Провадження 11-кп/792/491/17
Категорія: ч.1 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005048 від 09.08.2016 року за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 07 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 07 червня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маньківці Барського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого менеджером, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимого:

- 26.05.2006 року Барським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 152, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 08.09.2008 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст.286, ст.71 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі із додатковим покаранням у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами терміном на 2 роки, звільненого від відбування основного покарання умовно-достроково 04.06.2015 року, на невідбутий термін 3 місяці 27 днів, на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 27.05.2015 року згідно ст.81 КК України;

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08.09.2008 року за ч. 2 ст.286 КК України і визначено у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з моменту звернення вироку до виконання.

За вироком суду, ОСОБА_8 в червні та серпні 2016 року, в м.Хмельницькому Хмельницької області та м.Луцьк Волинської області, будучи засудженим згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.09.2008 року до додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, умисно ухилився від зайняття вказаною діяльністю. Злочин обвинувачений скоїв за наступних обставин.

Так, 18.06.2015 року ОСОБА_8 поставлено на облік Хмельницького міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області для відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

30.06.2015 року із засудженим проведено початкову бесіду, під час якої роз`яснено умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а також попереджено, що в разі порушення умов або ухилення від відбування покарання його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 389 КК України.

Окрім того, ОСОБА_8 у Хмельницькому міськрайонному відділі кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області пояснив, що посвідчення водія у нього було вилучено після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно повідомлення Територіального сервісного центру 6841 МВС в Хмельницькій області посвідчення водія ОСОБА_8 виставлено в базі сервісного центру як втрачені.

30.06.2015 року у засудженого ОСОБА_8 було відібрано підписку про ознайомлення з порядком відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Однак, незважаючи на неодноразово проведені працівниками кримінально-виконавчої інспекції індивідуально-профілактичні бесіди із засудженим, ОСОБА_8 , знаючи про порядок відбування покарання та про відповідальність, яка настає у разі займання певною діяльністю особою, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з метою невиконання встановлених обов`язків, порушуючи порядок і умови відбування покарання, 26.06.2016, 01.08.2016 та 21.08.2016 керував транспортним засобом та допустив грубі адміністративні правопорушення на транспорті.

Так, 26.06.2016 року близько 05 год. 00 хв. в м. Хмельницькому по проспекту Миру, 57/4 ОСОБА_8 керував транспортним засобом «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» № 6810.

За вказаними фактами, постановою Хмельницького міськрайонного суду від 27.07.2016 року у справі №686/13547/16-п ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Постанова суду від 27.07.2016 набрала законної сили, штраф сплачено у повному обсязі.

01.08.2016 року, о 22:40 ОСОБА_8 керував транспортним засобом у м. Луцьк (автодорога Устилуг-Луцьк-Рівне, Н-22) та допустив вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За вказаними фактами, постановою Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП від 01.08.2016 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова від 01.08.2016 року набрала законної сили, штраф сплачено у повному обсязі.

Окрім цього, 21.08.2016 року, близько 03 год. 30 хв., в м. Хмельницькому по вул. Чорновола, 176 ОСОБА_8 керував транспортним засобом «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного лікарем Хмельницького обласного наркологічного диспансеру.

За вказаними фактами постановою Хмельницького міськрайонного суду від 22.09.2016р. (справа №686/17221/16-п) ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням на правопорушника стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_8 умисно ухилився від виконання вироку суду в частині відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 2 роки.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, виключити з резолютивної частини вироку Хмельницького міськрайонного суду від 07.06.2017 року призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ст.71 КК України. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.389 КК України до 1 року обмеження волі. В решті вирок суду залишити без змін. При цьому вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання за сукупністю вироків, проігноровано вимоги ч.3 ст.90 КК України та безпідставно приєднано невідбуте додаткове покарання у виді 10 місяців позбавлення права керувати транспортними засобами за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08.09.2008 року, оскільки станом на 07.06.2017 року ОСОБА_8 його повністю відбув, а тому суд не вправі був призначати йому остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

В поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просять вирок змінити, призначити покарання у виді виправних робіт, додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами визначити у виді 2 місяців. При цьому вказує, що після затримання працівник патрульної поліції перевірив дані ОСОБА_8 і видав йому тимчасовий талон, який дозволяє керування транспортним засобом строком на три місяці, а тому вирішив, що має право керувати автомобілем, оскільки отримав талон від працівника поліції. Крім того зазначає, що його консультував адвокат, який пояснив, що додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами закінчилось. Також звертають увагу і на те, що трудовий договір укладений під час розгляду справи в суді не свідчить про його недійсність чи те, що ОСОБА_8 не працював раніше, а висновок суду про відсутність реєстрації не ґрунтується на законі, оскільки ст.24-1 КЗпП України, яка зобов`язувала реєструвати такий договір скасовано. Посилаються на те, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді виправних робіт, оскільки держава ще буде за це отримувати гроші.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні подав заяву про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та його захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення за таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.389 КК України, як те, що він будучи засудженим до покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки, за викладених в описовій частині вироку обставин ухилився від такого покарання, є вірною.

Однак, вирок суду в чатстині призначення покарання підлягає до зміни.

Згідно ч.3 ст.90 КК України якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 08.09.2008 року засуджений Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.286, ст.71 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Відповідно до ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 27.05.2015 року ОСОБА_8 звільнений від відбування основного покарання умовно достроково на невідбутий термін 3 місяці 27 днів.

Однак, в супереч вказаним вимогам закону суд безпідставно приєднав невідбуте додаткове покарання у виді 10 місяців позбавлення права керувати транспортними засобами за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08.09.2008 року, оскільки станом на 07.06.2017 року ОСОБА_8 його повністю відбув, а тому суд не вправі був призначати йому остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

За таких обставин, доводи, що викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 слід залишити поза увагою.

Крім того, підлягає до задоволення заява обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п.в ст.1 вказаного Закону звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили відносно осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, що слугує підставою для застосування до останнього Закону України «Про амністію у 2016 році».

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст.409, 418, 419, КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовлити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 07 червня 2017 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.389 КК України на 1 рік обмеження волі.

Заяву обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити.

На підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2