1Справа № 335/1446/18 1-кс/335/1068/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
Вищезазначені підприємства контрагенти ТОВ «Олімп Металл» входять до складу «конвертаційного центру», організаторами якого є мешканці м. Дніпро.
Крім того, на зазначеному підприємстві працевлаштовані особи, які ведуть бухгалтерський облік підприємств з ознаками фіктивності що входять до складу «конвертаційного центру».
Проведеними заходами встановлено, що станом на теперішній час ТОВ «Олімп Металл» не здійснює фінансово-господарську діяльність. В період здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Олімп Металл» знаходилось за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченко, 25.
З метою запобігання протиправним діям з використанням банківських рахунків та припинення злочинної діяльності, заступник начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 вважав необхідним: накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Олімп Ферро» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві (МФО 380805); заборонити ТОВ «Олімп Ферро» проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів з банківських рахунків ТОВ «Олімп Ферро» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві (МФО 380805); клопотання розглянути без участі службових осіб та представників ТОВ «Олімп Ферро» та зазначеної банківської установи; ухвалу направити для виконання до АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві (МФО 380805); встановити порядок виконання ухвали наступним способом: надати службовими особами банківських установ співробітникам ОУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, які пред`явили ухвалу, письмову інформацію про залишок грошових коштів на вказаних рахунках, які належать ТОВ «Олімп Ферро» на момент пред`явлення ухвали суду про накладення арешту, а також в останній день наступного місяця надати таку інформацію на адресу СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області (для ОСОБА_3 ).
У судовому засіданні заступник начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити та накласти арешт на грошові кошти на рахунках підприємства.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказане клопотання про арешт майна без участі представника власника майна.
Заслухавши заступника начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 ,розглянувши клопотання по суті заявлених вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, що додані до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. l Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно з положеннями ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За змістом ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосуватитакий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Заступник начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 у клопотанні та в судовому засіданні зазначив, що на кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Олімп Ферро» необхідно накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів та з тих підстав, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках товариства відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Проте, органу досудового розслідування на теперішній час не відомо, чи є взагалі грошові кошти на банківських рахунках, про накладення арешту на які йде мова у клопотанні.
Суду не було надано доказів щодо обсягу грошових котів, які перебувають на рахунках та належать ТОВ «Олімп Ферро», що позбавляє слідчого суддю можливості встановити розмір грошових коштів, на які може бути накладено арешт у рамках заявленого клопотання на вказані рахунки та встановити співмірність із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Також, матеріали клопотання не містять постанову слідчого про визнання речовими доказами коштів, які містяться на банківських рахунках ТОВ «Олімп Ферро», тобто підстави вважати, що майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт визнане у встановленому процесуальним законом порядку речовими доказами відсутні, а тому воно не може вважатись такими з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Крім того, згідно пояснень особи, що звернулася до суду з клопотанням, ТОВ «Олімп Металл», відносно діяльності якого відомості внесено до ЄРДР, та ТОВ «Олімп Ферро», на рахунки якого слідчий просить накласти арешт та заборонити проводити видаткові операції, між собою не мали фінансово-господарських взаємовідносин.
До ЄРДР відомості щодо вказаного підприємства не вносились, діяльність ТОВ «Олімп Ферро» розпочалася вже після припинення діяльності ТОВ «Олімп Металл», тобто в інший період часу, не охоплений періодом, відомості щодо якого внесені до ЄРДР і в рамках якого проводиться досудове розслідування.
Посилання слідчого на те, що допитані в якості свідків службові особи підприємств-контрагентів заперечували взаємовідносини з ТОВ «Олімп Ферро», не підтверджено матеріалами кримінального провадження.
Згідно клопотання, в ході аналізу реєстраційних документів та документів податкової звітності, наявних в базах даних ДФС України, начебто встановлено, що «зазначена група осіб» контролює діяльність перерахованих СПД.
Однак, яка саме ця група осіб, в клопотанні слідчого не зазначено, так же як і не підтверджено це будь-якими доказами.
Твердження ж про те, що вказане підприємство зареєстровано за тією ж адресою що і ТОВ «Олімп Металл» та має взаємовідносини з тими ж підприємствами і направляє звітність з тієї ж ІР адреси, само по собі не може свідчити про вчинення протиправних дій.
Крім того, слідчим ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не надано будь-якого підтвердження того, що підприємства, з якими мало фінансово-господарські відносини ТОВ «Олімп-Ферро», мають ознаки фіктивності, та які саме.
Печатки, та документи цього підприємства в ході проведення досудового розслідування при обшуках у «тіньового бухгалтера чи кур`єра «конвертаційного центру» не вилучались.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлено.
Крім того, з даних рахунків можуть здійснюватись виплати на оплату праці тощо, що може призвести до обмеження законних прав та викликати наслідки, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про арешт майна є передчасним, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, на які посилався ініціатор у клопотанні, з огляду на що у задоволенні клопотання слідчий суддя вважає за необхідне відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання заступника начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна- відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу протягом п`яти діб з дня її постановлення.
Ухвалу постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 12 лютого 2018 року.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 14 лютого 2018 року о 09:50 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1