Справа № 191/1773/17
Провадження № 1-кп/191/274/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове кримінальне провадження №0000747 від 02 травня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
12 квітня 2017 року, приблизно о 17 годині ЗО хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в дворі домоволодіння АДРЕСА_1 , та в цей час побачив, що коло приміщення будинку ОСОБА_5 . На ґрунті особистих неприязних відносин які склалися з ОСОБА_5 у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел спрямований на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_3 коло приміщення будинку взяв сільськогосподарські вила, та з ними підійшов до ОСОБА_5 .
Утримуючи вила обома руками за держак, ОСОБА_3 , усвідомлюючи що може спричинити шкоду здоров`ю ОСОБА_5 у вигляді заподіяння легких тілесних ушкоджень та передбачаючи вказані наслідки, з метою реалізації свого злочинного умислу, наніс останньому не менш як три удари дерев`яним держаком по ногам ОСОБА_5 .
Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді 3-х саден шкіри на передній поверхні правої гомілки верхній третині, садна шкіри на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, які згідно висновку судово-медичної експертизи №154-Е від 10.05.2017, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину так, як вони викладені вище.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, дії обвинуваченої кваліфіковано вірно за ч.1 ст.125 КК України .

Суд, призначаючи покарання обвинуваченій, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, яке згідно зі ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, яка раніше не судимий в силу ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому розкаюється.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, а також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченої призначити йому покарання у в межах інкримінованого йому діяння, а саме у вигляді громадських робіт.

Крім того, в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 було заявлено клопотання про застосування до нього Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину, а тому може бути звільнений від відбування призначеного покарання.
Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечував.
Згідно з ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Пунктом "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке не є тяжкими або особливо тяжкими, на день набрання чинності цим Законом має малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Кримінальне правопорушення скоєно ОСОБА_3 до набрання чинності Законом України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році», застережень щодо застосування амністії, передбачених ст.9 Закону, не вбачається.
Оскільки обвинувачений надав згоду на застосування до нього амністії і на нього поширюються положення п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», він підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне обвинуваченому не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, п."в" ст.1, ст.10, ст.13 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 рокусуд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 180 (сто вісімдесят) годин.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1