Справа № 428/2981/18
Провадження № 11-сс/782/85/18
іменем України
18 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
підозрюваного - ОСОБА_7
перекладача - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку
апеляційну скаргу керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9
на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_10 від 21 березня 2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_11 , застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марнеулі Грузії, громадянина Грузії, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонено цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора або суду строком на 2 місяця, тобто по 17 годину 20.05.2018 року включно,
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до клопотання, 18.03.2018 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на літньому майданчику біля кафе-бару «Асторія», розташованого за адресою: Луганська область, м.Сєверодонецьк, просп.Хіміків, 8, побачив раніше незнайомого ОСОБА_12 , де між ними під впливом алкогольних напоїв виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_12 , після чого здійснив один удар кулаком правої руки в ліву частину голови потерпілого, внаслідок чого останній впав на тротуарну плитку.
В результаті потерпілому ОСОБА_12 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, забій головного мозку III, масивний САК, субдуральні гематоми правої лобно - скоренево - тімяної, лівої тьмяно - скореневої області, дислокаційний синдром, аспіраційний синдром, що підтверджується довідкою лікаря ОСОБА_13 від 18.03.2018 року.
Таким чином, ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілому тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років.
Про обґрунтованість підозри свідчать протоколи допиту свідків, пред`явлення особи для впізнання та довідка-діагноз.
Про існування ризика, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; характер та суспільна небезпека вчиненого кримінального правопорушення. Доводи слідчого та прокурора про те, що підозрюваний може впливати на свідків по кримінальному правопорушенню не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому при вирішенні клопотання, крім наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі той факт, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, оскільки зареєстрований на території України, постійно мешкає разом з дружиною та малолітніми дітьми в АДРЕСА_3 , утримує родину, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за допомогою родичів оплачує лікування потерпілого.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 не є особою, яку потрібно ізолювати від суспільства для забезпечення виконання нею покладених процесуальних обов`язків, враховуючи його особу та обставини, встановлені при розгляді клопотання. Слідчий у клопотанні про існування обставин, що виключають застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 , окрім тримання під вартою також, не довів а, в порушення вимог п.6 ч.1 ст.184 КПК України, обмежився лише загальними положеннями щодо порядку розгляду таких клопотань, та зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання встановленим ризикам.
Прокурором не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_11 , застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений у клопотанні, слідчий суддя, із посиланням на ч.4 ст.194 КПК України зазначив, що прокурором не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. При цьому, на доведення зазначеного висновку в мотивувальній частині вказано, що доводи про застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, прокурором обґрунтовані лише тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Вказане твердження не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, адже в судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а саме враховані докази, що стосуються тяжкості вчиненого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , але докази щодо особи підозрюваного, зокрема, громадянства, місця постійного мешкання його та родини, місця роботи враховані достатньо поверхово і належним чином не вмотивовані.
В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_7 є громадянином Грузії, в Україні має тимчасову реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , але мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 не маючи відповідних документів, які б підтверджували право його чи родини користуватися вказаною квартирою. Родина підозрюваного дружина та діти, на даний час мешкають в Грузії, місцем його роботи є територія ринку «Радість» м.Сєвєродонецька, де він періодично виконує разові роботи без укладення будь-яких документів щодо трудових відносин.
В оскаржуваному рішенні даним щодо особи підозрюваного, встановленим під час судового розгляду, які свідчать про його можливість переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, слідчим суддею належна оцінка не надана.
Крім того, на даний час з`ясовано, що за місцем реєстрації ОСОБА_7 протягом тривалого часу не мешкає, що підтверджується протоколами допиту свідків, місцем його проживання є квартира АДРЕСА_4 , в той час, як при затриманні, повідомленні про підозру та розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваним вказувалася адреса: АДРЕСА_3 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які вважали апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Згідно ч.6 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Разом з тим, в порушення вимог вищезазначених правових норм, в ухвалі слідчого судді строк тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом та строк дії покладених на підозрюваного обов`язків обчислено в годинах.
Крім цього, в ході апеляційного розгляду встановлено що в ухвалі помилково зазначено місце проживання ОСОБА_7 , оскільки останній мешкає в квартирі АДРЕСА_4 .
Таким чином, при розгляді клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.407 КПК України ухвалу слідчого судді необхідно скасувати та постановити нову ухвалу.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, вказують долучені до клопотання слідчого докази, а на достатність підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину; характер та суспільна небезпека інкримінованого кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри за ч.1 ст.121 КК України та доведеність існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не заперечується і в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При застосуванні запобіжного заходу колегія суддів враховує вимоги ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, а також, що він є громадянином Грузії, зареєстрований на території України, постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, раніше не судимий, за допомогою родичів постійно сплачує за лікування потерпілого, що підтверджується дослідженими в ході апеляційного розгляду медичними документами.
Крім цього, під час дії оскаржуваної ухвали слідчого судді ОСОБА_7 не допускав порушень запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням наявності обгрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України та тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні за ст.121 ч.1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, міцних соціальних зв`язків підозрюваного, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, а тому вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який зможе запобігти наведеному ризику та забезпечить виконання ОСОБА_7 покладених процесуальних обов`язків.
Крім цього, на підозрюваного необхідно покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, який згідно ч.1 ст.219 КПК України обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто з 18.03.2018 року, що підтверджується Витягом з реєстру досудових розслідувань (а.с. 4).
Керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Скасувати ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_10 від 21 березня 2018 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора або суду строком на 2 місяця, тобто по 17 годину 20.05.2018 року включно.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_11 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 по 18.05.2018 року включно.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 по 18.05.2018 року включно наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого, який здійснює досудове розслідування;
2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: