Справа № 275/162/17

В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2018 року смт. Брусилів
Брусилiвський районний суд Житомирської областi в складі:
головуючого - суддi ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
09 березня 2014 року близько 16 години 10 хвилин в світлу пору доби ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 , в смт. Брусилів, на перехресті вул. Райдужна та Полякова.
Рухаючись указаним транспортним засобом на вказаній ділянці дороги, водій ОСОБА_4 в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін і в порушення вимог п.10.1 та 10.9 вказаних Правил перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, та задньою частиною свого автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 здійснив наїзд з послідуючим переїздом на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилася на проїзній частині вказаного вище перехрестя позаду автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден передньої поверхні в проекції лівого колінного суглобу, бокової поверхні в проекції правого колінного суглобу, закритих переломів кісток, утворюючих лівий ліктьовий та плечовий суглоби, закритого перелому лівої стегнової кістки, переломів грудини, множинних переломів ребер обох половин грудної клітки, переломів хребта в шийному та грудному відділах з пошкодженням спинного мозку, крововиливів в м`які тканини в проекції вищевказаних переломів, задньої поверхні грудної клітки, під м`які покрови голови в потиличній ділянці зліва, у коренів легень, в біля аортальну клітковину в грудному відділі аорти, в зв`язочний апарат печінки, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, є смертельними та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті на місці ДТП.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку зі виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, визнав, цивільний позов, завлений потерпілим про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково. Пояснив суду, що 09 березня 2014 року він на належному йому автомобілі Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 у світлу пору доби під`їхав до магазину у центрі смт. Брусилів, припаркувавшись біля нього. Через декілька хвилин повернувшись з магазину, він сів за кермо та почав здавати назад. Тоді у дзеркало заднього виду він побачив літню жінку, яка сиділа позаду його автомобіля. Він зупинився, проїхав на три метри вперед, після чого разом з дружиною та її матір`ю, які також знаходились в автомобілі, вибіг та намагався надати допомогу жінці. Вони поклали її на асфальт, а після перенесли на узбіччя, де вона і померла. Після цього викликали швидку та поліцію. Також пояснив, що припаркував свій автомобіль біля магазину під кутом до проїзної частини, тому коли виїжджав заднім ходом на дорогу, повністю проїзної частини він у дзеркало заднього виду не бачив. Побачив у дзеркало жінку, коли вже на дорогу виїхав. Зазначив, що наїзду автомобілем на цю жінку він не відчув та жодних пошкоджень від цього його автомобіль не отримав. Втім, пояснив, що інші автомобілі, які б могли здійснити наїзд на цю жінку, у той час по цій вулиці не проїжджали. Також визнав заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов в частині відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі, заявленому потерпілим, заперечував з огляду на завищену, на його думку, суму такого відшкодування. Пояснив, що намагався відшкодувати завдані потерпілому матеріальні збитки, перерахувавши гроші на ім`я потерпілого, однак останній їх отримувати не забажав. Щиро каявся у скоєному. Також просив суд застосувати до нього амністію згідно Закону України «Про амністія у 2016 році», оскільки має на утриманні неповнолітню дитину.
Крім визнавальних показів обвинуваченого, провина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, при обставинах, вказаних у вироку, повністю знайшла своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 09 березня 2014 року він телефоном він продавця магазина дізнався про те, що загинула його матір ОСОБА_8 . Він приїхав на місце події, його матір знаходилась на узбіччі біля магазину продуктів на перехресті вулиць Райдужна і ОСОБА_10 та ознак життя вже не подавала. Її одяг був у пилу, але крові він не бачив. Вказав, що його матір мешкала разом з ним, майже не хворіла, почувала того дня себе непогано, пішла до церкви. Ходила вона нешвидко, іноді з палицею. Просив суд стягнути з обвинуваченого на його користь понесені ним витрати щодо поховання матері та поминального обіду, а також відшкодувати спричинену йому моральну шкоду в розмірі 1000000 грн., оскільки мав з матір`ю дуже близькі стосунки, тривалий час доглядав за нею, та її смерть спричинила йому великі душевні страждання та стала причиною погіршення стану його здоров`я.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що працює продавцем у магазині, що належить потерпілому ОСОБА_12 . 09.03.2014 року вона працювала, коли до магазину прибігла жінка та повідомила про загибель матері ОСОБА_12 . Вона пішла до місця пригоди, де побачила його матір на узбіччі без свідомості. Вона зателефонувала ОСОБА_12 , щоб повідомити йому про це. Також пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 , який знаходився на місці пригоди, казав, що збив людину.
Допитана судом свідок ОСОБА_13 пояснила, що працює продавцем у магазині, що належить потерпілому ОСОБА_12 . 09.03.2014 року вона працювала в магазині разом з ОСОБА_11 , коли до магазину зайшла жінка та повідомила, що матір ОСОБА_12 збила машина. ОСОБА_11 пішла подивитись на місце пригоди, вона ж залишилась в магазині.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що працює фельдшером на швидкій в районній лікарні смт. Брусилова, та 9 березня 2014 року був на чергуванні і виїхав на місце даної пригоди. Це було біля магазину ОСОБА_15 . Він впізнав у потерпілій в ДТП жінці матір ОСОБА_16 . Жінка лежала на узбіччі на відстані 2 метрів позаду від білого мікроавтобуса. Ознак життя вона не подавала. Він пересвідчився, що ОСОБА_8 мертва, після чого вони доставили її тіло до моргу.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що загибла ОСОБА_8 її сестра. 9 березня 2014 року її сестра ходила до церкви причащатися, після чого зайшла до неї пообідати та пішла додому. На погане самопочуття вона не скаржилась, ходила повільно.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що працює продавцем в магазині ПП ОСОБА_15 . 9 березня 2014 року в магазин зайшов раніше незнайомий їй чоловік з дитиною, в якому вона впізнає обвинуваченого ОСОБА_4 . Коли він вийшов, у вікно вона бачила, як по дорозі йшла літня жінка - мати ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_19 сів за руль білого мікроавтобуса та почав здавати назад, вона через вікно бачила, що ця літня жінка впала. Інших проїжджаючих в той момент автомобілів вона не бачила. Після цього до магазину увійшла жінка, яка попросила води та повідомила про те, що збили жінку. Вона вийшла з магазину, бачила лежачу на дорозі матір ОСОБА_12 , також допомагала перенести її на узбіччя. Тоді вона ще була жива, але непритомна.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що того дня йшов у магазин та бачив, що на узбіччі лежала мертва літня жінка.
Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що весною 2014 року працював в смт. Брусилів та був свідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Він йшов з напарником до магазину та бачив, як з магазину вийшов чоловік, який сів в автомобіль білого кольору Опель. В цей час літня жінка зайшла за цей автомобіль, при цьому автомобіль почав рухатись назад десь на один метр та потім різко поїхав вперед. Водій вибіг з автомобіля, та він побачив, що ця літня жінка лежить на землі позаду автомобіля на відстані 1-2 метрів. Вона ще була жива. Він допоміг перенести її на узбіччя.
Крім вищевикладених доказів провина ОСОБА_4 у скоєному ним кримінальному правопорушенні при обставинах, вказаних у вироку, також підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами, а саме: рапортом оперативного чергового Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області, згідно якого 09.03.2014р. по лінії «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_9 , що на узбіччі по вул. Полякова у смт. Брусилів виявлено труп жінки; протоколом огляду трупа від 09.03.2014р., яким підтверджується виявлення трупу ОСОБА_8 , 1940 р.н., на перехресті вул. Полякова та Райдужної у смт. Брусилів; протоколом огляду місця події від 12.03.2014р., відповідно до якого було оглянуто автомобіль Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 та зафіксовано всі наявні на ньому механічні пошкодження; протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2014 року за участю ОСОБА_4 , в ході якого останній показав, яким чином сталась дорожньо-транспортна пригода 09.03.2014р., внаслідок якої загинула ОСОБА_8 ; протоколом слідчого експерименту від 15.06.2015р. за участю потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_18 та ОСОБА_4 , в ході якого було ОСОБА_4 показав, де знаходився його автомобіль, коли він почав рух заднім ходом, де він зупинив автомобіль, коли побачив ОСОБА_8 , де саме вона сиділа на проїзній частині, коли він її побачив, що підтвердила й свідок ОСОБА_18 ; додатковим протоколом огляду місця події від 22.06.2015 року, яким було зафіксовано кут нахилу дороги в напрямку від вулиці Полякова до вул. Райдужної у смт. Брусилові; протоколом огляду трупа, пов`язаного з ексгумацією від 08.09.2015р., яким підтверджується проведення ексгумації трупа ОСОБА_8 та вилучення зразків тканин та органів трупу, необхідних для проведення експертних досліджень; висновком автотехнічної експертизи № 3/167 від 03.04.2014р., згідно якої на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 знаходились у технічно працездатному стані, в ході дослідження не встановлено будь-яких характерних ознак технічних несправностей деталей і систем, які б могли привести до створення аварійної ситуації й виникнення наведеної дорожньо-транспортної пригоди; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 № 261 від 12.03.2014р., згідно якого враховуючи характер розвитку трупних змін, смерть ОСОБА_8 настала не більше доби до часу проведення експертизи ( 11.03.2014р.), при проведенні експертизи були виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден передньої поверхні в проекції лівого колінного суглобу, бокової поверхні в проекції правого колінного суглобу, закритих переломів кісток, утворюючих лівий ліктьовий та плечовий суглоби, закритого перелому лівої стегнової кістки, переломів грудини, множинних переломів ребер обох половин грудної клітки, переломів хребта в шийному та грудному відділах з пошкодженням спинного мозку, крововиливів в м`які тканини в проекції вищевказаних переломів, задньої поверхні грудної клітки, під м`які покрови голови в потиличній ділянці зліва, у корень легень, в біля аортальну клітковину в грудному відділі аорти, в зв`язочний апарат печінки. Дані тілесні ушкодження в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, є смертельними, тобто знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, по терміну свого виникнення можуть відповідати даті 09.03.2014р. враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, вони спричинені при дорожньо-транспортній пригоді автомобілем платформеного типу (типу «бусика»). В момент первинного контакту з виступаючими частинами даного автомобіля потерпіла знаходилась в вертикальному чи близькому до нього положенні, задньою поверхнею тулупа (перелом лівої стегнової кістки на відстані 60 см від підошвеної поверхні, множинні непрямого характеру, переломи ребер та грудини з ушкодженням пристінкової та вісцеральної плеври, переломи шийного та грудного відділів хребта, крововиливи під м`які покрови голови в потиличній ділянці зліва), з послідуючою придачею тілу кінетичної енергії, відкиданням та падінням на дорогу (переломи кісток лівої верхньої кінцівки, садна в проекції обох колінних суглобів, крововиливи у коренів легень, в біляаортальну клітковину, зв`язочний апарат печінки). Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 явилась тупа сполучна травма тулуба та лівих верхньої та нижньої кінцівок множинні переломи ребер обох половин грудної клітки з ушкодженням пристінкової та вісцеральної плеври, грудного та шийного відділів хребта з ушкодженням спинного мозку, переломів лівої стегнової кістки, кісток, утворюючих лівий ліктьовий та плечовий суглоби. Характер вищевказаних тілесних ушкоджень виключає можливість виконання будь-яких самостійних дій (пересування і т.п.) після їх спричинення. Часовий відрізок настання смерті після спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень може вимірюватись хвилинами. При житті ОСОБА_8 хворіла захворюванням серця атеросклеротичним коронарокардіосклерозом. Дане захворювання в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходиться, однак могло сприяти наступленню смерті; висновком судово-медичної комісійної експертизи № 135/153 від 27.01.2016р., згідно якої при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_22 , 1940 р.н., від 11.03.2014р. (висновок експерта №261) виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден передньої поверхні в проекції лівого колінного суглобу, бокової поверхні в проекції правого колінного суглобу, закритих переломів кісток, утворюючих лівий ліктьовий та плечовий суглоби, закритого перелому лівої стегнової кістки, переломів грудини, множинних переломів ребер обох половин грудної клітки, переломів хребта в шийному та грудному відділах з пошкодженням спинного мозку, крововиливів в м`які тканини в проекції вищевказаних переломів, задньо поверхні грудної клітки, під м`які покрови голови в потиличній ділянці зліва, у коренів легень, в біля аортальну клітковину в грудному відділі аорти, в зв`язочний апарат печінки», а також: рідкий стан крові, блідо-червоно-коричневе забарвлення серця, темно-червоне забарвлення легень, м`яз серця дряблий з прошарками білуватої тканини на всій поверхні, звуження вінцевих артерій регіонально до 50% внаслідок атероматозних бляшок, наявність атероматозних бляшок на внутрішній поверхні аорти, набряк м`яких мозкових оболонок. При ексгумації трупа виявлені тілесні ушкодження: «При дослідженні грудної клітини, хребта виявлені численні ушкодження: переломи ребер зліва по лінії між лопатковою і хребтовою з 1 по 11, з 4 по 10 задньо - підпахвинним лініям і по передньо-підпахвинним з 1 по 9. Справа виявлені переломи з 3 по 9 по передньо- підпахвиним лініям, по лопатковій з 5 по 12. При дослідженні хребта виявлено: перелом 5-го грудного хребця, виявлені переломи остистих відростків 4, 5, 6, 10, 11. Виявлено перелом грудини, який проходить між з`єднанням ручки та тіла грудини. Явних переломів кісток таза не виявлено. При дослідженні кінцівок виявлені пошкодження: багато уламковий перелом лівої плечової кістки, багато уламковий перелом лівої стегнової кістки в середній і нижній треті з переломом наколінника. При дослідженні шийного відділу хребта переломів не виявлено. Пошкоджень кісток черепа нижньої щелепи не виявлено. Для медико- криміналістичної експертизи взято фрагменти грудини з ребрами, грудного відділу хребта з ребрами, кісток лівого ліктьового суглобу, кісток тазу, фрагменту лівої стегнової кістки з надколінком». При медико-криміналістичній експертизі встановлено: «На представлених кістках виявлено ознаки тривалого гниття та патологічної рухливості, втрати еластичності та ознаки хрящового розплавлення. Кістки грудини та ребер стоншені з втратою щільності. На грудині виявлений повний перелом, який проходить між з`єднанням ручки та тіла грудини. Даний перелом по своєму механізму являється повним непрямим згинальним. На фрагменті грудного відділу хребта з ребрами виявлено повний перелом п`ятого грудного хребця та на грудних хребцях 4, 5, 6, 10, 11 виявлені повні переломи остистих відростків хребців. На правій половині грудної клітки, а саме на ребрах виявлено по два повних переломи, які проходять по підпахвинним та лопаточним лініям. Дані переломи по своєму механізму являються повними непрямими згинальними. На лівій половині грудної клітки, а саме на ребрах виявлено по два та по три повних переломи, які проходять по білягрудинній, підпахвинній та лопаточним лініям. Дані переломи по своєму механізму являються повними прямими розгинальними. На фрагменті лівого ліктьового суглобу, який представлений плечовою, ліктьовою та променевою кісткою. На плечовій кістці виявлено багато уламковий перелом дистального кінця кістки, який утворився внаслідок дії тупого твердого предмету з напрямком травмуючої сили спереду назад. На фрагменті лівої стегнової кістки з наколінником виявлено багатоуламковий перелом, який утворився внаслідок дії тупого твердого предмету з напрямком травмуючої сили зліва направо. При ретельному дослідженні поперекових хребців та кісток тазу ушкоджень, які могли утворитись внаслідок травмуючої дії, а саме переломів та тріщин не виявлено. Дані переломи, які вище описані, утворилися внаслідок прямої та непрямої дії тупого твердого предмету. Дані ушкодження по своїй сукупності являються тупою сполучною травмою тіла постраждалої та утворились внаслідок дії травмуючого фактору, сила якого при первинному контакті була направлена зліва направо з утворенням переломів дистального кінця лівої плечової кістки, лівої стегнової кістки та наколінника. Переломи грудини, остистих відростків грудних хребців та ребер, які виявлені на тілі постраждалої ОСОБА_8 , свідчать про здавлення грудної клітини з напрямком зліва направо та зверху донизу, що могло утворитися при переїзді колесами травмуючого засобу. З важкою сполучною травмою тіла, яка супроводжувалась численними переломами хребта з пошкодженням спинного мозку, ребер, верхніх та нижніх кінцівок, постраждала могла бути живою незначний проміжок часу, який міг тривати хвилини, після її травмування (між 16 і 17 годиною 09.03.14р.). Враховуючи відсутність відмінностей по інтенсивності крововиливів в місцях переломів кісток і пошкодження внутрішніх органів, постраждала одержала тілесні ушкодження практично в один проміжок часу. Після виникнення тілесних ушкоджень виконувати будь-які фізичні дії, в тому числі стояти, ходити і т.п., постраждала не могла, так як вона знаходилась в стані тяжкого шоку, можливо була і без свідомості. В момент первинного контакту ОСОБА_8 могла бути в вертикальному або близькому до нього положенню тіла і могла бути обернена лівою стегновою кісткою до напрямку дії тупого твердого предмета з послідуючим здавленням грудної клітки в напрямку зліва направо та зверху донизу, що могло утворитися при переїзді колесами транспорту. Після виявлення тіла ОСОБА_8 на проїжджій частині її тіло було перенесено на обочину, де і наступила смерть. Враховуючи масивність тілесних ушкоджень, локалізацію їх на різних рівнях і поверхнях, дані тілесні ушкодження виникли від дій твердих тупих предметів, які діяли зі значною силою прикладання, що могло бути при наїзді автомобілем з послідуючим здавленням її тіла колесами. По своєму характеру тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа, не могли виникнути внаслідок падіння з вертикального положення на тверду поверхню. В даній дорожній обстановці водієві автомобіля Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_1 повинен був керуватись п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_1 не відповідали технічним вимогам п.п. 10.1., 10.9. Правил дорожнього руху України. Підтвердити чи спростувати показання водія автомобіля Опель Виваро д.н.з. НОМЕР_1 , стосовно механізму та обставин ДТП, не виявилось можливим. Враховуючи дані слідчого експерименту від 15.06.15р. і матеріали справи, в яких вказано, що після зупинки автомобіля жінка була живою і знаходилась на відстані 9,2 метра від заднього колеса автомобіля, комісія експертів вважає, що спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_22 при даних умовах, було неможливо. Переломи кісток скелету, які були виявлені на трупі ОСОБА_8 , утворилися внаслідок прямої та непрямої дії тупого твердого предмету. Дані ушкодження по своїй сукупності являються тупою сполучною травмою тіла постраждалої та утворились внаслідок дії травмуючого фактору, сила якого при первинному контакті була направлена зліва направо з утворенням переломів дистального кінця лівої плечової кістки, лівої стегнової кістки та наколінника. Переломи грудини, остистих відростків грудних хребців та ребер, які виявлені на тілі постраждалої ОСОБА_8 свідчать про здавлення грудної клітини з напрямком зліва направо та зверху донизу, що могло утворитися при переїзді колесами травмуючого засобу. Згідно даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_22 № 261 безпосередньою причиною смерті явилась тупа сполучна травма тулуба, яка супроводжувалась численними переломами кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів. Враховуючи характер і локалізацію виявлених тілесних ушкоджень на трупі, особливості даного автомобіля, найбільш вираженою на тілі є дія коліс автомобіля, встановлення травматичного впливу іншими частинами автомобіля не виявлено, хоча їх вплив не виключається. Встановлення місця первинного контакту, яке утворюється внаслідок наїзду на достатній швидкості автомобіля на постраждалих (бампер-переломи та відривні переломи кінцівок), при дослідженні трупа ОСОБА_22 не виявлено. Згідно даних судово-медичної експертизи № 261, на трупі ОСОБА_22 посмертних тілесних ушкоджень не виявлено; висновком додаткової судово-медичної комісійної експертизи № 107 від 22.12.2016р., згідно якої враховуючи зріст постраждалої 160 см, технічні характеристики огляду автомобіля Opel Vivaro, характер і локалізацію тілесних ушкоджень у постраждалої, які в основному розміщені в ділянці грудної клітини, можуть свідчити про здавлення грудної клітини між тупими предметами, чим могли бути виступаючі предмети днища автомобіля, колеса, балки і т.п., і могли виникнути від дій автомобіля Opel Vivaro, аналогічної марки. По причині, що місце первинного контакту не встановлено внаслідок імовірно невеликої швидкості автомобіля при зіткненні з постраждалою, достовірно можна висловитись про виникнення тілесних ушкоджень, а саме переломи грудини, остистих відростків та ребер, внаслідок здавлення тіла між нижньою частиною автомобіля (включаючи виступаючі предмети, колеса і т.п.) і твердою поверхнею, що могло бути при переїзді через її тіло. При первинному контакту з рухаючим автомобілем постраждала могла заходитись як у вертикальному, так і у близькому до нього положенні тіла, в зігнутому положенні з наклоном верхньої частини тіла і т.п. і при незначному поштовху могла впасти і попасти під автомобіль.
При цьому суд критично ставиться до показів допитаних судом свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 з огляду на наступне. Так, свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що є дружиною обвинуваченого та в день цієї пригоди знаходилась разом з чоловіком та своєю матір`ю в їх автомобілі Opel Vivaro. Коли її чоловік пішов разом з їх дитиною до магазину, вона залишилась в автомобілі та побачила літню жінку, яка йшла по дорозі. Через декілька хвилин чоловік повернувся, сів за кермо та розпочав рух заднім ходом, виїжджаючи на дорогу. Тоді вони в дзеркало побачили цю літню жінку, яка сиділа посеред дороги поза їх автомобілем. Вони підбігли до жінки, яка намагалась щось сказати, але не змогла. Літню жінку вони перенесли на узбіччя та спробували напоїти. Але вона втратила свідомість. Також вказала, що коли вони побачили жінку у дзеркало, вона була на відстані 10 метрів від автомобіля. Стверджувала, що ніякого наїзду на людину вони не відчували та сумнівається, що це зробив її чоловік. При цьому вказала, що її чоловік неодноразово намагався відшкодувати потерпілому матеріальні збитки, але той відмовся.
Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що 09 березня вона разом з дочкою та зятем обвинуваченим ОСОБА_4 під`їхали до магазину в центрі смт. Брусилова. Зять з онуком пішли в магазин. Вона і дочка сиділи в машині. В той час з автомобілем порівнялася літня жінка, що рухалась по дорозі, вона була з палицею. В цей час її зять вийшов з магазина, сів за кермо та почав виїжджати заднім ходом від магазину на дорогу. Тоді він побачив, що літня жінка сидить на дорозі за 10 метрів від їх автомобіля, проїхав вперед та зупинився. Вони підбігли до неї, намагались її напоїти, перенесли на узбіччя. Викликали швидку, але вона померла. Заперечувала, що автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 здійснив наїзд на цю жінку, оскільки вона наїзду не відчула, та жінка, коли вони її помітили, знаходилась на значній відставні від їх автомобіля.
Такі пояснення зазначених свідків щодо обставин даної пригоди, в тому числі й показів щодо відстані, на якій знаходилась ОСОБА_8 від автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , суд не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються іншими доказами, дослідженими судом, в тому числі й поясненнями самого обвинуваченого, які узгоджуються між собою та сумніватись в достовірності яких в суду немає підстав. При цьому вказані свідки зазначили, що інших автомобілів, які рухались та могли здійснити наїзд на загиблу ОСОБА_8 , у той час на вказаній вулиці вони не бачили. На думку суду, вказані свідки є зацікавленими, оскільки є близькими особами для обвинуваченого, та надали такі пояснення з метою уникнення останнім відповідальності за вчинене.
Таким чином, проаналізувавши досліджені докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як необережні дії, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_8 .
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, працює, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не засуджувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2005 року народження.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.
З урахуванням тяжкості та наслідків вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом він вчинив необережний тяжкий злочин та має на утриманні неповнолітню дитину.
Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Частиною 2 ст. 86 КК України передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
В свою чергу, ч. ч. 1, 2 ст.1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Частиною 2 статті 3 вказаного Закону встановлено, що, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Так, 07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016року № 1810-VIII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст. 13 названого Закону).
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. в статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 09.03.2014 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 р.) Законом України «Про амністію у 2016 році». Має на утриманні неповнолітнього сина 2005 року народження, щодо якого не позбавлений батьківських прав. Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає, щиро кається у вчиненому.
При цьому обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього протягом останніх десяти років не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування як основного, так і додаткового покарання, що відповідає вимогам ст. 15 вказаного Закону.
Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені судом правові наслідки застосування амністії.
Так, відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
З наданих потерпілим ОСОБА_9 доказів понесених ним витрат на поховання ОСОБА_8 вбачається, що ритуальні послуги коштували 8195 грн., поминальний обід 3247 грн. (а.с. 45-47 т. 1).
Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.
Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.
Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а тому з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 слід стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8195 гривень.
Щодо відшкодування моральної шкоди суд, враховуючи вимоги ст. ст. 23, 1168 ЦК України, ту обставину, що внаслідок смерті матері у даній дорожньо-транспортній пригоді потерпілий ОСОБА_9 зазнав негативних, невідворотних змін у своєму житті та переніс значні душевні страждання, а також дотримуючись принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 200000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди, таким чином частково задовольнивши вимоги потерпілого.
Речовий доказ автомобіль марки Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 , переданий на зберігання власнику обвинуваченому ОСОБА_4 , необхідно залишити йому же.
Витрати, пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи, в сумі 442, 26 грн., обвинуваченим ОСОБА_4 були відшкодовані (а.с. 154 т. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 85, 86 КК України, ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 23, 1168, 1187, 1201 ЦК України, ст. ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за ч. 2 ст. 286 КК України основного та додаткового покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12. 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 8195 (вісім тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень, моральної шкоди 200000 (двісті тисяч) гривень.
Речовий доказ автомобіль марки Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 , переданий на зберігання власнику ОСОБА_4 , залишити йому же.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Суддя ОСОБА_1