Тальнівський районний суд Черкаської області
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер: 704/733/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.10.2017 року

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючоїсудді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне Черкаської області кримінальне провадження № 0000218 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городниця Гусятинського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, стан здоров`я задовільний, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

по ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 обвинувачується в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодженн при таких обставинах.

09.04.2017 року близько 21.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в АДРЕСА_2 , з мотивів покарати ОСОБА_5 за спір з побутових питань перед цим, що виник з вищевказаних причин, незаконно, протиправно, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, вдарив декілька раз рукою в обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останньому були нанесені тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока, крововилив та садна верхньої губи, осаднення лівого ліктьового суглобу, які згідно висновку експерта № 05-7-01/338 від 19.05.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, вирішив провести судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у скоєному визнав себе винним повністю і дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам злочину, які викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно 09.04.2017 року близько 21.00 год. наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 через побутову сварку. Просить суворо його не карати, оскільки зрозумів свою протиправну поведінку, щиро кається. Просив застосувати до нього Закон України "Про амністію у 2016 році", так як має неповнолітню дитину.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ЗУ "Про амністію у 2016 році".

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведеною, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно ст. 12 КК України скоєний злочин за ч. 1 ст. 125 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Як особа обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має одну неповнолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи матеріали досудової доповіді, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового злочину.

В той же час суд зазначає, що 07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII.

Відповідно до пункту «в» ст. 1 цього Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, та особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за заначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили - які не позбавлені батьківських прав, і які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітнього сина, дочку, визнаних інвалідами.

Так як обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання чинності цим Законом він не позбавлений батьківських прав і має одну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 11.11.2010 року, він підпадає під перелік осіб, визначених в пункті «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом роз`яснені правові наслідки застосування амністії. При цьому останій заявив, що не заперечує проти застосування відносно нього акту амністії та надав згоду на звільнення від покарання згідно з актом амністії у випадку визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення судом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від відбуття призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає залишенню без розгляду, оскільки не був ним підтриманий. Одночасно суд роз`яснює, що потерпілий має право пред`явити позов до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 85, 86 КК України, ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 368, 369, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 70 годин.

Звільнити ОСОБА_4 відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII від відбуття призначеного йому покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду та роз`яснити, що потерпілий має право пред`явити позов до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1