УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/5149/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2017 року,
засудженого ОСОБА_6 ,
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 18.12.2017року, просить зарахувати йому в строк відбування покарання строк його перебування у СІЗО у період з 05.08.2004 по день прибуття його до установи відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зазначає, що з моменту вступу вироку в законну силу він деякий час продовжував знаходитись в СІЗО, умови його тримання не змінились.
Згідно ухвали суду від 18 грудня 2017 року заяву засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задоволено частково.
Зараховано засудженому ОСОБА_6 у строк основного покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Донецького обласного суду від 20.07.01 року, строк попереднього ув`язнення з 24.03.2000 до 05.08.2004 за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 26.11.15) з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Донецького обласного суду від 20 липня 2001 року за ст.ст. 142 ч.3, 93 п. „а, 93 п.п. „з, „і, 42 ч. 1, 43 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Вирок набрав законної сили 05.08.04. Початок строку відбування покарання: 24 березня 2000 року.
Згідно вимог ст.2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» вказаний закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили, а тому при здійсненні перерахунку відповідно до ч.5ст.72 КК України день набрання вироком законної сили повинен бути включений у строк відбування покарання. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Посилання апелянта на зарахування строку його перебування в СІЗО у період після вступу вироку у законну силу з 05.08.2004 до прибуття в установу виконання покарань є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.
За таких обставин апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, правових підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не має.
Керуючись ст. 404, 405, 407,537 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ: