НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/86/18
Провадження № 1-кп/0182/377/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2018 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2017 року за № 0004981 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нікополь, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, фактично мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.11.2003 року Долгінцевським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі. 29.09.2005 року звільнився з Криворізької виправної колонії умовно-достроково з не відбутим терміном 5 місяців 8 днів.

- 28.09.2006 року Долгінцевським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, 70, 71 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі.

- 30.04.2008 року звільнився з Синельниковської виправної колонії умовно-достроково з не відбутим терміном 5 місяців 18 днів.

- 26.01.2011 року Нікопольським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185 ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі. 30.01.2013 року звільнився з Синельниковської виправної колонії умовно-достроково з не відбутим терміном 10 місяців 4 дні.

- 22.07.2013 року Нікопольським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. 21.07.2015 року звільнився з Солонянської виправної колонії умовно-достроково з не відбутим терміном 4 місяці 4 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

за участю сторін судового провадження

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 20.11.2017 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись у гостях у ОСОБА_6 , в квартирі АДРЕСА_2 , де побачивши на полиці у вітальній кімнаті мобільний телефон у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 знаходиться в іншій кімнаті та за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_3 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «NOKIA» модель «101», чорного кольору, ринкова вартість якого, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 38/12.1/402 від 21.12.2017 року станом на 20.11.2017 року могла становити 273 грн. 33 коп., в якому знаходилася сім картка оператора МТС, на рахунку якої грошей не було, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 273 грн. 33 коп.

Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав повністю та суду показав, що 20.11.2017 року приблизно о 20-00 год. він знаходився в гостях у ОСОБА_6 . ОСОБА_6 розпивав спиртні напої, а він не вживав спиртних напоїв, так як перебував на лікунні. В той час коли ОСОБА_6 вийшов з кімнати до вбиральні, він побачив на полиці у вітальній кімнаті мобільний телефон марки «NOKIA» моделі «101» чорного кольору, в якому знаходилась сім картка оператору МТС, який взяв собі. З викраденим мобільним телефон він пішов додому. Однак, через деякий час, цей мобільний телефон віддав своєму знайомому. Усвідомлюючи, що вчинив кримінальне правопорушення, він з власної ініціативи подзвонив до поліції та зізнався в скоєнні ним крадіжки. В скоєному щиро кається.

28 грудня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, щодо узгодженого покарання ОСОБА_3 , у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.. 473 КПК України, наслідків невиконання угоди, передбачених ст.. 476 КПК України та щодо наслідків умисного невиконання угоди про примирення. Дана угода скріплена підписами сторін.

Враховуючи, що угоду укладено до направлення обвинувального акту прокурором, судовий розгляд відбувся відповідно до положень ч. 2 ст. 474 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та просив затвердити угоду про примирення.
Потерпілий в судовому засіданні просив угоду затвердити.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно ст.. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ст.. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст.. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та з урахуванням вимог ч.3 ст. 469 КПК України у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374,475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 грудня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004981.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 29 грудня 2017 року покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Речові докази мобільний телефон марки «NOKIA» модель «101» чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , залишити у розпорядженні останнього.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст.. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1