справа № 489/5005/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/203/18
УХВАЛА
Іменем України
12 січня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миколаєва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

встановив:
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.11.2017 обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, який спливає 15.01.2018.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів, оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу - вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від органів досудового слідства та суду, не зменшилися.
Захисник обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та вказані обвинувачені проти клопотання прокурора заперечували, вказуючи на відсутність доказів в підтвердження ризиків та необґрунтованість пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення. Також заявили клопотання про застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
У обґрунтування клопотання вказали, що ОСОБА_3 не має на меті уникнути кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні пред`явлених кримінальних правопорушень не визнає, докази на підтвердження того, що він продовжуватиме злочинну діяльність відсутні. Крім того, ОСОБА_3 довгий час працював таксистом на підприємстві «Укртаксі», має грамоти, позитивні характеристики, постійне місце проживання. Також, за час коли працював, він утримував та допомагав хворому батькові своєї дружини та своїй бабусі, яка є інвалідом, хворіє і на теперішній час знаходиться в тяжкому стані.
Суд, вислухавши думку присутніх учасників судового провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, в п.103 справи «Анатолій Руденко проти України» (заява № 50264/08) Європейський суд з прав людини вказав, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.
Залишаються ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням наведеному є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні корисливого злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину. Після оголошення підозри оголошувався в розшук. Обвинувачується у вчиненні інших кримінальних правопорушеннях, обвинувальний акт за якими знаходиться на розгляді в іншому суді. Згідно довідки-характеристики дільничного інспектора, яка є протилежною за висновком характеристикам, на які посилався захист обвинуваченого, за місцем проживання характеризується негативно. Не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходів. Вказане доводить існування раніше обумовлених ризиків та те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання захисника про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не зменшують вказаних вище ризиків, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд -

постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 12 березня 2018 року (включно).

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити до Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор".
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1