Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/670/17
Провадження № 1-кс/506/82/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2017смт.Окни

Слідчий суддя Красноокнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах ТзОВ «ФА УКРАЇНА», про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
22.11.2017 року до Красноокнянського районного суду Одеської області повторно надійшло вищевказане клопотання, в якому представник ТзОВ «ФА УКРАЇНА» просить накласти арешт на наступне майно: 1) комбайн зернозбиральний марки CLAAS LEXICON-570, реєстраційний № НОМЕР_1 , 2008 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 куб., право власності МССП «СТАРТ» на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 (особливі відмітки: «Свідоцтво НОМЕР_5 від 07.05.2008 року»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 19 жовтня 2009 року; 2) комбайн зернозбиральний марки LEXICON-570, реєстраційний № НОМЕР_6 , 2008 року випуску, заводський № НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_8 об`ємом 12 000 см. куб., право власності МССП «СТАРТ» на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_9 (особливі відмітки: «Свідоцтво НОМЕР_10 від 18.04.2008 року»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 19 жовтня 2009 року; 3) трактор марки JOHN DEERE-8420, реєстраційний № НОМЕР_11 , 2005 року випуску, заводський № НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 об`ємом 8 100 см. куб., право власності МССП «СТАРТ» на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_14 (особливі відмітки: «Свідоцтво НОМЕР_15 від 01.09.2009 року Біржовий договір № 895425 від 15.03.2010 року»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 16 березня 2010 року; 4) комбайн зернозбиральний марки LEXICON-570, реєстраційний № НОМЕР_16 , 2009 року випуску, заводський № НОМЕР_17 , двигун № НОМЕР_18 об`ємом 12 000 см. куб., право власності МССП «СТАРТ» на який підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_19 (особливі відмітки: «Свідоцтво НОМЕР_20 від 10.06.2009 року»), виданим інспекцією державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації 19 жовтня 2009 року; заборонити розпоряджатися майном, чи його відчужувати у зв`язку з тим, що це може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, чи передачі майна іншим особам та внести відомості про накладення арешту на майно у відповідні державні реєстри. Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні Окнянського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000425 від 24.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.388 ч.1 КК України, щодо приховування МСПП «СТАРТ» заставного майна. В ході досудового розслідування встановлено, що 26 лютого 2015 року ТОВ «ФА УКРАЇНА» уклало Договір поставки №01/15 (надалі - «Договір поставки») з Малим спільним сільськогосподарським підприємством «СТАРТ» (надалі- МССП «СТАРТ»), відповідно до якого МССП «СТАРТ» зобов`язався поставити на користь ТОВ «ФА УКРАЇНА» 10 000 метричних тон +/- 5% зверна ячменю для кормових цілей врожаю 2015 року (далі - Товар). На забезпечення виконання зобов`язань МССП «СТАРТ» за Договором поставки, 26 лютого 2015 року ТОВ «ФА УКРАЇНА» та МССП «СТАРТ» уклали Договір застави (надалі - «Договір застави»), відповідно до якого МССП «СТАРТ» передав ТОВ «ФАУКРАЇНА» у заставу вищезазначене майно (надалі - «Предмет застави»). МССП «СТАРТ» не виконав свої зобов`язання за Договором поставки. ТОВ «ФА УКРАЇНА» направило МССП «СТАРТ» письмове повідомлення про порушення зобов`язань за Договором поставки та про звернення стягнення за Договором застави. МССП «СТАРТ» не виконало вимоги ТОВ «ФА УКРАЇНА», зазначене в повідомленні. 07 липня 2016 року з метою реалізації свого права на звернення стягнення на Предмет застави у позасудовому порядку, зокрема, на підставі виконавчого надпису нотаріуса, у зв`язку із невиконанням МССП «СТАРТ» своїх зобов`язань за Договором поставки, відповідно до п.п.4.1.1, 5.2(b) та 5.3.3 Договору застави, ТОВ «ФА УКРАЇНА» було організовано вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 2231. 18 липня 2016 року на виконання виконавчого надпису нотаріуса постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження №51663585. Також 18 липня 2016 року державним виконавцем ОСОБА_6 було накладено арешт на Предмет застави. 03 серпня 2016 року за заявою ТОВ «ФА УКРАЇНА» державним виконавцем ОСОБА_6 було оголошено у розшук Предмет застави. В ході проведення досудового розслідування, під час допиту свідка ОСОБА_7 отримано інформацію, що вищевказане заставне майно, на яке накладено арешт, знаходиться на території комплексу нежитлових приміщень належних СТОВ «МРІЯ» (), розташованих у с. Новосамарка, Окнянського району, Одеської області. 06.04.2017 року на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси з метою встановлення місцезнаходження вищезазначеного розшукового майна за участю директора СТОВ «МРІЯ» ОСОБА_8 , проведено обшук нежитлових будівель та споруд, які на праві власності належать СТОВ «МРІЯ», розташованих у селі Новосамарка, Окнянського району, Одеській області, однак заставного майна з вказаними технічними даними не виявлено. Таким чином протиправними діями МСПП «СТАРТ» було нанесено ТОВ «ФА УКРАЇНА» майнову шкоду у розмірі 58 422 771,16 грн. З огляду на розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, існують обґрунтовані підстави вважати, що заставне майно може бути відчужено, а тому з метою з відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також забезпечення цивільного позову, наявні підстави до звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

У судовому засіданні прокурор вирішення питання про необхідність арешту майна поклав на розсуд суду. Крім того, пояснив, що на даному етапі слідства ні один із працівників чи посадових осіб МССП «СТАРТ» не є по даному кримінальному провадженню ані підозрюваним, ані обвинуваченим. Також зазначив, що місце знаходження майна, про яке йдеться у клопотання перебуває у розшуку і на теперішній час його місцезнаходження не відоме.
Інші учасники, повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Красноокнянського районного суду Одеської області, до суду не з`явилися, про поважність причини неявки суд не сповістили. На неодноразові спроби секретаря судових засідань зв`язатися з представником цивільного позивача за номерами телефонів, зазначеними у клопотанні, абонент не відповів.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Виходячи з цього, для арешту на майно особи необхідно встановити правову підставу для накладення такого арешту, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення (обґрунтована підозра), розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що арешт може бути накладений лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, на осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Разом з тим, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 від 24.11.2016 року, долученого до матеріалів клопотання, було вчинено кримінальне правопорушення, а саме: 23.11.2017 року о 15 годині надійшла заява від ТОВ «ФА Україна» про проведення перевірки на предмет приховування заставленого майна, на яке було накладено арешт.

Кримінальне правопорушення кваліфіковано за ст. 388 ч. 1 КК України.

На момент розгляду клопотання ні один із працівників чи посадових осіб МССП «СТАРТ» не є по даному кримінальному провадженню ані підозрюваним, ані обвинуваченим, а також МССП «СТАРТ» не несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, оскільки такі особи взагалі не встановлені. Дані обставини також підтвердив прокурор підчас розгляду клопотання.
Тобто стосовно посадових осіб МССП «СТАРТ» взагалі немає ніяких даних про вчинення ними кримінального правопорушення.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Крім того, слід звернути увагу, що як зазначено у клопотанні 18 липня 2016 року на виконання виконавчого надпису нотаріуса постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження №51663585. Також 18 липня 2016 року державним виконавцем ОСОБА_6 було накладено арешт на Предмет застави. 03 серпня 2016 року за заявою ТОВ «ФА УКРАЇНА» державним виконавцем ОСОБА_6 , вищевказане заставне майно оголошено у розшук.

До даного часу вищевказане спірне майно, як повідомив прокурор не знайдене.

Разом з тим, згідно ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій серед іншого зазначає: порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Крім того, відповідно до п.41 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом від 27.08.2010 року № 51/401/649/471/23/125, майно, на яке накладено арешт, передається згідно з рішенням слідчого, прокурора та суду, виходячи з конкретних обставин та інтересів справи, на зберігання представникові територіальної держадміністрації або житлово-експлуатаційної організації, державної служби охорони органів внутрішніх справ, а також організації, якій завдані збитки, або власникові цього майна чи його родичу, якому роз`яснюється його відповідальність за зберігання прийнятого майна, про що у нього відбирається розписка. У разі необхідності майно, на яке накладено арешт, може бути

вилучене.

Таким чином, з урахуванням того, що на день розгляду клопотання місцезнаходження майна невідоме, прийняття ухвали про його арешт буде фактично формальним, оскільки виконати таку ухвалу буде фактично неможливо.

Слід також звернути увагу, що приписами ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Правовий аналіз змісту зазначених норм кримінального процесуального закону показує, що у кримінальному провадженні може бути пред`явлений цивільний позов у разі заподіяння кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, майнової та/або моральної шкоди.

Крім того, необхідно враховувати положення ст. 15 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, а саме суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 1 ГПК України визначено право на звернення до господарського суду, а саме підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Разом з тим, з доданої до клопотання копії позовної заяви вбачається, що згідно позовних вимог йдеться про стягнення майнової шкоди з МСПП «СТАРТ» на користь ТзОВ «ФА УКРАЇНА» у розмірі 58 422 771,16 грн., тобто сторонами по справі, а саме позивачем та відповідачем є виключно юридичні особи, у зв`язку з чим такий позов не є цивільним у розумінні зазначених вище положень ЦПК України, поданий із порушенням підвідомчості справ та не відповідає вимогам, зазначеним у ст. 128 КПК України, у зв`язку з чим не може розглядатись у рамках кримінального провадження. Зазначення у позові у якості позивача адвоката ОСОБА_4 , який фактично є представником юридичної особи, не змінює правової природи такого позову та не може вести до зміни підвідомчості, оскільки стягнення повинно відбуватися саме на користь юридичної особи на не на користь її представника.

Таким чином, даний цивільний позов як підстава для заявлення клопотання в порядку вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, не може бути прийнятий до уваги.

Крім того, вимога щодо заборони будь-яким чином розпоряджатися майном, чи його відчужувати взагалі є неконкретною, оскільки не зазначено яким саме особам необхідно заборонити вчиняти дані дії. На дану обставину вже зверталася увага представника цивільного позивача в ухвалі слідчого суді від 27.10.2017 року про повернення клопотання для усунення недоліків, однак ці вимоги суду також не виконані.

Враховуючи вищевикладене, клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснювалося, відповідно положень ч.4 ст.107 КПК України.

Керуючись ст. 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах ТзОВ «ФА УКРАЇНА», про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000425 від 24.11.2016 року за ознаками ч.1 ст. 388 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами які не були присутні підчас її оголошення протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1