Справа № 367/5943/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1368/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 46 11.12.2017

УХВАЛА
Іменем України
11 грудня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 жовтня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коцюбинське, Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого повну середню освіту, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в 03 (три) роки.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені чп.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, вчиненого за наступних обставин.

22.06.2016 року дільничний офіцер поліції сектору превенції Ірпінського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_9 забезпечував дотримання правопорядку в смт Коцюбинське Київської області під час виборчого процесу та проведення засідань виборчої комісії Коцюбинської селищної ради.

22.06.2016 року близько 23 год. 30 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) він разом з поліцейськими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повертались до Коцюбинського ВП Ірпінського ВП ГУНП у Київській області, що по вул. Бакала в смт. Коцюбинське Київської області, де їх начальник, ОСОБА_12 , наказав доставити до відділку громадянина, який порушував громадський порядок, для складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 наздогнали цього чоловіка, це був обвинувачений ОСОБА_7 , представились йому та запропонували пройти до відділку поліції. Він відмовився надавати пояснення, нецензурно висловлювався, через що його було попереджено, що до нього можуть бути застосовані заходи фізичного впливу. На це він не реагував, тому ОСОБА_9 до нього було застосовано захват плеча. Після цього ОСОБА_7 сказав, що не буде чинити опір, тому ОСОБА_9 його відпустив і вони разом пішли до відділку поліції. Не доходячи до відділку поліції, ОСОБА_7 розвернувся і почав тікати, але ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 знову наздогнали його на перехресті вулиці Бакала та провулка Жовтневий. Однак, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно розуміючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, з метою ухилення від адміністративної відповідальності, з мотивів невиконання поставлених ОСОБА_9 законних вимог, наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву виличну ділянку обличчя, чим заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, оскаржуваний вирок вважає таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного та особі засудженого внаслідок його суворості. Просить вирок змінити та застосувати до ОСОБА_7 ст.69 КК України, у бік пом`якшення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обираючи міру покарання суд врахував, що в момент вчинення злочину ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Проте, будь-які дані, крім показань заінтересованих осіб (працівників правоохоронних органів), які б підтверджували цей факт, у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Разом із тим, поза увагою міського суду залишилось те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, проживає із сім`єю, має неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, раніше не судимий, вину не визнав, тому що дійсно не знав, що наносить удар працівнику поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок суду правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.345 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п.п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставин, що згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції встановлено не було.

Згідно ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 міським судом було визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, не одружений, не працевлаштований, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, раніше не судимий.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України.

У відповідності до абз. 1 п.8 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Оскільки обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, судом першої інстанції не було встановлено взагалі, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційної скарги про призначення йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Із огляду на зазначене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді :