Справа № 574/486/17
Номер провадження 1-кп/573/102/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 13 лютого 2014 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) 25 березня 2015 року Буринським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 296, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, звільнений 21 липня 2016 року по відбуттю строку призначеного покарання, судимості не зняті і не погашені,

- за ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Глухів Сумської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1) 22 квітня 2010 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

2) 20 жовтня 2016 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, судимості не зняті і не погашені,

- за ч. 3 ст. 185 КК України
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що 06 березня 2017 року приблизно об 11 годині, діючи за попередньою змовою, з метою крадіжки чужого майна на автомобілі ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 прибули до господарства ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де зі сторони вулиці, шляхом віджиму пластикового вікна, незаконно проникли у житловий будинок, звідки таємно викрали належне останній майно, а саме:

- ноутбук марки «Samsung NP-R 518» разом із блоком живлення марки AC ADAPTER моделі PA 1600-66 AD 6019 R (до ноутбуку марки «Samsung NP-R 518») вартістю 3000 грн.;

- планшет марки «Samsung» вартістю 2461 грн.;

- мишку марки Havit, модель HY-MS 243 вартістю 100 грн. 08 коп.;

- одну пару сережок, виготовлених із металу жовтого кольору 585 проби, вагою 1 грам кожна вартістю 1228 грн. 54 коп.;

- чоловічу зимову куртку з написом на етикетці CITI CLASSIK FASHION, 56 розміру вартістю 1300 грн.;

- плед розміром 160х220 см із тигровим забарвленням (сіро-білого кольору) вартістю 350 грн.

Всього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викрали майна ОСОБА_9 , згідно з висновками судової товарознавчої експертизи № 19/119/9/3/884е від 16 березня 2017 року та № 19/119/9-3/1391е від 27 квітня 2017 року на загальну суму 8439 грн. 62 коп. У подальшому викрадене майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 помістили до автомобіля та поїхали з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Органом досудового розслідування зазначені вище дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні не визнав у повному обсязі, суду зазначив, що ніякої участі у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_6 не приймав.

Так, ОСОБА_5 суду пояснив, що 05 березня 2017 року домовився з ОСОБА_24 та ОСОБА_25 на автомобілі останнього поїхати в м. Суми, щоб забрати свої речі з квартири, яку він продав. 06 березня 2017 року рано вранці, близько 06.00-06.15 год., виїхали з ОСОБА_6 на автомобілі ВАЗ 2199 з м. Глухів в напрямку м. Суми. За кермом був він. Заїхали в центр м. Путивль, почекали ОСОБА_26 , але не дочекались його та поїхали далі. В м. Білопілля він зустрівся з товаришем, прізвище якого він не бажає говорити, переговорили з ним про їхні особисті справи і йому необхідно було повернутись до м. Глухів. По дорозі, неподалік від с. Клепали Буринського району, підібрали ОСОБА_15 , який був одягнутий в камуфляжний рибацький одяг, на ногах були кросівки. У нього в руках був якийсь плямистий мішок. На прохання цього хлопця вони заїхали в с. Клепали і проїхали по ньому. Він дав за це йому 200 грн. На одній із вулиць вони застрягли. ОСОБА_15 пішов в туалет. ОСОБА_5 намагався виїхати з багнюки, ОСОБА_6 став штовхати автомобіль. Виїхали, трохи почекали ОСОБА_15 , покричали йому, але він так і не прийшов, тому вони поїхали далі без нього. Так як автомобіль був весь в багнюці, тому вони стали шукати мийку. На трасі їх зупинили працівники поліції близько 10.30-11.00 год., яким здалось, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Потім їх доставили до ОСОБА_27 відділення поліції. ОСОБА_6 залишили там, а його повезли в лікарню. Потім ОСОБА_6 він вже не бачив. Зразу у відділенні поліції він заявив, що ні він, ні ОСОБА_6 нічиє майно не викрадали, а лише підвозили в автомобілі хлопця з речами. Під час перебування у відділенні поліції він просив дати можливість зателефонувати своєму захиснику ОСОБА_7 . Але на це ніхто не зважав. Коли його затримували офіційно, тобто складали папери, хоча фактично він був затриманий близько 10.30 11.00 год. 06 березня 2017 року, привели якогось чоловіка, схожого на цигана, та сказали, що це його захисник, навіть прізвищ його не назвали. Після закінчення розслідування справи, до нього в ІТТ Конотопського відділення поліції приїхала слідча ОСОБА_22 і запропонувала знайомитись зі справою. Він сказав їй, що без захисника знайомитись не буде, оскільки це його законне право. Тому наполягав на тому, що докази прокурором йому не відкривались.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою причетність до вчинення зазначеного злочину заперечував повністю, суду вказав, що ніякої участі у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_5 не приймав.

Так, ОСОБА_6 суду пояснив, що 06 березня 2017 року на початку сьомої години разом з ОСОБА_5 виїхали на автомобілі ВАЗ 2199 з м. Глухів в напрямку м. Суми на прохання останнього. Даний автомобіль належить ОСОБА_18 , за кермом їхав ОСОБА_28 . З ними повинен був їхати ще й ОСОБА_29 . Заїхали в центр м. Путивль, почекали ОСОБА_26 , але не діждались і поїхали далі. В м. Білопілля ОСОБА_30 зустрівся з якимсь товаришем, вони переговорили і поїхали назад в м. Глухів. Причину повернення ОСОБА_30 йому не говорив, сказав лише, що треба повернутись. По дорозі в Буринському районі підібрали хлопця, як дізнався пізніше, це був ОСОБА_15 . Одягнутий він був в камуфляжний рибацький одяг. З ним були якісь речі, які він поклав на сидінні поряд із собою. На прохання цього хлопця вони заїхали в с. Клепали і проїхали по ньому. Він дав за це близько 200-300 грн. Точно суму назвати не може, бо гроші він віддав ОСОБА_5 . На одній із вулиць вони застрягли. ОСОБА_15 сказав, що сходить в туалет та й пішов собі. ОСОБА_6 став виштовхувати автомобіль з багнюки. Виїхали, трохи почекали ОСОБА_15 , покричали йому, але він так і не прийшов, а вони поїхали далі без нього. Машина була вся в багнюці, тому вони стали шукати мийку. А далі їх зупинили працівники поліції близько 10.30-11.00 год. та доставили до Буринського відділення поліції. ОСОБА_5 він більше не бачив, бо його повезли до лікарні. А його забрали до поліції. Ще в машині забрали у нього паспорт. В цей день його більше не відпустили, весь час тримали в поліції, не давали можливості зателефонувати ні рідним, ні захиснику. Водили лише в туалет. Намагались примусити його зізнатись як в цій крадіжці, так і в інших крадіжках. Близько 23 години зняли з нього кросівки. З моменту затримання і до сьогоднішнього дня він постійно говорив і говорить, що крадіжку вони не вчиняли, а довозили хлопця з речами, які він залишив в їхньому автомобілі, а сам втік.

На підтвердження винуватості обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прокурором було заявлено клопотання про допит потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Зазначене клопотання прокурора судом було задоволено і вказані особи в судовому засіданні були допитані.

Так, потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що будинок АДРЕСА_1 належить її свекрусі ОСОБА_10 . В ньому проживають її свекруха, вона, її чоловік ОСОБА_11 та двоє неповнолітніх дітей.

