АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/765/17 Справа № 705/216/15-к Категорія: ч.2 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддів при секретаріОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурора захисника потерпілоїОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Степківка, Уманського району, Черкаської області, громадянка України, українка, з середньою-спеціальною освітою, одружена, пенсіонерка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима;

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, до покарання в виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 1700 гривень.
На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 1815 гривень 15 копійок та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.
в с т а н о в и л а :
Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_9 визнана винуватою та засуджена за те, що 11 липня 2014 року близько 14 год. по АДРЕСА_1 між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт внаслідок якого ОСОБА_9 , діючи умисно, штовхнула потерпілу ОСОБА_8 , від чого остання впала на підлогу, грудною клітиною донизу. ОСОБА_9 сіла зверху ОСОБА_8 , не даючи останній змоги підвелась та наносила удари кулаками по голові, в результаті чого ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу правої скроневої ділянки, струсу головного мозку, синців грудної клітки спереду, що утворилися від дії тупих твердих предметів, які згідно висновку експерта № 719 від 07.08.2014 року та висновку № 1018 від 05.11.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно ухвалою суду не звільнив обвинувачену ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі, а помилково вироком суду визнав її винною, призначив покарання та звільнив її від призначеного покарання в зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, суд першої інстанції при задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 не взяв до уваги той факт, що позивачем не було надано будь-яких доказів того, що ліки були придбані нею згідно призначень лікарів. Надані суду чеки на придбання ліків не підтверджують, що саме позивачкою було їх придбано. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_8 , залишити без розгляду.
Потерпіла ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в якому просила подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача; думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі; думку прокурора та потерпілої ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, відповідають фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку відповідно до ст. 94 КПК України, та ніким не оспорюються.

Твердження апелянта захисника ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції безпідставно ухвалою суду не звільнив обвинувачену ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям провадження у справі, а вироком суду звільнив від призначеного покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, вчинений ОСОБА_9 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 49 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

За вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі згідно ч.1 ст. 49 КК України визначено строк давності 3 роки.

Оскільки злочин за ч.2 ст. 125 КК України ОСОБА_9 вчинила 11.07.2014 року, і на час постановлення вироку судом першої інстанції минуло більше трьох років з часу його скоєння, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі ст. 49 КК України та відповідно до вимог ч.5 ст. 74 КК України вірно звільнив ОСОБА_9 від призначеного покарання, - у зв`язку із закінченням строків давності протягом яких, особа може бути притягнута до кримінальної відповідальності.

Що ж стосується посилань захисника ОСОБА_7 на п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, як на підставу закриття судом кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, то відповідно до абз. 2 ч.7 ст. 284 КПК України, судом виноситься ухвала про закриття кримінального провадження, якщо обставини, передбачені п. 5,6,7,8,9 ч.1 ст. 284 КПК України, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому п.2,3 ч.2 ст. 284 КПК України.
В даному випадку ОСОБА_9 під час розгляду справи судом першої інстанції вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнавала, судовий розгляд проводився в загальному порядку, вина останньої доведена в повному обсязі вироком суду, а тому, на думку колегії суддів, на момент розгляду кримінального провадження у суду першої інстанції були відсутні підстави для винесення ухвали про закриття кримінального провадження.
Також, згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ст. 129 КПК України та п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1989р. № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (зі змінами) в мотивувальній частині вироку суд на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого, цивільного відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, з кого саме вони стягуються, на чию користь та в якому порядку проводити стягнення, зарахувати суми, добровільно передані цивільному позивачеві, вказати матеріальний закон на підставі якого вирішено цивільний позов, давши при цьому належну оцінку зазначеним обставинам.

Відповідно до положень ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вказані вимоги судом першої інстанції дотримані в повному обсязі, а тому виходячи із засад розумності і справедливості, характеру та обсягу душевних страждань потерпілої, які вона зазнала внаслідок кримінального правопорушення, та погіршення в зв`язку з цим стану її здоров`я, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 1815 гривень 15 копійок та моральної шкоди у розмірі 5000 гривень є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а посилання апелянта на те, що позивачем не було надано будь-яких доказів того, що ліки були придбані нею згідно призначень лікарів, а чеки на придбання ліків не підтверджують, що саме позивачкою було їх придбано, є надуманими та безпідставними.
Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду судом першої інстанції даного кримінального провадження відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є обґрунтованим і законним, будь-яких, передбачених ст. 409 КПК України, підстав для його скасування чи зміни, при перевірці справи в апеляційному порядку, не виявлено.

За таких обставин апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2017 рокуслід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2017 року залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2017 рокувідносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :