№ 5 6194 ск 17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 13 грудня 2017 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 22 травня 2017 року

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурти Кагарлицького району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2017 року вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 3 лютого 2016 року, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Знам?янка» на 81 км + 300 м, по вул. Незалежності у м. Кагарлик, порушив правила дорожнього руху, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого водій вказаного автомобіля ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості. При цьому посилається на ту обставину, що місцевим судом не враховано у повній мірі особу засудженого та обставини вчинення злочину, той факт, що ОСОБА_4 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, чим створив небезпеку для себе та навколишніх, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки. У свою чергу, апеляційний суд, у порушення вимог ст. 419 КПК України, допущених порушень не усунув, безпідставно залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок місцевого суду залишив без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання засудженому призначаючи йому покарання у виді обмеження волі та звільняючи його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, виходив з того, що засуджений вчинив злочин невеликої тяжкості, має батьків пенсійного віку, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдану шкоду. Одночасно судом враховано й конкретні обставини кримінального провадження.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, місцевий суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, але за умови здійснення за ними контролю з боку уповноваженого органу з питань пробації, на підставі статей 75, 76 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що звільнення засудженого від призначеного покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України відповідає вимогам закону, а покарання, за своїм видом та розміром, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При розгляді апеляції прокурора, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду залишив без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу ХII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3