Єдиний унікальний № 510/292/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2018 року

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Рені клопотання слідчого Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 2 п. 1,12 ст. 115 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тираспіль Р.Молдова, громадянин Р. Молдова, не працюючий, зі слів раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає: АДРЕСА_1 .

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 терміном на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, у провадженні СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000060 від 12.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15,п. 1,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В клопотанні зазначено, що громадяни Республіки Молдова ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , на автомобілі марки «VolkswagenTouareg», темного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 прибули на територію України з метою вбивства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Котловина Ренійського району Одеської області.

Знаходячись на території України, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вступили в злочинний зговір з невстановленими особами з метою вбивства ОСОБА_9 , та заселились у готель «Чайка» в м. Рені. Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вбивство ОСОБА_9 , вони організували стеження та озброїлись автоматичною зброєю.

В період часу з 08 годин до 12 год. 32 хв. 12.02.2018 вказані особи встановили засідку за пагорбом зліва від обочини на автодорозі Т1629 «Орлівка-Болград» між с. Нагірне та с. Котловина Ренійського району. В цей час, а саме приблизно о 12 годині 12.02.2018, ОСОБА_9 на належному йому автомобілі «BMW-Х5», виїхав з м. Рені в напрямок с. Котловина Ренійського району. Далі, в автомобіль до ОСОБА_9 в районі с. Орлівка Ренійського району, сів на пасажирське переднє сидіння мешканець с. Котловина Ренійського району ОСОБА_10 , де, надалі, вони продовжили рух до с. Котловина Ренійського району. Рухаючись в бік с. Котловина, ОСОБА_9 з пасажиром ОСОБА_10 , на вказаному автомобілі, були обстріляні з вогнепальної автоматичної зброї із засідки, яку встановили ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та, невстановленими на даний час в ході досудового слідства, особами. В ході обстрілу, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не отримали. В ході огляду автомобіля належного ОСОБА_9 , а саме марки «BMW» моделі Х 5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлено сліди від куль.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 12.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15,п. 1,12 ч. 2 ст. 115 КК України слідчим СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області та розпочато досудове розслідування.

В порядку ст. 208 КПК України о 19 годин 30 хвилин 12.02.2018 затриманий ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

За наявності достатніх доказів 13.02.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.15, п. 1,12 ч. 2 ст. 115 КК України за ознаками закінченого замаху на вбивство двох або більше осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто умисного заподіяння смерті іншій людині якщо особи виконали усі дії, які вважали за необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у інкримінуємому йому в вину діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 12.02.2018,

- протоколом добровільної видачі автомобіля, належного ОСОБА_9 ,

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13

- довідка про виконання доручення ОРУ ПдРУ від 13.02.2018 № 5/11/60

- протоколами впізнання особи від 13.02.2018

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 13.02.2018

- протоколом слідчого експерименту ОСОБА_14 від 13.02.2018,

та іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою для внесення клопотання, стало те, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає в Республіці Молдова, вчинив злочин на території України, тому такі обставини, а також загроза покарання від 10 до 15 років позбавлення волі дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та потерпілого, вчиняти інші правопорушення тобто наявні ризики передбаченіст.177 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 не згоден із кваліфікацією кримінального правопорушення, та пояснив, що підозрюваний стріляв із хуліганських спонукань, по суті обрання запобіжного заходу не висловлювався.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та пояснив що він не мав не меті вбити потерпілого, а хотів лише його налякати. Стріляв по нижній частині машини, та був впевнений, що не влучить в нього.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд у даному випадку не визначає розмір застави.

Згідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тому, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати норми міжнародного права та практику Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, це впливає з рішення Європейського суду з прав людини (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Джон Мюррей проти Сполученого Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою

Застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків. Зокрема, не підлягають до застосування щодо ОСОБА_6 запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання через можливість останнього ухилитись від слідства та суду; у виді особистої поруки у зв`язку з відсутністю поручителів, які заслуговують на довіру. Неможливо застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що останній може впливати на свідків та інших підозрюваних кримінального правопорушення та залякувати потерпілого, для зміни показів останнім, які можуть вплинути на подальший хід досудового розслідування та уникнення підозрюваного від кримінальної відповідальності. А також той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 проживає в іншій країні, в Україні немає стійких соціальних зв`язків та в силу викладених ризиків може ухилятись від слідства та суду, а також продовжить вчиняти нові злочини.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п 34. Передбачає,Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, надалі він може переховуватись від досудового розслідування, оскільки він зареєстрований та мешкає в Р. Молдова, має закордонний паспорт, може продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, забезпечення виконання процесуальних дій, слідчий суддя прийшов до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, у урахуванням того, що злочин було вчинено із застосуванням та насильства та вогнепальної зброї, слідчий суддя не визначає заставу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 183-184, 186-187, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 2 п. 1,12 ст. 115 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів.

Строк дії ухвали рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто з 12.02.2018 р.. з 19 год. 30 хв. до 12.04.2018 р. до 19 год. 30 хв.

Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1