1-в/381/172/17
381/3765/17
УХВАЛА
Іменем України
21 листопада 2017 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастові клопотання Заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , про приведення вироку Совєтського районного суду м. Липецька від 01.03.2017 року відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України, -
встановив:

17.10.2017 року до Фастівського міськорайонного суду Київської області надійшло клопотання Заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , про приведення вироку Совєтського районного суду м. Липецька від 01.03.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України

Як вбачається з зазначеного копотання Міністерство юстиції України просить визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винним вироком Совєтського районного суду м. Липецька від 01.03.2017 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі вироку Совєтського районного суду м. Липецька від 01.03.2017 року.

В судовому засіданні прокурор клопотання Міністерства юстиції України підтримав та просив його задовольнити.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився. Як вбачається з тексту клопотання, він просить розглянути дане клопотання без його участі, а оскільки відповідно до положень ч.1 ст.610 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе проводити розгляд у відсутність заявника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, суд прийшов до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно із ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.
Крім того, згідно ст.10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.
Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Відповідно до ч.1 ст.11 вищевказаної конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:
a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;
b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;
c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;
d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
У відповідності до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 КПК України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Згідно ч. 4 ст. 610 КПК Українипри визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Частиною 5 статті 610 КПК України передбачено, що відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України.
Так, вироком Совєтського районного суду м. Липецька від 01.03.2017 року, ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (за злочин, вчинений у період з 24.11.2015 року по 29.11.2015 року); ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (за злочин, вчинений у період з 28.11.2015 року по 30.11.2015 року); ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (за злочин, вчинений 29.11.2015 року), і призначено за кожний злочин окремо покарання з застосуванням ст. 64 КК РФ у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. Тобто дії останнього кваліфіковані судом іноземної держави по усіх трьох епізодпах, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет») за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі. Разом з тим, на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ ОСОБА_5 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 8 років з відбутям покарання у виправній колонії суворого режиму. Крім того, у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зараховано час перебування його під вартою у період з 29.11.2015 року по 28.02.2017 року, включно. Як вбачається з відповідного розпорядження даний вирок набрав законної сили 18.03.2017 року.
Наразі ОСОБА_5 відбуває призначене йому вироком покарання у ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Россії по Липецькій області.
Разом з тим, як вбачається із копії паспорту НОМЕР_1 виданого Фастівським МВ ГУ МВС України в Київській області 29.01.2010 року, що міститься в матераілах клопотання ОСОБА_6 є громадянином України, а останнім місцем його реєстрації є: АДРЕСА_1 .
Відповідно до заяви ОСОБА_5 , останній має бажання невідбутий строк покарання відбувати на території України.
Проаналізувавши статті кримінального кодексу РФ за якими ОСОБА_5 було засудждено, та проаналізувавши вирок, суд приходить до висновку, що відповідно до законодавства України, відповідальність за вищевказане кримінальні правопорушення передбачена ч. 1 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України, а саме: замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.
При визначенні строку покарання, суд також враховує положення ч. 3 ст. 68 КК України, якою передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Беручи до уваги, що вироком Совєтського районного суду м. Липецька від 01.03.2017 року, ОСОБА_5 призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, а максимальний строк позбавлення волі, враховуючи положення ч. 3 ст. 68 КК України, у даному випадку є меншим (6 років 6 місяців), суд керуючись положенням ч. 1 ст. 610 КК України визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, а саме: санкцією ч. 2 ст. 307 КК України - у виді 6 років та 6 місяців позбавлення волі.
Також враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не застосовує до ОСОБА_5 додаткове покарання, у виді конфіскації майна, що передбачене ч.2 ст. 307 КК України як обов`язкове додаткове покарання, застосувавши при цьому положення ст.69 КК України.
Також, відповідно до положень п. «с» ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, в зв`язку з чим ОСОБА_5 необхідно зарахувати в строк відбування покарання час тримання його під вартою в період з 25.11.2015 року по 28.02.2017 року, та з дня ухвалення вироку 01.03.2017 року до дня набрання вироком законної сили, застосуваши положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції що діяла до 21.06.2017 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та не визначати виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України, не передбачено визначення судом виду такої установи.
Керуючись ст.ст.9-10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, ст.ст. 15, 68, 69, 307 КК України, ст.ст. 376, 395, 610 КПК України, суд, -
постановив:
Клопотання заступника начальника Заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , про приведення вироку Совєтського районного суду м. Липецька від 01.03.2017 року відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України задовільнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Совєтського районного суду м. Липецька від 01.03.2017 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (за злочин, вчинений у період з 24.11.2015 року по 29.11.2015 року); ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (за злочин, вчинений у період з 28.11.2015 року по 30.11.2015 року); ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (за злочин вчинений 29.11.2015 року), і призначено за кожний злочин окремо покарання з застосуванням ст. 64 КК РФ у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, а на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 8 років з відбутям покарання у виправній колонії суворого режиму.
ОСОБА_5 вважати засудженим за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.69 КК України - без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня затримання 29.11.2015 року, зарахувавши йому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції що діяла до 21.06.2017 року), в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 29.11.2015 року і до дня набрання вироком законної сили, а саме: до 18.03.2017 року.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, прокурором шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7