Справа № 215/5473/17
1-кп/215/670/17
У Х В А Л А

28 грудня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №7 в м.Кривому Розі в Дніпропетровській області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
Учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 .
Захисника ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується в кримінальних правопорушеннях проти власності.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою на два місяці.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 проти продовження строку тримання під вартою заперечували, заявили усне клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вказують, що не дивлячись на тяжкість злочину, відсутні конкретні ризики, які свідчать про необхідність тримання ОСОБА_3 . Обвинувачений раніше не судимий, має малолітню дитину на утриманні, на свідків не впливав, а лише після допиту в СВ Тернівського ВП КВП, в іншому кримінальному провадженні запитав у свідків щодо неправдивості наданих ними слідчому показів.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід продовжити строк тримання під вартою на два місяці.
Згідно ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення , має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно правових позицій Європейського суду з прав людини, викладеними за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», слідує, що:
- відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу саме тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами ;
- продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;
- особа, обвинувачувана у правопорушенні, повинна бути звільнена, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого утримання під вартою. Щоб дотримати ці вимоги, судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, за якими вони відмовляють у задоволенні клопотання про звільнення ;
- існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;
- при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.
Ухвалою колегією суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2017 р. ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Обставини на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
ОСОБА_6 обвинувачується в злочинах, одне із яких є тяжким, за яке законом передбачено покарання у вигляді більш ніж п`ять років позбавлення волі, що дає суду підстави вважати, що обвинувачений може впливати на потерпілих та свідків обвинувачення, та ухилитися від явки до суду. Що частково підтверджено самим ОСОБА_8 та його захисником в ході судового засідання, про його спілкування зі свідками у кримінальному провадженні. Внесено в ЄРДР відомості у відношенні ОСОБА_3 стосовно здійснення тиску на свідків у кримінальному провадженні. Оскільки по справі слід провести судовий розгляд, опитати обвинуваченого, потерпілих і свідків, дослідити докази, а інтереси суспільства та держави в даному випадку привалюють над інтересами особи, її особистої свободи та недоторканості; суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на два місяці максимально можливий строк продовження згідно ст.331 ч.3 КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 314, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянину України на два місяці до 25 лютого 2018 р.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: