УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/2011/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07.03.2018 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07.03.2018 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 05 години 06.03.2018 року. Встановлено строк дії ухвали до 05 травня 2018 року включно.
06.03.2018 о 05 год. 00 хв. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України, затримано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Підозру про вчинення злочину, передбаченого ст. 348 КК України, ОСОБА_9 повідомлено 06.03.2018, та будучи допитаним в якості підозрюваного останній свою причетність до вчиненого злочину не заперечував.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді а ухвалу слідчого скасувати та ухвалити нову ухвалу обравши більш м`який запобіжний захід до ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту або застави. Враховуючи відсутність ухвали по поштовій адресі адвоката та відсутності можливості зв`язатись з судом по телефонному зв`язку, а також, як виявилось пізніше, - резолюцію судді на клопотанні адвоката з приписом «видати», а не «направити», як було заявлено, оскаржувану ухвалу було отримано в приміщенні суду 15.03.2018 року,тому вважає що строк на подачу апеляційної скарги пропущений з поважних причин. Зазначає, що сама ухвала слідчого судді винесена з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, а висновки, які покладені в обґрунтування рішення не відповідають фактичним обставинам справи та є суперечливими між собою. Стверджує, що обґрунтованої розумної підозри ОСОБА_9 в рамках даного кримінального провадження немає. Враховуючи подію вчинення кримінального правопорушення, описану слідством, можна прийти до висновку про те, що відсутні будь-які речі, документи та речові докази в" розумінні кримінального процесуального законодавства, які ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити, перебуваючи на волі. Можливості впливу ОСОБА_9 , враховуючи його особистість, характеристику, життєві зв`язки та інші характеризуючи його обставини, на потерпілих взагалі не існує. Стверджує, що враховуючи висвітлені вище твердження, які підтверджуються належними доказами, можна прийти до висновку про те, що застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу як тримання під вартою не досягає мети застосування такого запобіжного заходу та про відсутність підстав для її застосування, визначених приписами ч.1 ст. 177 КПК України. Беручи до уваги те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, на утриманні перебуває дружина та малолітні діти, батьки з дуже складною хворобою, присадибне господарство, яке є єдиним джерелом існування його сім`ї, вина в інкриміновану правопорушенні належними доказами в розумінні кримінального процесуального законодавства не доведена, пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена жодним належним та допустимим доказом, вважає що утримання ОСОБА_12 під вартою необгрунтоване та незаконне, жоден ризик передбачений ст. 177 КПК України не доведений.
Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення підозрюваного та захисників, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).
Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(c) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років позбавленням волі на строк або довічне позбавлення волі., тому з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не були встановлені, а також враховуючи те, що інші особи, причетні до злочину, на даний момент слідством не встановлені, що не виключає можливості незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_9 на цих невстановлених осіб та свідків, з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій. Крім того, ОСОБА_9 не працює, а тому може продовжувати вчиняти злочини. Враховуючи викладене, слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України. Слідчим суддею перевірено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Те, що підозрюваний має раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, на утриманні має є дружину та малолітніх дітей, батьків, заслуговує на увагу колегії суддів, проте було враховано слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та не може бути в даному випадку, враховуючи всі обставини провадження, безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу і не впливає на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.
Враховуючи всі обставини провадження та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки відсутня обгрунтована підозра у вчиненні злочину його підзахисним та те, що прокурором не доведено, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.
Під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення та наявність ризиків, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні.
Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.
Підстав для застосування до ОСОБА_9 застави або іншого, не пов`язаного з триманням під вартою запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає з огляду також і на ч.4 ст. 183 КПК України та враховучюи, що ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у злочину, вчиненому із застосуванням насильства.
Здійснення ж оцінки наведених слідчим в клопотанні та наданих прокурором в ході судового розгляду доказів виходить за межі даного судового розгляду та може бути предметом дослідження тільки стосовно доведеності наявності обгрунтованості підозри, що і було здійснено слідчим суддею.
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді та заміні запобіжного заходу на домашній арешт, колегія суддів не вбачає. Разом з тим, враховуючи посилання підозрюваного та його захисників на спричинення ОСОБА_9 при затриманні відповідних тілесних ушкоджень та на погіршення стану його здоров`я після вказаного затримання, колегія суддів на підставі положень ст, 206 КПК України вважає за необхідне звернути увагу слідчого та прокурора, що здійснює процесуальне керівництво, на вказані факти та зобов`язати зазначених осіб забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного та при необхідності забезпечити надання необхідної та достатньої медичної допомоги .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07 березня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - без зміни.
В порядку ст. 206 КПК України зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_9 та при необхідності забезпечити надання необхідної та достатньої медичної допомоги .
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: