Справа №585/980/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/552/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року, якою у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого:

вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2005 року за ч.2 п. 4, 6, 7, 13 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 194 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна,

про звільнення від відбування покарання, відмовлено.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання, відмовлено.

Суд першої інстанції постановлену ухвалу обґрунтовує тим, що доводи ОСОБА_9 стосовно того, що відповідно до вимог ч 5 ст.72 КК України засуджений підлягає звільненню від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки таке покарання не зазначено в ч.1 ст.72 КК України, не відповідають вимогам закону.

Засуджений не погоджуючись з ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, а справу направити на новий розгляд. Оскаржувану ухвалу вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки норма ч. 5 ст. 72 КК України не передбачає обмеження у застосуванні відносно осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідача по справі, засудженого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2005 року за п.п. 4, 6, 7, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 194 КК, ч.2 ст.70, ст.71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Даний вирок набув чинності після перегляду справи Верховним Судом України 18 жовтня 2005 року.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Колегією суддів встановлено, що вказаних вимог закону суд дотримався в повному обсязі.

Так, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, статтею 51 КК України встановлені види покарань, з яких покарання у виді позбавлення волі на певний строк (п.11 ч.1 ст.51 КК України) і довічне позбавлення волі, тобто безстрокове покарання (п.12 ч.1 ст.51 КК України) є різними видами покарань.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року (справа №5-16кс11), покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно до нього не можна застосовувати строкові критерії.

Згідно ч.4 ст.3 КК України, застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено. Тому, покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути аналогією покарання у виді позбавлення волі.

Отже, правила ч.5 ст.72 КК України поширюються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання.

За таких обставин, доводи ОСОБА_9 стосовно того, що відповідно до вимог ч 5 ст.72 КК України засуджений підлягає звільненню від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки таке покарання не зазначено в ч.1 ст.72 КК України, не відповідають вимогам закону.

За наведених підстав, знаходячи ухвалу суду законною, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав, і для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_9 .

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання відмовлено, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5