Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7550/17
У Х В А Л А

13 вересня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси, у складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 04.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лисянка, Черкаської обл., проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , громадянина України,-,

ВСТАНОВИВ:
Слідча відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотання, яке погоджено прокурором відділу управління прокуратури області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи, що ОСОБА_6 04.03.2017, близько 08 години 45 хвилин, згідно висновку щодо результатів медичного огляду перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем «ГАЗ 3302 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в смт. Лисянка по вул. Небесної сотні (Котовського), в напрямку від «АС Лисянка» до «АТ Ощадбанк», грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3. б) 2.9. а), 18.1., 31.6а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до висновку експерта №4/648 від 05.07.2017 керуючи технічно не справним транспортним засобом, який був спроможній виявити та не був уважним, при наближенні до пішохода, який перебував на пішохідному переході, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху його об`їзду, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньотранспортної пригоди ОСОБА_7 , згідно з висновком експерта № 05-9-02/60 від 16.03.2017, отримала черемхо-мозкову травму у вигляді забою та розмічення головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку головного мозку, перелом кісток черепа, внаслідок чого померла.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта №4/1610 від 28.08.2017 в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є керування водієм ОСОБА_6 технічно не справним автомобілем «ГАЗ-33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 (відсутність гальм) та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7

04.03.2017 заступником начальника Лисянського районного відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_8 відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000103, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

05.09.2017 постановою першого заступника прокуратури Черкаської області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_9 доручено здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня.

08.09.2017 начальником слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області підполковником поліції ОСОБА_10 доручено проведення подальшого досудового розслідування слідчому відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 .

08.09.2017 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову про перекваліфікацію складу злочину з ч.1 ст.286 КК України на ч.2 ст.286 КК України.

13.09.2017 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Вина ОСОБА_6 доказується: протоколом огляду місця події від 04.03.2017 року, за адресою: смт. Лисянка, вул. Небесної сотні; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 04.03.2017 року, що підтверджує перебування ОСОБА_6 в наркотичному сп`янінні.; показаннями малолітньої ОСОБА_11 від 06.03.2017; висновком експерта від 16.03.2017 №05-9-02/60; висновком експерта від 05.07.2017 №4/648; показаннями свідка ОСОБА_12 ; протоколом проведення слідчого експерименту з свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; висновком експерта від 28.08.2017 №4/1610; показами підозрюваного ОСОБА_6 від 12.09.2017.

В діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортними засобами, що заподіяло смерть потерпілому.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, вважає, що ризики прокурором не наведені,в клопотанні відсутнє свідоцтво про смерть,що в померлої залишилась неповнолітня дочка,свідоцтво про народження,паспортні дані підозрюваного,приводів не має,з місця ДТП яке відбулося 04.03.2017 року не скривався, допомагає матеріально потерпілій , тиск на свідків не вчиняє,скарг не надходило,має міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив ,що він не міг передбачити що автомобіль поломаний,кожен день обходив машину та мокрих слідів не бачив,лише після аварії побачив мокре п`ятно та зрозумів що автомобіль технічно несправний. При огляді нарколога ,врач сказав ,що на передодні наркотичні засоби не вживав,але в сичі знайдено залишки наркотичного сп`яніння,потерпілій матеріально допомає,приблизно сплатив 20 тисяч грн..

Слідчий суддя вислухавши слідчого, думку прокурора, підозрюваного, захисника, вивчивши надані сторонами докази приходить до наступних висновків.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на даний час достатньо обгрунтована зібраними стороною обвинувачення доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 04.03.2017 року, за адресою: смт. Лисянка, вул. Небесної сотні; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 04.03.2017 року, що підтверджує перебування ОСОБА_6 в наркотичному сп`янінні.; показаннями малолітньої ОСОБА_11 від 06.03.2017; висновком експерта від 16.03.2017 №05-9-02/60; висновком експерта від 05.07.2017 №4/648; показаннями свідка ОСОБА_12 ; протоколом проведення слідчого експерименту з свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; висновком експерта від 28.08.2017 №4/1610; показами підозрюваного ОСОБА_6 від 12.09.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України визначені мета та підстави застосування запобіжних заходів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в листі від 04.04.2013 року №511-550/0/4-13 слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК).

Суд вважає, що органом досудового розслідування не конкретизовано , у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також не враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні цього запобіжного заходу, а саме те, що підозрюваний буде незаконно впливати на інших співучасників злочину, свідків, може переховуватись від слідства та суду, а також для належного забезпечення покладених на нього процесуальних обов`язків, що надає суду всі підстави для застосування відносно підозрюваного міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

До того ж, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, ранііше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має міцні соціальні зв`язки.

Згідно положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам належної процесуальної поведінки підозрюваного.

А тому, враховуючи пред`явлений ОСОБА_6 підозру у вчиненні тяжкого злочину, положення вищевказаної Конвенції, дані про особу, слідчий суддя вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з застосування заборони підозрюваному залишати житло у певний період доби з 21год. до 06 год. наступного дня..

Слідчий суддя вважає, що застосування даного виду запобіжного заходу цілком достатнє для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши йому залишати місце свого проживання домоволодіння по АДРЕСА_1 , з 21год. до 06 год. наступного дня.

На підставі ч.5 ст.194 на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з домоволодіння по АДРЕСА_1 , де він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; -

5) здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Даний запобіжний захід не може перевищувати строку досудового розслідування та втрачає свою чинність після закінчення строку досудового розслідування.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Копії ухвали вручити підозрюваному, направити слідчому в провадженні якого знаходиться справа, прокурору Черкаської області для відому.
Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня оголошення повного тексту ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1