У Х В А Л А
30.08.2017 Справа №607/1093/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження №0003567 від 07 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2017 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003567 від 07 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, визначені в ухвалі слідчого судді при застосуванні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а строк застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується 31 серпня 2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечили, щодо задоволення клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просять у його задоволенні відмовити, змінивши даний запобіжний захід на інший більш м`який, оскільки ризики прокурором не доведені.

Потерпілий ОСОБА_4 з приводу вирішення клопотання прокурора покладається на думку суду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити строк тримання під вартою.

Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2016 року під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20 травня 2010 року п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Тому, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання; те, що він раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що він може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності. Крім того, докази в повному об`ємі не досліджені, а тому суд вважає, що прокурором доведено наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, зможе вплинути на потерпілих та свідків.

Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_6 на свободу, та при цьому враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 на строк, що не перевищує 60 днів - до 28 жовтня 2017 року.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на інший більш м`який до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 315, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 28 жовтня 2017 року о 23 год. 59 хв.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який відмовити.

Судове засідання кримінального провадження №0003567 від 07 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, відкласти до 12 год. 00 хв. 03 жовтня 2017 року, про що повідомити учасників.

Копію ухвали направити Начальнику СІЗО № 26 м. Чорткова, для відому та виконання.

Головуючий суддяОСОБА_1