06 березня 2017 року приблизно о 08.10-08.15 год. ОСОБА_9 відвела дітей до школи та пішла далі у своїх справах. З дому вона вийшла остання, чоловік та свекруха пішли раніше за неї. Будинок замикала вона. Повернулась додому близько 11 години. Відкрила замок вхідних дверях, але вони не відкривались, оскільки були закриті з середини. Обійшла будинок і побачила, що одне з вікон з вулиці відкрите, заглянула у вікно та побачила, що вазони з квітами, що стояли на підвіконнику, скинуті на підлогу та в будинку розкидані речі. Зателефонувала свекрусі та сказала, що їх пограбували. Зразу зателефонувала чоловіку і повідомила про це. Чоловік сказав їй викликати поліцію, що вона і зробила. Хвилин через 15 після її дзвінка прийшла свекруха додому та за нею примчався її чоловік, який вирвав вхідні двері, бо вони не відкривались. Далі в будинок вони не стали заходити та чекали приїзду поліції. Приїхала поліція. Стали обдивлятись все, писати документи. Їм вона повідомила, що зникли ноутбук з блоком живлення, планшет, мишка, зимова куртка чоловіка, плед, колекція монет та значків, що збирав її чоловік, різна біжутерії, одні золоті сережки, багато банківських карток, на яких коштів не було.

Працівники поліції комусь зателефонували, потім у неї запитали, що викрадено. Вона їм розказала, хтось із поліцейських по телефону повідомив комусь, що у неї викрали. Потім їй сказали, що затримали хлопців в м. Буринь з їхніми речами. Це було близько 12 години. Одні працівники поліції продовжували оглядати їхнє господарство, а з іншими вона поїхала до м. Буринь впізнавати свої речі. Приїхали на те місце, де стояв автомобіль, який був весь брудний. Їй відкрили задні двері в ньому і запитали: «Це ваші речі?» На задньому сидінні вона побачила свій плед, ноутбук. ОСОБА_31 та ОСОБА_6 теж в цьому автомобілі бачила. ОСОБА_6 ще говорив, що ці речі їм не належать, вони довозили якогось хлопця, який з ними сів до них в автомобіль, а тоді пішов до туалету. Тоді всі разом вони поїхали в поліцію. Там її допитували. Додому в цей день повернулась близько 17 години. Всі викрадені речі їм були повернуті. Під час розгляду справи в суді свідок ОСОБА_15 повернув чоловіку ще й гаманець з 2-ма доларами. Цей гаманець з доларами вона подарувала своєму чоловіку на день народження, його дійсно викрали 06 березня 2017 року з іншими речами, але про нього вони зразу забули і не повідомили поліції. Звідки гаманець взявся у ОСОБА_15 вона не знає, він сказав, що це він його вкрав.

Так, свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що будинок АДРЕСА_4 належить їй. В ньому мешкає разом з сином, його дружиною та двома неповнолітніми онуками. 06 березня 2017 року зранку вона пішла на базар, вдома ще була невістка з дітьми. З базару зайшла до знайомої баби. Приблизно о 10.40 год. зателефонувала невістка і сказала, що їх обікрали. В цей день до крадіжки в центрі села біля сільської ради бачила бірюзову машину. Але точніше її описати не може, номеру та марки її не запам`ятала. Після дзвінка невістки вона повернулась додому. Приїхало 9 чоловік поліції на 2-х автомобілях. На початку 12 години невістку ОСОБА_32 забрали до поліції, а вона залишилась вдома. Працівники поліції оглядали їх господарство тривалий час. Не пам`ятає, чи давала вона дозвіл на огляд господарства, але мабуть давала. Все викрадене майно повернуто. Діти також їй розказали, що викрадений гаманець повернув хтось в суді.

Так, свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що мешкає в с. Клепали разом зі своєю сім`єю, а саме: дружиною ОСОБА_9 , яка є потерпілою в даному провадженні, своєю матір`ю ОСОБА_10 та двома неповнолітніми дітьми. Вранці поїхав з дому у справах, близько 11 години, коли він повертався з м. Білопілля і був біля с. Піски, зателефонувала дружина і сказала, що до них залізли в хату, вхідні двері закриті зсередини, вікно з вулиці відкрите. За 20 хвилин він доїхав додому, зірвав вхідні двері з петель та зайшов в хату, там все було розкидано. Пропали у них ноутбук, планшет, його зимова куртка, золоті сережки дружини, її біжутерія, альбоми з його монетами, значки, медалі, які він збирав. Потім приїхали працівники поліції та стали оглядати господарство, будинок та писати документи. Тоді хтось зателефонував представнику поліції і той їм сказав, що затримали крадіїв. Вони з дружиною на автомобілі поїхали в м. Буринь. В автомобілі ВАЗ 2199 на задньому сидінні дійсно побачили свої викрадені речі. Сьогодні, тобто 01 червня 2017 року, перед судовим засіданням ОСОБА_15 віддав йому гаманець, всередині якого було 2 долари. Як цей гаманець опинився в ОСОБА_15 він пояснити не може. При цьому ОСОБА_15 сказав наступне: «Це я в тебе викрав майно, вибач». Це дійсно його гаманець, який дружина подарувала йому на день народження разом з 2-ма доларами. Зник він теж 06 березня 2017 року. Його пропажу виявили через 1-2 тижні після крадіжки, але слідчому про це вже не говорили.

Так, свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що працює старшим оперуповноваженим Буринського відділення поліції. 06 березня 2017 року з напарником ОСОБА_13 несли службу по охороні безпеки руху по території Буринського району, були в с. Червона Слобода. Коли повертались об 11 год., то побачили автомобіль світло-зеленого кольору марки ВАЗ 2199, номерний знак якого був заляпаний брудом. Вони зупинили його. Водій надав реєстраційне посвідчення, прав не надав та сказав, що позбавлений прав. Спочатку водій сказав, що шукають автомобільну мийку, потім говорив, що шукають знайомого. Їм здалось, що водій вживав наркотики і вони запропонували йому пройти медосвідування, на що він погодився. Вони поїхали до лікарні в м. Буринь. Напарник ОСОБА_13 поїхав на їхній машині, а він сів до хлопців на заднє сидіння, де побачив, що там лежать планшет та ноутбук. Рухаючись до лікарні, отримав повідомлення про крадіжку майна в с. Клепали. В м. Буринь біля лікарні вони зупинились. До них під`їхав службовий автомобіль Део з поліцейськими на чолі з начальником, була ще якась жінка. Подивились на речі в автомобілі хлопців. Тоді ОСОБА_12 з пасажиром автомобіля ВАЗ 2199 поїхав до відділення поліції, а ОСОБА_13 з водієм поїхали в лікарню. Це було вже близько 12 год. Хлопці в автомобілі ВАЗ 2199 поводили себе спокійно, ОСОБА_6 взагалі мовчав.

Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що є працівником Буринського відділення поліції і 06 березня 2017 року з напарником ОСОБА_12 несли службу по охороні безпеки руху по території Буринського району. Коли повертались близько 11 год. з села Червона Слобода, то побачили автомобіль світло-зеленого кольору марки ВАЗ 2199, номерний знак якого був заляпаний брудом. Вони зупинили його. ОСОБА_12 став перевіряти документи. Водій надав реєстраційне посвідчення. Так як у водія були дивні якісь очі, наче скляні, тому йому запропонували пройти медосвідування в лікарні в м. Буринь на стан наркотичного сп`яніння. Вони поїхали до лікарні в м. Буринь. ОСОБА_13 поїхав на їхній службовій машині, а ОСОБА_12 сів до хлопців в автомобіль. Коли доїхали до лікарні, їм назустріч їхав службовий автомобіль Део з поліцейськими. З машини вийшов начальник ОСОБА_33 , з ним була ще й якась жінка. Потім дізнався, що це була потерпіла ОСОБА_9 . Вона підходила до автомобіля ВАЗ 2199. Але що вона там робила і чи говорила що-небудь він не чув, бо був на достатній відстані від неї. Потім ОСОБА_5 сів до нього в автомобіль і вони поїхали з ним в лікарню. Що далі було з ОСОБА_6 йому невідомо, більше його він не бачив цього дня. В лікарні факт вживання наркотичних засобів ОСОБА_5 підтвердився, вони повернулись до відділення поліції. Там ОСОБА_13 склав протокол на ОСОБА_5 і пішов з кабінету, а ОСОБА_5 залишився там. На питання звідки і куди їдуть, хлопці говорили, що їдуть з Сум, потім говорили, що шукають автомобільну мийку в с. Червона Слобода, тоді говорили, що вивозять свої речі, бо продали квартиру, потім говорив, що шукають знайомого. Поводили вони себе спокійно, на освідування ОСОБА_5 погодився добровільно.

Так, свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що в Буринському відділенні поліції працює криміналістом та під час огляду місця вчинення злочину вилучає слідову інформацію. 06 березня 2017 року надійшло повідомлення про крадіжку в с. Клепали Буринського району і він у складі оперативної групи разом зі слідчим ОСОБА_34 , оперуповноваженим ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 виїхали на місце пригоди. Огляд проводив слідчий ОСОБА_38 , він же писав протокол. Огляд тривав приблизно з 11 до 17 години. Також проводилась фотозйомка. З вулиці виявили відкрите вікно, воно було чимось віджате. Всередині будинку всі речі були розкидані. На землі перед відчиненим вікном виявили 2 сліди взуття, залили їх гіпсом та вилучили. Сліди були різні, підошви були з візерунками. 1-й слід був каблучний, 2-й слід підошвенний. Ще знайшли 3-й слід, але він був непридатний до ідентифікації, на ньому відобразились чотирикутники. Але цей слід не заливали і не вилучали. В протоколі огляду за цей слід нічого не писали. У відділенні поліції взуття у обвинувачених вилучав слідчий. ОСОБА_5 в кабінеті намагався пошкодити своє взуття шляхом підпалювання підошви запальничкою.

Так, свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що на початку березня 2017 року приблизно в обідню пору проходила повз Буринське відділення поліції і хтось з поліцейських запросив її бути понятою при огляді автомобіля, на що вона погодилась. Автомобіль був 99 моделі, якогось бірюзово-синьо-зеленого кольору. Разом з нею ще була понята ОСОБА_17 . При огляді вона побачила, що на передньому пасажирському сидінні знаходяться перчатки, барсетка, багато банківських карток, гаманець, в ньому були гроші. Потім оглядали сидіння водія. Там нічого не виявили. Далі оглядали заднє сидіння, де побачили покривало біле з сірим малюнком, всередині якого лежали планшет, ноутбук, багато значків, монет, чоловіча куртка темно-синього кольору, в кишені якої лежала жіноча біжутерія, картуз, жилетка, ще одна куртка, схожа на кофту, шапка-балаклава, мобільний телефон, який був заблокований. Поки не розгорнули покривало, то неможливо було побачити планшет та ноутбук. Тоді оглядали багажник автомобіля. Там також було багато речей, якась сумка, ще одні перчатки. Ще також був телефон - смартфон. Всі предмети, що вилучали з автомобіля, ложили на автомобіль зверху. Коли все оглянули, то їм з другою понятою сказали, що вони можуть йти, але після 16-17 години щоб прийшли до відділення поліції і підписали документи. При цьому на місці вилучення речі не пакували, протокол при цьому не писався. В цей день увечері вона прийшла в поліцію і їй дали підписати вже написаний протокол, другої понятої при цьому не було. Вона підписала протокол і пішла.

Так, свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що 06 березня 2017 року приблизно в після обідню пору вона прийшла до Буринського відділення поліції за довідкою про ДТП для батька. Там працівники поліції попросили її побути понятою при огляді автомобіля. При цьому була ще одна дівчина-понята. Перші букви на номері автомобіля були АА, модель автомобіля 99. Вона була вся забруднена. Стали оглядати автомобіль і на передньому пасажирському сидінні вона побачила барсетку, багато банківських карток, пістолет, 2 ножі, багато викруток. Ззаду побачила плед, багато значків, 3 альбоми з маленькими кишеньками, в яких лежали монети, планшет, ноутбук із зарядкою та мишкою, курточки, шапки, картузи, в одній з кишень курточки знайшли біжутерію, кожані перчатки були. Оскільки о 16 годині їй потрібно було знімати касу в магазині, де вона працює, з місця огляду до магазину ходьби хвилин 15, але зняти касу вона так і не встигла, бо закінчився огляд автомобіля приблизно в 16.30 год. Речі при ній не пакувались, не переписувались та не опечатувались, але все знімалось на відео. В цей день ніякого протоколу вона не підписувала. Наступного дня вона прийшла до відділення поліції і там підписала готовий протокол.

Так, свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що 06 березня 2017 року, це був понеділок, у них в селі це базарний день. Він був на роботі і на базар з`їздив швиденько, щоб придбати хліб. Бачив автомобіль дев`ятку синьо-зеленого кольору в забрудненому стані, який поїхав в сторону яру. В тому напрямку живуть його родичі - сім`я ОСОБА_39 . Близько 11 години йому зателефонували і сказали, що родичів обікрали. Перед цим в четвер по селу їздила похожа машина, як ця, що бачив в понеділок. Але з впевненістю сказати, що це той самий автомобіль він не може. Номеру автомобіля він не запам`ятав, здається йому, що там була цифра 5, але ні букв, ні інших цифр не пам`ятає.

Так, свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що мешкає в с. Клепали Буринського району. Весною, точної дати не пам`ятає, 2017 року вдома рубав дрова і чув, як повз його подвір`я швидко проїхав легковий автомобіль. Ці події були в той день, коли пограбували ОСОБА_39 . Автомобіль був ні то синього, ні то зеленого кольору. Ні номер, ні марки цього автомобіля він не запам`ятав. Також не може сказати, чи чистий він був, чи брудний. Зупинився він від його подвір`я метрів за 200. Вийшов пасажир мужчина та пішов в кущі. Далі він за ними не спостерігав, сказати чи повертався мужчина назад до автомобіля він не може. Впізнати цього чоловіка теж не зможе. Потім цей автомобіль проїхав назад в напрямку до центра села.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що є матір`ю ОСОБА_15 , з потерпілою ОСОБА_9 знайома, але близьких відносин не підтримують. 06 березня 2017 року близько 9 год. вийшла з дому та поїхала в гості до доньки в м. Ворожба Білопільського району. Син залишався вдома, він ще лежав у ліжку. Увечері телефонувала йому, він говорив, що гуляє. Про крадіжку майна у ОСОБА_9 їй нічого не відомо. Про те, що син зізнався у крадіжці майна ОСОБА_9 , дізналась приблизно у вересні-жовтні 2017 року. Вона запитала у нього про це, він їй нічого не розповів і сказав, що це її не стосується.

Проаналізувавши показання зазначених вище свідків, суд дійшов висновку, що жоден з даних свідків ні прямо, ні опосередковано не вказав на причетність обвинувачених до викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 , що дає підстави суду зробити висновок, що показаннями цих свідків причетність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до вчиненні інкримінованого їм злочину беззаперечно не підтверджується.

Крім того, свідок ОСОБА_40 вказав, що 06 березня 2017 року бачив в селі автомобіль 99 моделі, схожий на автомобіль, який до цього в селі бачив в четвер. При цьому вказав, що із впевненістю цього засвідчити суду він не може. Також даний свідок не підтвердив суду, що цей автомобіль є тим автомобілем, на якому перевозились обвинуваченими викрадені речі. Крім того, впізнання автомобіля, на якому були зупинені обвинувачені, даним свідком не проводилось. Свідок вказав, що номер автомобіля, який він бачив в селі, має цифру 5, але в номері автомобіля, на якому затримали обвинувачених, відсутня цифра 5, його номер НОМЕР_1 .

Так, свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що йому належить автомобіль ВАЗ 2199 з номерним знаком донецького регіону НОМЕР_1 . 05 березня 2017 року зустрічався з ОСОБА_41 та ОСОБА_24 , з якими домовився на 06 березня 2017 року о 6 год. про поїздку до м. Сум перевезти якісь речі. Він проспав, хлопці прийшли до нього самі, розбудили його і вони на його автомобілі поїхали з м. Глухів в м. Суми. Доїхали з ними до м. Путивль, зупинились недалеко від автовокзалу випити кави та покурити. Це було близько з 7 до 8 години. Він вирішив тут залишитись, а хлопці поїхали далі. В автомобілі залишились його речі, це куртка чорного кольору з рукавами, друга куртка синього кольору, кофта, кепка, мобільний телефон «Айфон», шапка, робочі перчатки помаранчевого кольору, сумка з інструментами, ножі, викрутки. Нічого з його речей йому до даного часу не повернули, вони арештовані слідчим. Годин через 1,5 2 почав хлопцям телефонувати, але ніхто з них не відповідав. Тільки близько 19 години хтось з Буринського відділенні поліції зателефонував дружині ОСОБА_42 і повідомив, що їх затримали за крадіжку.

Проаналізувавши показання свідка ОСОБА_18 , суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину показаннями даного свідка теж не підтверджується. Даними показаннями трактуються лише події з його життя на певних етапах пов`язані зі спілкуванням з обвинуваченими.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що проводила досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Після закінчення розслідування вона прибула до Конотопського ІТТ з метою ознайомити ОСОБА_5 з матеріалами справи, вручити обвинувальний акт. Але він відмовився від цього в присутності свідків. Адвоката ОСОБА_7 дійсно з нею не було, оскільки він прибув лише увечері. Всі документи підписав він у неї кабінеті, з ОСОБА_5 цього дня не зустрічався. Захисники подавали клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_15 . Вони їм відмовила в цьому, оскільки обвинуваченим вже була пред`явлена підозра.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що проводив огляд автомобіля, в якому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перевозили викрадені речі. Виявлені предмети були оглянуті, сфотографовані та описані в протоколі в цей день. Поняті при цьому були присутні. Не всі речі вказав у протоколі, бо йому зателефонував слідчий ОСОБА_38 і сказав, які речі викрали у потерпілої ОСОБА_9 , тому і вписав саме викрадені речі.

Так, свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 06 березня 2017 року в період часу з 09.00 до 09.30 год. з метою крадіжки майна з будинку ОСОБА_39 приїхав на попутному транспорті в с. Клепали Буринського району. З собою була маска на обличчя. Підійшов до господарства, впевнився, що нікого вдома немає, через вікно з вулиці проник всередину, вхідні двері в будинку закрив на защіпку зсередини, звідки викрав планшет, ноутбук, чоловічу куртку, золоті сережки, різну жіночу біжутерію, шкіряний гаманець з 2-ма доларами США в всередині. Золото та біжутерію поклав в кишеню викраденої куртки, гаманець поклав до кишені свого одягу, інше майно загорнув у плед, який зняв з ліжка в спальній кімнаті. Назад з будинку теж виліз через вікно, пішки пішов до траси. По дорозі в селі зупинив автомобіль ВАЗ 2199, в якому їхали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Сів на заднє сидіння, там же поклав і викрадені речі, загорнуті в плед. Попросив хлопців проїхатися по селу. Потім попросив їх зупинитися, щоб сходити в туалет. Зайшов в кущі, а потім вирішив втекти, бо злякався відповідальності за вчинене. В машину він не повернувся, хлопці, не дочекавшись його, поїхали з викраденими речами на задньому сидінні. Потім, коли дізнався, що хлопців, що його довозили, заарештували та обвинувачують у вчиненні крадіжки, яку вчинив він. Тому вирішив зізнатись у крадіжці. Прийшов до поліції та подав заяву, що майно ОСОБА_39 викрав він. Викрадений гаманець з 2 доларами, який залишився у нього, вирішив віддати потерпілій. В один із днів перед судовим засіданням повернув гаманець чоловіку потерпілої.

З приводу зазначених свідком ОСОБА_15 показань, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, стверджувати, що саме ОСОБА_15 вчинив викрадення майна ОСОБА_9 суд не вправі, встановлювати причетність ОСОБА_15 до вчинення крадіжки майна ОСОБА_9 суд теж позбавлений можливості, його показання суд аналізує лише з метою доведеності винуватості або невинуватості обвинувачених, тому зазначає наступне.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 25 квітня 2017 року свідок ОСОБА_15 звернувся із заявою до Буринського відділення поліції, в якій повідомив, що саме він вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_9 . 26 квітня 2017 року слідчим відділенням Буринського ВП ГУНП в Сумській області у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000122 за ч. 1 ст. 383 КК України за фактом завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину. 26 квітня 2017 року начальник Буринського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000066 (стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) в частині завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_15 про вчинення злочину, виділив в окреме провадження (а. п. 160-161 том 2).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 суду зазначив, що при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження 27 квітня 2017 року він заявив клопотання слідчому про допит в якості свідка в даному провадженні ОСОБА_15 . Але дане клопотання було проігноровано слідчим.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження таке ж клопотання 28 квітня 2017 року було заявлено і ОСОБА_6 , яке слідча ОСОБА_22 теж відхилила (а. п. 242 том 2).

Слідчий та прокурор, який здійснював процесуальне керівництво, навіть не провели допиту вказаного свідка, не усунули протиріч в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших необхідних слідчих дій з метою з`ясування причетності або непричетності до злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , хоча зобов`язані були це вчинити, бо цього вимагає ч. 2 ст. 9 КПК України, в якій зазначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як вбачається з реєстру, то ОСОБА_15 27 квітня 2017 року був допитаний, але як сторона захисту, так і слідча ОСОБА_22 суду підтвердили, що під час ознайомлення з матеріалами провадження вони звертались з клопотанням про допит ОСОБА_15 , але їх клопотання вона не задовольнила, хоча повинна була пред`явити їм для ознайомлення протокол допиту ОСОБА_15 , якщо він дійсно був. Зазначене дає суду підстави вважати, що інформація, викладена в реєстрі, не відповідала дійсності на той час. В судовому засіданні на підтвердження даного факту прокурор будь-яких доказів, в тому числі і протокол допиту свідка ОСОБА_15 , суду не надав.

Частиною 5 статті 223 КПК України передбачено, що у разі отримання під час слідчої (розшукової) дії доказів, що можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосовування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Судом свідок ОСОБА_15 був допитаний, він надав показання про непричетність обвинувачених до вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 . При цьому його показання не суперечили показанням обвинувачених та стороною обвинувачення спростовані не були.

Тим більше, під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 повернув чоловіку потерпілої гаманець з 2-ма доларами, який дійсно був викрадений у них в той день, коли і все інше майно. Обвинувачені були затримані в день вчинення крадіжки, з ОСОБА_15 не спілкувались, при затриманні всі речі у них були вилучені. Тому були позбавлені можливості передати гаманець ОСОБА_15 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 96 КПК України для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправді показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

В судовому засіданні прокурор не надав суду будь-яких доказів на спростування показань ОСОБА_15 , не зміг пояснити прокурор суду і подальшу долю кримінального провадження, виділеного відносно ОСОБА_15 за ч. 1 ст. 383 КК України ще 26 квітня 2017 року. Свідок ОСОБА_22 зазначила, що досудове розслідування даного провадження ще триває.

Документів, що підтверджують нечесність свідка ОСОБА_15 , всупереч вимогам ч. 2 ст. 96 КПК України, прокурор суду теж не надав.

Також суд звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_22 суду зазначила, що відхилила клопотання захисників та обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки було встановлено, що крадіжку майна вчинили саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і їм була пред`явлена вже підозра.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як передбачено в п.п «d» п. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди використовують практику суду як джерело права.

Згідно з частиною 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у п. 48 рішення «Чопенко проти України» від 15 січня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 15 квітня 2015 року (заява №17735/06), суд нагадує, що навіть якщо першочерговою метою статті 6 Конвенції у тому, що стосується кримінального провадження, є забезпечення справедливого розгляду «судом», уповноваженим встановлювати обґрунтованість «будь-якого висунутого ... кримінального обвинувачення», це не означає, що стаття не застосовується до досудового провадження. Отже, стаття 6 Конвенції - особливо її пункт 3 - може застосовуватися ще до того, як справу передано до суду, якщо та тільки тією мірою, якою справедливість суду може бути підірвана початковим недотриманням її положень.
Таким чином, суд констатує, що органами досудового розслідування порушені права обвинувачених на захист від пред`явленого обвинувачення.
Також суд зазначає, що твердження слідчої ОСОБА_22 , що нею на стадії досудового розслідування встановлено, що саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин, зазначення про вчинення обвинуваченими злочину у стверджувальній формі в обвинувальному акті, де зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно проникли у житловий будинок ОСОБА_9 та незаконно, таємно та протиправно заволоділи її майном, є порушенням принципу презумпції винуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 загальної декларації прав людини Генеральної асамблеї ООН від 10.12.1948, п. 2 ст. 14 міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966, ст. 6 Конвенції, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному переслідуванню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Як докази винуватості ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 з проникненням в житло, стороною обвинувачення суду надані наступні документи:

-витяг з ЄРДР про внесення в нього 06 березня 2017 року о 17.43 год. інформації про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою між собою близько 11 год. проникли до будинку АДРЕСА_4 , «… звідки таємно викрали належне подружжю ОСОБА_39 майно, серед яких планшет, ноутбук, сережки, пластикові банківські картки, куртка, ковдра» (а. п. 167 том 1);

-доручення начальника СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області слідчим ОСОБА_22 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_23 про проведення досудового розслідування за заявою ОСОБА_9 (а. п. 168 том 1);

-рапорт старшого інспектора чергового СРПП Буринського ВП ГУНП в Сумській області, адресований начальнику відділення поліції про те, що 06 березня 2017 року об 11.09 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що в будинку в с. Клепали Буриснького району відчинено вікно та порушено порядок речей (а. п. 169 том 1);

-заява потерпілої ОСОБА_9 від 06 березня 2017 року, адресована начальнику Буринського відділення поліції, про вжиття заходів до осіб, які проникли до будинку та викрали належні їй речі, а саме: ноутбук, планшет, золоті сережки (а. п. 170 том 1);

-копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_45 , на якому були затримані обвинувачені (а. п. 196-197 том 1);
-постанова від 06 березня 2017 року про приєднання речового доказу автомобіля ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 до матеріалів кримінального провадження та квитанція про отримання на зберігання цього автомобіля відповідальною особою Буринського відділення поліції (а. п. 198, 199 том 1);
-постанова від 06 березня 2017 року про приєднання речових доказів однієї пари взуття ОСОБА_6 , однієї пари взуття ОСОБА_31 , двох пар рукавичок, слідів рук, слідів взуття, сліду руки, дактилокарт ОСОБА_31 та ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження та квитанція про отримання на зберігання цих речових доказів відповідальною особою Буринського відділення поліції (а. п. 200, 201 том 1);
-постанова від 06 березня 2017 року про приєднання речових доказів ноутбука, блока живлення, мишки марки Havit, планшету, зарядного пристрію, пари сережок із металу жовтого кольору, чоловічої зимової куртки, пледу, 3 альбомів з монетами, значків, медалей, банківських карток, 7 пар сережок (біжутерії) до матеріалів кримінального провадження та три розписки потерпілої ОСОБА_9 про отримання на зберігання зазначених предметів (а. п. 202-205 том 1);
-постанова від 12 березня 2017 року про приєднання речових доказів - свідоцтва про реєстрацію автомобіля ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_18 , пристрій CABLE TESTER, барсетки чорного кольору та портмоне для документів, 3 мобільних телефонів, ключа, спортивної сумки, купюри номіналом 1 долар до матеріалів кримінального провадження та квитанція про отримання на зберігання цього автомобіля відповідальною особою Буринського відділення поліції (а. п. 206, 207 том 1);
-виписку з погосподарської книги №2 Клепальської сільської ради Буринського району, з якої вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_4 значиться за ОСОБА_10 , 1953 року народження (а. п. 44 том 2);
-постанова слідчого від 10 березня 2017 року про уточнення адреси господарства, звідки було викрадено майно ОСОБА_9 (а. п. 45 том 2);
-копія протоколу про адміністративне правопорушення від 06 березня 2017 року відносно ОСОБА_31 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. п. 46 том 2);
-висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_31 від 06 березня 2017 року на стан наркотичного сп`яніння (а. п. 47 том 2);
-повідомлення від 06 березня та 27 квітня 2017 року про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, 2 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_5 , ухвала слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави (а. п. 50-54, 92-97 том 2);
-повідомлення від 06 березня та 27 квітня 2017 року про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, 2 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_6 , ухвала слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави (а. п. 57-61, 98-103 том 2);
-висновок судової товарознавчої експертизи №19/119/9-3/884е від 16 березня 2017 року про вартість викраденого майна у потерпілої ОСОБА_9 , а саме: ноутбука, блока живлення, мишки марки Havit, зарядного пристрою, однієї пари сережок, чоловічої зимової куртки, пледу (а. п. 80-86 том 2).
Детально проаналізувавши зазначені вище докази, суд дійшов висновку, що вони є малоінформативними, лише підтверджують факт таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 .
Але жодним чином вони не підтверджують причетність обвинувачених до здійсненні цього злочину, бо сам факт викрадення майна потерпілої не може бути підставою для визнання винуватості обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
На підтвердження винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стороною обвинувачення надані письмова згода ОСОБА_10 на огляд її господарства та іншого володіння по АДРЕСА_4 , протокол огляду місця події від 06 березня 2017 року та фототаблиця до нього (а. с. 171-185 том 1).

Сторона захисту просила визнати протокол огляду недопустимим, оскільки він отриманий з грубим порушенням норм КПК України.

