Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 542/1359/17
Провадження № 1-кп/553/217/2017
В И Р О К
Іменем України
27.10.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 000359 від 14.07.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, з середньо - технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку, працюючого ФОП « ОСОБА_9 » охоронцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 19.10.2016 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу 1190 гривень ( штраф сплачено),
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 129, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342, ч.1 ст.345 КК України,-
в с т а н о в и в :
У серпні 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на трасі Київ-Харків, у невстановлених осіб придбав за чотири пляшки горілки та 300 гривень три боєприпаси, а саме дві гранати типу РГД-5 та гранату типу Ф-1.
Цього ж дня всупереч установленому порядку поводження з боєприпасами, реалізуючи єдиний умисел на зберігання боєприпасів, на власному автомобілі ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 обвинувачений ОСОБА_4 перевіз вказані гранати до свого домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив їх зберігати в металевій трубі, що служить опорою паркану.
14.07.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з металевої труби, що служить опорою до паркану домоволодіння, узяв гранату типу РГД-5, яку зберігав без передбаченого законом дозволу, поклав до кишені та пішов зберігаючи гранату при собі до домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 з метою з`ясування стосунків зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_7 .
В подальшому, цього ж дня обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний умисел спрямований на зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, з метою переховування боєприпасів повернувся до свого домоволодіння та з вищевказаної труби забрав ще 2 гранати, типу РГД-5 та типу Ф-1 та зберігаючи вищевказані боєприпаси при собі, сів до свого власного автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 та поїхав у напрямку вулиці Фрунзе у м. Полтаві. В подальшому, продовжуючи злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 , перевозив дві гранати типу РГД-5 та типу Ф-1 у власному автомобілі ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим незаконно зберігаючи їх при собі, по м. Полтаві, трасі Київ-Харків у напрямку м. Харкова, після чого по с. Терешки, с.Зінці, с. Микільске та с. Писарівка, Полтавської області. В подальшому, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення незаконного зберігання боєприпасів, обвинувачений ОСОБА_4 одну гаранту типу РГД 5 кинув в сторону де неподалік перебували працівників поліції, яка в подальшому вибухнула, а інші 2 гранати, типу РГД-5 та типу Ф-1, викинув в болотистій місцевості поблизу с. Писарівка, Новосанжарського району, Полтавської області під час втечі від працівників поліції.
Згідно висновку експерта № 110 від 19.08.2017 рештки (осколки), які виявлені та вилучені під час огляду місця події є рештками (осколками) корпусу ручної гранати РГД-5.
Згідно висновку експерта № 122 від 15.08.2017 в зразку ґрунту, який вилучений з осередку вибуху на місці події, містить вибухову речовину на основі тротилу.
Окрім того, 14.07.2017, близько 20 год. 15 хв., реалізуючи свій злочинний намір спрямований на погрозу вбивством людини, зберігаючи при собі гранату типу РГД-5, обвинувачений ОСОБА_4 , прийшов до місця проживання потерпілої ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час потерпіла ОСОБА_7 перебувала вдома разом із іншим потерпілим ОСОБА_6 . Прийшовши до помешкання будинку АДРЕСА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , дістав із кишені своєї куртки гранату типу РГД-5, яку демонструючи потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почав вести розмову, під час якої висловлювався про свій намір застосувати гранату за своїм призначенням, а саме підірвати себе, потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_6 . В результаті дій обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , враховуючи виниклу обстановку, що обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться у їх помешканні із бойовим припасом, призначенням якого є ураження живої сили, реально сприйняли його погрози щодо його наміру її застосування. Внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та життя потерпілого ОСОБА_6 , почала виштовхувати обвинуваченого ОСОБА_4 з приміщення будинку, а потерпілий ОСОБА_6 в цей час почав телефонувати до поліції. Почувши це обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що йому загрожує відповідальність за погрози вбивством потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та незаконному зберіганні гранат з місця злочину зник.
Також, 14.07.2017 року на повідомлення про вчинення погроз вбивством із застосуванням гранати, яке надійшло від потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , за орієнтуванням транспортного засобу ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому пересувався обвинувачений ОСОБА_4 , де в останньому незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав гранати типу РГД-5 та типу Ф-1, було встановлено, що останній здійснює рух на власному автомобілі по вул. Кагамлика в м. Полтаві. Під час переслідування автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 , останньому працівниками поліції було здійснено неодноразові вимоги про зупинення транспортного засобу. Ігноруючи законні вимоги працівників поліції обвинувачений ОСОБА_4 продовжував рух до вул. Європейській в м. Полтаві, де зупинився неподалік кафе «Макдональдс». Тримаючи гранату типу Ф-1 у руці із висмикнутим кільцем з чекою, продемонстрував її працівнику поліції ОСОБА_10 , який підійшов до його автомобіля. ОСОБА_10 було висунуто вимоги про припинення вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину та здатися, на що останній, ігноруючи законні вимоги працівника поліції почав висувати вимоги щодо безперешкодного пересування його на автомобілі та відсутністю переслідування його працівниками поліції, а у випадку невиконання вимог погрожував застосувати гранату.
У подальшому, проігнорувавши вимоги працівників поліції та бажаючи досягнути поставленої мети, почав здійснювати рух по вул. Європейській, після чого по вул. Матросова, Кагамлика та Харківське Шосе м. Полтави. Далі здійснив рух по трасі Київ-Харків в напрямку м. Харкова, де зупинився на заправці «Маршал», розташованої на 344 км автодороги Київ Харків - Довжанський, поряд із бочкою з пропановим газом. Перебуваючи на заправці, обвинувачений ОСОБА_4 продовжив висувати вимоги та погрози про своє місцерозташування з бочкою з пропангазом та наявністю у нього гранат.
Продовжуючи свої дії, обвинувачений ОСОБА_4 почав здійснювати рух по трасі Київ-Харків, після чого прослідував через с. Терешки, с. Зінці та с. Микільське Полтавського району і області. Перебуваючи в с. Микільське, перебуваючи в автомобілі, обвинувачений ОСОБА_4 вставив кільце з чекою до гранати типу Ф-1 та узяв гранату типу РГД-5, з якої витягнув кільце з чекою і далі продовжив рух до с. Писарівка, Новосанжарського району, Полтавської області, де на відстані близько 700 метрів від останнього застряг на ґрунтовій дорозі у воді. Під час слідування обвинувачений ОСОБА_4 продовжував ігнорувати вимоги працівників поліції про зупинку та здатися.
Перебуваючи у власному автомобілі, який застряг на ґрунтовій дорозі у воді, обвинувачений ОСОБА_4 узяв із собою усі гранати, дві з яких типу РГД-5 та Ф-1 поклав до внутрішньої кишені куртки, а іншу типу РГД 5, тримаючи в лівій руці із висмикнутим кільцем з чекою, вийшов з автомобіля. В цей час працівники поліції продовжили висувати вимоги обвинуваченому ОСОБА_4 припинити вчиняти злочин та здатися. Ігноруючи висунуті вимоги, обвинувачений ОСОБА_4 продемонстрував працівникам поліції гранату, чим вказував на намір її використати в разі його подальшого переслідування та почав тікати в напрямку водойми, що знаходилася неподалік. На вимоги зупинитися, обвинувачений ОСОБА_4 проявив опір працівникам поліції та з метою доведення реальності своїх погроз щодо застосування насильства відносно працівників поліції, кинув у сторону де неподалік знаходились працівники поліції, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та скориставшись вибухом, з місця скоєння злочину зник. Інші дві гранати типу РГД-5 та типу Ф-1 викинув у болото з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Згідно висновку експерта № 110 від 19.08.2017 рештки (осколки), які виявлені та вилучені під час огляду місця події є рештками (осколками) корпусу ручної гранати РГД-5.
Згідно висновку експерта № 122 від 15.08.2017 в зразку ґрунту, який вилучений з осередку вибуху на місці події, містить вибухову речовину на основі тротилу.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердивши факт їх скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений, потерпілі та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Правильною є кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за:
- ч. 1 ст.129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози;
- ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, зберігання без передбаченого законом дозволу бойових припасів;
- ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків;
- ч. 1 ст. 345 КК України, як погроза насильством працівникам правоохоронного органу.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та часткове відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.
Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».
Зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, суд також враховує, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочинів повністю і щиро розкаявся у цьому, що свідчить про те, що особа усвідомила характер своїх протиправних діянь, зробила для себе відповідні висновки, частково відшкодував шкоду потерпілим, займається суспільно-корисною працею, має на утриманні неповнолітню доньку, посередньо характеризується, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням згідно положень ст.ст. 75,76 КК України, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Судові витрати по справі за проведення судових експертиз в загальному розмірі 1483 грн. 05 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 у повному обсязі.
Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,-
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342, ч.1 ст.345 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.129 КК України - у вигляді 1 року обмеження волі;
- за ч.1 ст.263 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.342 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі;
- за ч.1 ст.345 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 /трьох/ років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 у період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчою інспекцією), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію).
Засудженого ОСОБА_4 в залі суду звільнити з під-варти негайно. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз у розмірі 1483 грн. 05 коп. на користь держави.
Скасувати арешт на речові докази металеве кільце з чекою від гранати, мобільний телефон Noкіа, чорного кольору, імеі НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар»; мобільний телефон Noкіа 2330с-2, імеі НОМЕР_3 ; паспорт громадянина України, серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_5 ; свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_5 ; картка ломбард «Скарбниця»; квитанція ПАТ «ПолтаваБанк» на ім`я ОСОБА_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія № НОМЕР_6 на автомобіль ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_7 з талоном до посвідчення водія; медична картка на ім`я ОСОБА_4 ; блокнот фіолетового кольору з записаними номерами телефонів; договір про повну матеріальну відповідальність з автостоянки по вул.М.Бірюзова, 45 в м.Полтаві на ім`я ОСОБА_4 ; поліс страхування на автомобіль ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 ; поліс страхування КМЗ 8136 д.н.з. НОМЕР_8 ; зв`язка ключів у кількості 4 штуки; три липкі стрічки зі слідами пальців рук; автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 ; зразок грунту з епіцентру воронки від вибуху гранати з рештками (осколками) від гранати; контрольний зразок грунту, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.09.2017 року у кримінальному провадженні за №0000359 від 14 липня 2017 року.
Речові докази по справі металеве кільце з чекою від гранати знищити; мобільний телефон Noкіа, чорного кольору, імеі НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», мобільний телефон Noкіа 2330с-2, імеі НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серіі НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_5 , свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_5 , картка ломбард «Скарбниця», квитанція ПАТ «ПолтаваБанк» на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія № НОМЕР_6 на автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_7 з талоном до посвідчення водія, медична картка на ім`я ОСОБА_4 , блокнот фіолетового кольору з записаними номерами телефонів, договір про повну матеріальну відповідальність з автостоянки по вул.М.Бірюзова, 45 в м.Полтаві на ім`я ОСОБА_4 , поліс страхування на автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , поліс страхування КМЗ 8136 д.н.з. НОМЕР_8 , зв`язка ключів у кількості 4 штуки, окуляри чоловічі, чорного кольору - які передані на зберігання до камери речових доказів ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області та автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 повернути засудженому, як його власність; три липкі стрічки зі слідами пальців рук, зразок грунту з епіцентру воронки від вибуху гранати з рештками (осколками) від гранати, контрольний зразок грунту залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1