Справа № 636/3019/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Чугуєва Харківської області заяву ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання, призначеного за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 14.12.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою в якій викладені вимоги про умовно-дострокове звільнення від покарання, яке йому було призначено за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 14.12.2016 року. Заяву мотивує тим, що він добре характеризується за місцем проходження військової служби, має 4 подяки та кається у скоєному.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши думку прокурора, який вказував на відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого і тому заперечував проти задоволення заяви, а також посилався на те, що заяву подано в порушення вимог ст. 154 КВК України, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 14.12.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України і призначено йому покарання із застосуванням статті 69 КК України, нижче від найнижчої межі визначеної санкцією статті, у виді двох років позбавлення волі, яке на підставі ст. 58 КК України замінено на службове обмеження для військовослужбовців строком на два роки із щомісячним відрахуванням 15% із суми грошового забезпечення останнього в дохід держави.
Тобто, ОСОБА_4 засуджено за вчинення умисного злочину, який за ступенем тяжкості згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 81 КК України визначено те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

З заяви та доданих до неї документів вбачається те, що після ухвалення вказаного вироку минуло більше половини строку вказаного покарання, але менше ніж дві третини.

Однак, до заяви не додано письмових підтверджень щодо виконання вироку, з зазначенням початку періоду цього виконання та про хід цього виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
За таких підстав, в даному випадку звернутись до суду з цим клопотанням може лише командування військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить військову службу ОСОБА_4 , і лише після розгляду питань щодо можливості представлення засудженого до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також після відбуття останнім не менше двох третин строку призначеного покарання.
Крім того, до заяви не додано необхідних відповідних письмових даних (пояснень, рапортів, тощо) прямого командира засудженого в підтвердження сумлінної поведінки засудженого і його сумлінного ставлення до праці. Також, характеристика, яка додана до заяви, не містить даних про сумлінну поведінку засудженого та про сумлінне ставлення до праці, оскільки здатність сумлінного виконання поставлених завдань та сумлінне виконання завдань мають різний характер обставин у прямому розумінні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дану заяву подано до суду не уповноваженою на те особою, а також передчасно, і тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 154 КВК України, ст. ст. 369-372, 537 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання, призначеного за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 14.12.2016 року, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана через Чугуївський міський суд Харківської області протягом семи днів з дня отримання її копії.
Суддя: