Ухвала
Іменем України
04 квітня 2018 р.

м. Київ
Справа № 263/12555/16-к

Провадження № 51 5216 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 березня 2018 року щодо неї,
встановив:
Вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 березня 2018 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 121 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перевірку вироку щодо неї у касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення його без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
Зі змісту положень ст.ст. 29 ч. 1, 427 ч. 1 КПК України, ст. 14 ч. 3 Закону України «Про засади державної мовної політики» вбачається, що сторони, які беруть участь у кримінальному провадженні, мають подавати до суду письмові процесуальні документи, викладені державною мовою, за виключенням окремих випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 14 ч. 4 Закону України «Про засади державної мовної політики» особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат.
Крім того, з копії вироку апеляційного суду вбачається, що він винесений українською мовою за участю ОСОБА_4 та її захисника і відсутності перекладача.
За наявності підстав, які перешкоджають подати касаційну скаргу державною мовою, ОСОБА_4 необхідно вказати на них, підтвердивши документально, і в разі виниклої необхідності буде вирішуватися питання про залучення перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку.
При цьому, своє потворне звернення (касаційну скаргу) засудженій ОСОБА_4 необхідно адресувати Верховному Суду, оскільки Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, засудженій необхідно конкретно зазначити які судові рішення (вирок та ухвала) вона оскаржує та в чому саме, на її думку, полягає їх незаконність згідно з вимогами ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього. Відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанції при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 6 КПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити перелік матеріалів, які додаються.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка засудженої ОСОБА_4 щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженій ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3