Справа № 303/4952/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/686/17, за апеляційною скаргою, яку подав заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 , на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2017 року.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з неповною середньою освітою, не працююча, одружена, маюча на утриманні п`ятеро малолітніх дітей, раніше не судима,
визнана винною і їй призначено покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк один рік, а за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 190 КК України - у виді обмеження волі на строк один рік і шість місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік і шість місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік і на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу на неї покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цим же вироком ОСОБА_7 звільнена від відбування призначеного покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію в 2016 році".
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів, а саме, оригінал справи Управління праці та соціального захисту населення на гр. ОСОБА_7 , для отримання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, в одному томі на 195-ти аркушах, - повернуто за належністю до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію її дій за ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначеного ОСОБА_7 покарання є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, суд першої інстанції не врахував те, що на її утриманні перебуває п`ятеро малолітніх дітей, що відповідно до положень ч. 3 ст. 61 КК України свідчить про те, що їй не може бути призначено таке покарання. Просить вирок у частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити; призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, а за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, і на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень; звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»; під час апеляційного розгляду кримінального провадження дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченої; у решті вирок залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається у відсутності обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника адвоката ОСОБА_11 та представника потерпілого Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченої, захисника та представника потерпілого враховується те, що вказаним особам апеляційним судом своєчасно було надіслано повідомлення, у якому вказується про дату, час та місце розгляду кримінального провадження; дані про поважність причин їх неявки чи заяви про відкладення розгляду кримінального провадження до апеляційного суду не надходило; що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої ОСОБА_7 ..
Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у використанні завідомо підробленого документу та закінченого замаху на заволодіння чужим майном, шляхом обману, учасниками процесу не оспорюється, апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряється й визнається таким, що ґрунтується на наведених у вироку доказах, а дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання кримінального закону, колегія суддів вважає слушними й такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, з огляду на таке.
Як убачається зі змісту вироку за вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень обвинуваченій ОСОБА_7 призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців, від відбування якого останню звільнено на підставі ст. 75 КК України з покладенням передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків.
Однак, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_12 такий вид покарання як обмеження волі, суд першої інстанції, не врахував те, що остання являється матір`ю п`ятьох малолітніх дітей, що у свою чергу підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження копіями свідоцтв про народження (а. к. п. 64-68), а також вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, згідно з якими, до жінок, що мають дітей віком до 14 років покарання у виді обмеження волі не застосовується.
Наведене свідчить про те, що обвинуваченій ОСОБА_7 не може бути призначене покарання у виді обмеження волі.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, зокрема, те, що відповідно до ст. 12 КК України вчинені нею злочини відносяться до злочинів невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченої має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше не судима, одружена, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває; обвини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів; відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає, що саме покарання у виді штрафу, про призначення якого ставиться питання в апеляційній скарзі, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових злочинів, відповідатиме суспільній небезпечності вчинених злочинів та особі обвинуваченої, а також не погіршуватиме становища обвинуваченої.
За таких обставин, вирок на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 409 та ч. 1 ст. 413 КК України підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання шляхом призначення останній, за вчинення нею вищевказаних кримінальних правопорушень, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, покарання у виді штрафу.
При цьому, враховуючи те, що передбачені ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також те, що обвинувачена ОСОБА_7 має п`ятьох неповнолітніх дітей і відомості щодо позбавлення її батьківських прав відсутні, колегія суддів вважає за необхідне звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», із чим погоджуються й сторони кримінального провадження, у тому числі й обвинувачена ОСОБА_7 ..
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б слугували безумовною підставою для скасування вироку, у тому числі й із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2017 року щодо обвинуваченої за ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України ОСОБА_7 змінити.
Призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, а за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченій ОСОБА_7 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.
Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як особу, не позбавлену батьківських прав, яка на день набрання чинності цим Законом, має на утриманні дітей, яким не виповнилось 18 років.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.
Судді: