Дата документу Справа № 337/132/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/197/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/132/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на дії слідчого.

Згідно зі змістом судового рішення, 30.01.2018 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_7 на дії слідчого, зі змісту якої випливало, що 24.01.2018 року працівниками Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області під керуванням слідчого ОСОБА_10 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 . Обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2018 року, яка дає право проникнути до житла лише один раз. Разом з тим, слідчий ОСОБА_10 після закінчення об 11.30 год. обшуку повторно проник до вказаного житлового приміщення і склав протокол огляду без ухвали слідчого судді та без наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України. Крім того, слідчий Дніпровського ВП ОСОБА_10 взагалі не мав повноваження на здійснення обшуку та огляду, законність знаходження його та його команди на території вказаного домоволодіння нічим не підтверджена, відповідні документи захисникам, які були присутні на місці події, не надані. Крім того, проникнення до житла та його обшук було проведено у відсутність власника житла ОСОБА_11 . Тому, вважала проведений обшук та складений протокол незаконними та просила визнати обшук, проведений 24.01.2018 року до 11.30 год. та після 11.30 год. слідчим Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та іншими працівниками за адресою: АДРЕСА_1 , незаконним, таким, що суперечить ст. 233 КПК України, а також зобов`язати слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 повернути все вилучене на підставі протоколу огляду від 24.01.2018 року майно.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначила, що дії слідчого під час проведення обшуку або огляду житла, іншого володіння особи, зокрема, з підстав відсутності ухвали слідчого судді, відсутності повноважень у певного слідчого, проведення обшуку чи огляду у відсутність власника житла чи іншого володіння особи, тощо не підлягають оскарженню в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України. Відповідні доводи заявника підлягають перевірці та оцінці судом під час постановлення судового рішення за результатами розгляду відповідного кримінального провадження у випадку надання сторонами кримінального провадження вказаних протоколів обшуку та огляду в якості доказів.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, безпідставною та необґрунтованою. Так, в скарзі адвоката було зазначено про те, що в порушення вимог ст. 233 КПК України слідчим Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 складений протокол огляду місця події з повторним проникненням на територію житла та іншого володіння за адресою: АДРЕСА_1 . Частиною 3 ст. 233 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підставі для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимим, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 КПК України. В даному випадку огляд здійснено без дозволу володільця приміщення та іншого майна та до постановлення ухвали слідчого судді, слідчим не зазначено та жодним рішенням суду не встановлено підстав, передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України, а саме невідкладність випадку, при яких слідчий мав би право провести даний огляд. Натомість, слідчий суддя взагалі не відкрила провадження по справі на підставі її скарги на дії слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку з порушенням норм КПК України. Вказує, що в даному випадку права та законні інтереси фізичних осіб: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були порушені під час здійснення досудового розслідування з боку працівників Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області під головуванням слідчого ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року).

Як правильно було зазначено в ухвалі слідчого судді, ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження. З огляду на положення частини другої цієї ж статті, вказаний перелік є вичерпним.

Зміст вимог скарги заявника становить визнання незаконним слідчої дії у виді проведення огляду (фактично обшуку без ухвали слідчого судді), та неповернення майна, яке було вилучено під час цієї слідчої дії, що не віднесено до встановленого ч. 1 ст. 303 КПК України переліку.

Колегія суддів звертає увагу, що адвокатом оскаржувались саме дії слідчого щодо неповернення тимчасового вилученого майна, а не бездіяльність слідчого, яка охоплюється положенням п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Під критерії такого роду бездіяльності підпадає неповернення тимчасово вилученого майна, яке мало бути повернутим згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У вказаному випадку, за відсутності на момент подачі скарги (скарга була подана наступного дня після проведення огляду) відомостей про наявність постанови прокурора щодо визнання вилучення безпідставним, відомостей про те чи звертався слідчий з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, про те чи розглядалося клопотання про арешт майна і наслідки такого розгляду, підстав розцінювати вимоги скаржника, як такі, що підпадають під положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, у слідчого судді не було.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (які не зазначені в ч. 1 ст. 303 КПК України) можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Аналіз зазначених положень КПК України крізь призму практики ЄСПЛ свідчить про те, що право сторони захисту на оскарження вищевказаних дій слідчого на цій стадії процесу обмежене національним законом, однак воно не зводиться нанівець, адже може бути реалізовано на іншій стадії процесу у підготовчому судовому засіданні або під час судового розгляду, оскільки апелянтом фактично ставиться питання про допустимість доказів.

Окремо слід зазначити, що апелянт вказувала про те, що в контексті ситуації яка відбулася, до правоохоронного органу була подана заява про злочин, тому діям слідчого на предмет їх законності, який проводив огляд автомобіля, що знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , також може бути дана оцінка в у відповідності до діючого законодавства.

Відтак, на переконання колегії суддів, доводи апелянта правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на дії слідчого залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4