Суд зазначає, що виявлення та вилучення речей, які мають значення для кримінального провадження, проводиться у відповідності до вимог ст. 237 КПК України, частинами 1, 2, 5 якої передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. При проведення огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду та опечатуванню із завірянням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Як зазначено у протоколі огляду від 06 березня 2017 року, під час даної слідчої дії здійснювався огляд господарства по АДРЕСА_4 . Огляд здійснював слідчий ОСОБА_38 з участю понятих ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , представника ОСОБА_10 (при цьому не зазначено кого вона представляла) і власника (користувача) теж ОСОБА_10 , спеціаліста ОСОБА_19 . Більше будь-яких вказівок про інших учасників у протоколі відсутня. Під час огляду були знайдені та вилучені:

-слід матеріалу розміром 25х17 мм, але не зазначено якого матеріалу;

-слід низу підошви взуття розміром 30 см, ширина підошвенної частини 10 см, ширина каблука 7,5 см, у підметочній частині відобразились чотирикутники розміром 15х15 мм, відстань між якими 3 мм; у проміжній частині відобразився чотирикутник розміром: шириною в ширшій частині 40 мм, шириною у вужчій частині 35 мм та висотою 2,6 мм. Зазначено, що слід сфотографовано та зроблено гіпсовий зліпок;

-фрагмент сліду низу підошви взуття довжиною 9,5 см, шириною 9,5 см. В сліді відобразилися геометричні фігурки: ромби, прямокутники. Даний слід сфотографовано та зроблено гіпсовий зліпок;

-фрагмент низу підошви взуття (сліду) шириною 9 см, довжиною 9 см, в якому відобразилися фігурки геометричні (ромб, прямокутник). Даний слід сфотографовано та виготовлено гіпсовий злиток.

Як вказано в протоколі огляду, всі три сліди взуття кожен окремо запаковані до спецпакету та вилучені до Буринського ВП. Але при цьому вони не опечатані і не завірені підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду, всупереч вимогам ч. 5 ст. 237 КПК України.

До протоколу огляду додається фототаблиця, але на ній сфотографовані лише 2 сліди взуття, на фото №9 та фото №10, хоча в самому протоколі зазначено, що три сліди взуття сфотографовані. При цьому лише ці два сліди і виявилися придатними для ідентифікації під час проведення трасологічної експертизи. Слід взуття, що зображений на фото №9, в експертизі зазначений під №1 та виявився таким, що залишений взуттям ОСОБА_5 . Слід взуття, що зображений на фото №10, в експертизі зазначений під №3 та виявився таким, що залишений взуттям ОСОБА_6 . Слід, фото якого відсутнє у фототаблиці до протоколу огляду місяця події від 06 березня 2017 року, у трасологічній експертизі зазначений під №2, виявився непридатним для ідентифікації взуття, що їх залишило, але придатний для встановлення групової належності взуття, що їх залишило.

Свідок ОСОБА_19 , що приймав участь в якості спеціаліста під час огляду господарства ОСОБА_10 та здійснював фотографування та вилучення слідів, виявлених на місці злочину, суду взагалі зазначив, що на землі перед відчиненим вікном виявили 2 сліди взуття, залили їх гіпсом та вилучили. Сліди були різні, підошви були з візерунками. 1-й слід був каблучний, 2-й слід підошвенний. Ще знайшли 3-й слід, але він був непридатний для ідентифікації, на ньому відобразились чотирикутники. Але цей слід не заливали і не вилучали. В протоколі огляду за цей слід нічого не писали.

Дивним чином, спеціаліст ОСОБА_19 , не будучи експертом, під час огляду місця злочину, вже визначився, які сліди придатні для ідентифікації, а які ні, що слід вилучати, а що ні. Хоча його показання суперечать протоколу огляду місця події, де зазначено, що всі три сліди сфотографовані та вилучені. На питання суду про ці розбіжності, даний свідок пояснити нічого не зміг.

Крім того, в заключній частині протоколу як учасники, окрім вище зазначених, розписались наступні особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_33 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 . Всупереч вимогам ч. 3 ст. 104 КПК України у вступній частині протоколу дані особи не зазначені як учасники, тобто не вказані їх прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце проживання. Тому суду не зрозуміло, хто ці особи, яка їх участь була в процесі огляду господарства і чому вони в ньому розписались.

Після проведення огляду господарства АДРЕСА_4 , слідчий ОСОБА_38 звернувся до слідчого судді Буринського районного суду з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду домогосподарства ОСОБА_11 , тобто чоловіка потерпілої ОСОБА_9 та сина власниці будинку ОСОБА_10 , хоча у протоколі огляду даний слідчий зазначив, що господарство належить ОСОБА_10 . Слідчий суддя Буринського районного суду ОСОБА_50 надає дозвіл на проведення огляду в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_11 , 1979 року народження, для виявлення та вилучення слідів матеріалу, слідів підошви взуття, фрагментів слідів низу підошви взуття (а. п. 40 том 1).

В ухвалі слідчого судді також не зазначена кількість слідів взуття, яка підлягала виявленню та вилученню, в зв`язку з чим на даний час суд позбавлений можливості визначитись, скільки ж законним шляхом слідів взуття було вилучено.

Крім того, дозвіл суду був наданий на проведення господарства, що належить ОСОБА_11 .

В той же час, огляд був проведений у господарстві, що належить ОСОБА_10 .

Будь-яких доказів на усунення зазначених протиріч сторона обвинувачення суду не надала.

Враховуючи викладене вище, суд зазначений протокол огляду господарства від 06 березня 2017 року визнає недопустимим доказом, оскільки він отриманий з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України.

На підтвердження винуватості обвинувачених прокурором суду наданий протокол огляду місяці події від 06 березня 2017 року, фототаблиця до нього та DVD-R диск з відеозаписом даного огляду, а також протокол огляду предметів від 07 березня 2017 року з фототаблицею до нього (а. п. 186-194 том 1).

Сторона захисту просила визнати зазначені докази недопустимими, оскільки вони отримані з порушенням норм КПК України.

Частиною 5 статті 237 КПК України передбачено, що при проведення огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду та опечатуванню із завірянням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Як зазначено у пунктах 7, 9 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом N 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації, у протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений. При цьому все майно, яке вилучається (описується), також має бути перераховане із зазначенням вищевказаних відмінних індивідуалізуючих ознак кожного предмету.

Усі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії. У необхідних випадках зазначені об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них, з доданням бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, понятих, слідчого, працівника органу дізнання, прокурора, працівника апарату суду, які скріплюються печаткою відповідного органу, про що зазначається в протоколі.

Якщо протокол з описом предметів і цінностей, які вилучаються, з якихось причин на місці скласти неможливо (наприклад, у зв`язку з їх значною кількістю), вони упаковуються і опечатуються з доданням бірок з написами, які засвідчують вищеназвані особи. Подальший огляд і опис проводиться за місцем дізнання, досудового слідства в присутності понятих (бажано тих самих), що брали участь у їх вилученні, з відображенням у протоколі цілісності печаток та засвідчених підписами написів на упаковці, в яку були поміщені вилучені об`єкти. Якщо до огляду вилучених предметів і цінностей виявиться можливим залучити тих же понятих, які були присутні і при вилученні, то вони повинні засвідчити, що провадиться огляд та опис цих самих об`єктів, що були раніше вилучені.

Як вбачається із зазначеного протоколу, 06 березня 2017 року у період часу з 14.00 год. до 14.47 год. слідчий ОСОБА_23 у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_14 з участю оператора ОСОБА_12 провів огляд автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився біля Буринського ВП ГУНП в Сумській області. У протоколі зазначено, що в ході огляду вилучено майно, яке він перераховує у 17 пунктах. У пунктах 11 та 13 вказано, що вилучені значки, медалі, монети різного виду у загальній кількості 77 штук, 3 альбоми різних розмірів з монетами загальною кількістю монет в альбомах 432 штуки. У п. 14 зазначено, що вилучена куртка чоловіча, зимова, темно-синього кольору. Також зазначає, що вилучені предмети опечатані та скріплені відповідними бірками. При цьому не зазначено, в якому місці і які саме вилучені предмети. Всупереч вимогам ч. 5 ст. 237 КПК України та зазначеної Інструкції у протоколі не описані індивідуалізуючи ознаки виявлених предметів, не вказано, яким чином опечатані вилучені предмети, відсутня інформація, що опечатані предмети завірені підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

Під час перегляду DVD-R диску з відеозаписом даного огляду судом встановлено, що інформація на даному диску не відповідає інформації, вказаній у протоколі огляду. Так, під час проведення даної слідчої дії були вилучені монети, медалі, значки, кожен з яких був сфотографований. Але їх опис у протоколі відсутній. Також при перегляді диску встановлено, що в автомобілі були знайдені й інші речі, а саме: куртка чорна з рукавами, ще одна куртка синього кольору, окрім описаної в п. 14, кофта чоловіча, кепка, шапка (балаклава), одні перчатки шкіряні, одні перчатки з тканини помаранчевого кольору, сумка з інструментами, ножі, викрутки, куртка без рукавів. Судом встановлено, що ці речі належали свідку ОСОБА_18 , обвинуваченому ОСОБА_5 .

В той же час будь-яка інформація у самому протоколі про зазначені вище речі відсутня.

Дивним чином, у протоколі огляду вказані лише ті речі, що були викрадені у потерпілої ОСОБА_9 , не рахуючи пістолета, куль, барсетки, телефону, автомобіля. Хоча на момент проведення огляду, який був закінчений о 14.47 год. не було відомо, яке саме майно викрадено у потерпілої, оскільки огляд домоволодіння, звідки була вчинена крадіжка, закінчений лише о 18.40 год., а інформація до ЄРДР про крадіжку була внесена о 17.43 год. Тому й виникає питання, чому слідчим допущена така вибірковість у виявленні та вилученні речових доказів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , який здійснював огляд автомобіля, на питання суду, чому у протоколі не вказані всі виявлені предмети, зазначив, що йому зателефонував слідчий ОСОБА_38 і сказав, які речі були викрадені у потерпілої, тому він лише ці речі й зазначив.

Але суд звертає увагу на те, що у потерпілої ОСОБА_9 була викрадена одна чоловіча куртка, а в автомобілі було знайдено 3 чоловічі куртки. На питання суду, як по телефонному дзвінку від слідчого ОСОБА_51 він визначився, яка саме куртка викрадена у потерпілої, суду пояснити свідок не міг.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження.

Судом з достовірністю встановлено, що під час проведення огляду автомобіля, який проводився поряд з приміщенням Буринського відділення поліції, потерпіла і обвинувачені теж перебували у Буринському відділенні поліції, але чому вони не були запрошені для огляду автомобіля, суду не відомо.

Крім того, потерпіла ОСОБА_9 суду зазначила, що її привезли до Буринського відділення поліції, показали автомобіль і запитали, чи її це речі знаходяться на задньому сидінні автомобіля. Вона їх впізнала. В автомобілі були також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 останній ще говорив, що ці речі не їхні, вони довозили якогось чоловіка, який їх залишив в автомобілі, а сам пішов в туалет та не повернувся.

Але протокол впізнання речей потерпілою в матеріалах кримінального провадження відсутній.

Також прокурор суду зазначив, що знайденими в автомобілі шапкою (балаклавою) та шкіряними перчатками, підтверджується винуватість обвинувачених, оскільки за допомогою саме цих предметів вони вчинили крадіжку, бо свідок ОСОБА_18 вказав, що йому належать лише одна пара перчаток помаранчевого кольору.

Суд звертає увагу на те, що шапка (балаклава), на яку посилається прокурор, взагалі не визнана речовим доказом і по матеріалах кримінального провадження як речовий доказ не проходить.

Крім того, прокурору ніщо не заважало провести відповідну експертизу і встановити, чи мають обвинувачені відношення до шапки (балаклави) та шкіряних перчаток, чи маються на цих предметах їх сліди.

В судовому засіданні прокурор таких клопотань теж не заявляв.

Поняті, що були присутні під час даного огляду, ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , були допитані судом в якості свідків. Дані особи суду пояснили, що під час огляду вони були присутні, але в їх присутності протокол огляду не складався, речі не опечатувались і не запаковувались. Свідок ОСОБА_14 зазначила, що прийшла увечері до поліції та підписала протокол, а свідок ОСОБА_17 вказала, що наступного дня в поліції підписала його.

Також судом встановлено, що під час крадіжки майна у ОСОБА_9 у неї дійсно були викрадені декілька банківських карток, 3 альбоми з монетами в загальній кількості 432 штуки, значки, медалі та монети окремо в загальній кількості 77 штук, 7 пар ювелірних виробів. Ці предмети зазначені в протоколі огляду від 06 березня 2017 року. Постановою слідчого від 06 березня 2017 року вони визнані речовими доказами і приєднані до матеріалів кримінального провадження як речові докази (а. п. 202 том 1).

Але органом досудового розслідування дане майно не включено до обсягу викраденого майна у потерпілої, не зроблено його оцінки, рішень про виключення зазначених предметів з обсягу викраденого майна теж не прийнято. Будь-яких доказів чи пояснень на усунення даних протиріч сторона обвинувачення суду не надала.

Як зазначалось вище, виявлені та вилучені предмети слідчий зобов`язаний був негайно оглянути, а у випадку неможливості зробити це на місці огляду тимчасово опечатати їх і зберігати у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд та опечатування.

Судом встановлено, що на місці огляду слідчий виявлені предмети не тільки не оглянув, але й тимчасово їх не опечатав, будь-якого документа не склав.

Як вбачається з протоколу огляду предметів від 07 березня 2017 року, слідчий ОСОБА_23 у період часу з 13.05 год. до 15.30 год. у присутності вже інших понятих ОСОБА_52 , ОСОБА_53 в приміщенні службового кабінету Буринського ВП провів огляд предметів, які вилучені в ході огляду автомобіля 06 березня 2017 року (а. п. 191-194 том 1). Оглянуті були:

-картонна коробка коричневого кольору, яка опечатана печаткою №2 Буринського ВП з біркою на якій мається напис «Ноутбук Самсунг», який вилучений 06.03.2017 в ході ОМП. В даній коробці знаходяться ноутбук, зарядний пристрій, оптична мишка, які слідчий оглядає і описує в протоколі;

-пакунок, загорнутий в папір сірого кольору, скріплений печаткою №2 Буринського ВП та біркою 3 з написом «Планшет Самсунг чорного кольору», в цьому пакунку знаходився планшет, який теж слідчим оглянутий і описаний в протоколі;

-пакет синього кольору з біркою, на якій є напис «пристрій для відстрілу гумових патронів калібру 9 мм, 5 патронів споряджених гумовими кулями», в цьому пакунку заходилися пістолет та 5 патронів, слідчий їх оглянув та описав протоколі.

Слід зазначити, що 07 березня 2017 року слідчим, знову ж в порушення вимог ст. 237 КПК України та Інструкції, лише частково були оглянуті предмети, що вилучені 06 березня 2017 року, хоча повинен був здійснений повний їх огляд. Оглянуті були лише: ноутбук, зарядний пристрій, оптична мишка, планшет, пістолет та 5 патронів до нього.

Також не зрозуміло, як вказані речі і колі були упаковані в коробку коричневого кольору, пакунок з паперу сірого кольору та пакет синього кольору, куди поділись інші речі, чому вони не оглянуті і не описані.

Будь-яких доказів чи логічних пояснень з цього приводу сторона обвинувачення суду не надала.

Враховуючи викладене вище, суд зазначені протокол огляду місяці події від 06 березня 2017 року, фототаблицю до нього та DVD-R диск з відеозаписом даного огляду, а також протокол огляду предметів від 07 березня 2017 року з фототаблицею до нього визнає недопустимими доказами, оскільки вони отримані з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 06 березня 2017 року ОСОБА_5 був затриманий о 18.30 год. слідчим ОСОБА_23 як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а. п. 48-49 том 2).

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 06 березня 2017 року ОСОБА_6 також був затриманий о 18.30 год. слідчим ОСОБА_23 як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а. п. 55-56 том 2).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною 7 статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Як вбачається із зазначених протоколів затримання обвинувачених, останні одночасно одним і тим же слідчим ОСОБА_23 в один і той же час о 18.30 год. були затримані в приміщенні Буринського відділення поліції.

При затриманні ОСОБА_5 слідчий ОСОБА_23 здійснив його обшук, під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон, дві сім-картки МТС та Київстар, взуття чоловіче чорного кольору, спортивного типу з написом «Nike» на підошві (а. п. 49 том 2).

Таким же чином при затриманні ОСОБА_6 слідчий ОСОБА_23 здійснив його обшук, під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон, ключ з написом Apecs та ключ від омофону, 1 долар США, взуття чорного кольору, спортивного типу, з написом «MERRELL» (а. п. 56 том 2).

Про подальшу долю зазначених предметів у обох протоколах нічого не зазначено, в ньому відсутня інформація про їх опечатування, кількість опечатаних пакунків, яка річ в якому пакунку знаходиться, про прізвища та підписи понятих.

Не надано суду ні протоколу огляду цих речей, де б детально було описано взуття ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: його тип (кросівки, туфлі, черевики, мокасини тощо), розмір, характерні та родові ознаки, пошкодження, потертості тощо, ні фото зі знімками взуття.

В судовому засіданні прокурор для огляду надав дві пари чоловічого взуття кросівки з матеріалу по типу шкіри чорного кольору на язичку та по боках з логотипом фірми виробника «Nike» та кросівки з матеріалу сірого кольору з написом в середині «MERRELL» в брудному стані.

Прокурор стверджував, що дані кросівки були вилучені у обвинувачених.

Але обвинувачені, оглянувши кросівки, зазначили, що це не їх взуття.

ОСОБА_5 вказав, що носить взуття розміру 40,5, слідчим у нього були вилучені кросівки оригінальні виробника «Nike» чорного кольору із натурального замшевого матеріалу. А в суді пред`явлено взуття з матеріалу по типу шкіра, майже 42 розміру.

ОСОБА_6 вказав, що носить взуття 42 розміру, слідчим у нього були вилучені кросівки чорного кольору, а суду представлені кросівки хоча і 42 розміру, але сірого кольору.

Надані для огляду суду кросівки були предметом дослідження судової трасологічної експертизи №19/119/6-2/300е від 21 березня 2017 року, яку прокурор надав суду на підтвердження винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. п. 65-77 том 2).

Сторона захисту просила визнати даний доказ недопустимим, оскільки він отриманий з порушенням вимог КПК України і прокурор не довів суду, що предметом експертизи були саме те взуття, що було вилучено у обвинувачених під час затримання.

Як зазначено у висновку трасологічної експертизи, взуття, вилучене у ОСОБА_5 , надійшло на дослідження запакованим в поліетиленовий пакет синього кольору. Горловина пакета зав`язана ниткою білого кольору, кінці якої скріплені аркушем паперу білого кольору за допомогою паперового талона з відтиском мастичної печатки: «Для пакетів №2 Буринське відділення поліції Головне Управління Національної поліції в Сумській області». На поверхні аркуша барвником чорного кольору рукописним та друкованим способом виконаний наступний пояснювальний напис: «Буринський відділ поліції в Сумській області До протоколу затримання від 06.03.2017 Вилучені предмети: взуття Виявлені в ході огляду місця події по факту: затримання ОСОБА_5 ст. 208 КПКУ Поняті: 1. (підпис) 2. (підпис) Слідчий Біринського ВП ст. лейтенант поліції (підпис) ОСОБА_23 ».

Як зазначено у висновку трасологічної експертизи, взуття, вилучене у ОСОБА_6 , надійшло на дослідження запакованим в поліетиленовий пакет синього кольору. Горловина пакета зав`язана ниткою білого кольору, кінці якої скріплені аркушем паперу білого кольору за допомогою паперового талона з відтиском мастичної печатки: «Для пакетів №2 Буринське відділення поліції Головне Управління Національної поліції в Сумській області». На поверхні аркуша барвником чорного кольору рукописним та друкованим способом виконаний наступний пояснювальний напис: «Буринський відділ поліції в Сумській області До протоколу затримання від 06.03.2017 Вилучені предмети: взуття Виявлені в ході огляду місця події по факту: затримання ОСОБА_6 ст. 208 КПКУ Поняті: 1. (підпис) 2. (підпис) Слідчий Буринського ВП ст. лейтенант поліції (підпис) ОСОБА_23 ».

Таким чином, на експертизу надійшло 2 пари взуття, упаковані в пакети синього кольору, скріплені, опечатані печаткою та з відповідними написами, підписами понятих та слідчого.

Але як вбачається з протоколів затримання, там відсутня будь-яка інформація щодо пакування та опечатування взуття обвинувачених, тому з достовірністю неможливо на даний час встановити, що експерту на дослідження було надано саме взуття обвинувачених.

Крім того, у протоколі затримання ОСОБА_6 вказано, що у нього вилучено взуття чорного кольору, а експерт при дослідженні вказує, що кросівки ОСОБА_6 сірого кольору.

Прокурором не було заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , які приймали участь під час затримання обвинувачених в якості понятих.

Свідок ОСОБА_19 та прокурор суду зазначили, що ОСОБА_5 06 березня 2017 року, перебуваючи в кабінеті слідчого, намагався пошкодити своє взуття шляхом підпалювання підошви запальничкою.

Але об`єктивно даний факт нічим не підтверджується.

Як вбачається з висновку трасологічної експертизи, слідчим навіть не було поставлено експерту питання, чи маються на кросівках ОСОБА_5 сліди від підпалювання. Як зазначає експерт, під час огляду взуття ОСОБА_5 встановлено, що на внутрішніх та зовнішніх краях підошв маються пошкодження (порізи) у вигляді численних впадин та виступів без чітких форм та розмірів. Ступінь зносу взуття середня, про що свідчать такі ознаки:

-потертість на матеріалі верхніх частин;

-зглаженість малюнків низу підошв взуття;

-відсутність частин малюнків в підметковій та каблучній частині низу підошв взуття;

-порізи, вихвати гуми виробничого та експлуатаційного характеру в підметковій та каблучній частині низу підошв взуття.

Але жодного слова про будь-які штучні пошкодження підошв, в тому числі від горіння чи розплавлення гуми, оскільки підошва на кросівках гумова, в даній експертизі немає.

Таким чином, спростувати твердження обвинувачених, що оглянуте в судовому засідання взуття їм не належить, прокурор не зміг.

Крім того, прокурор не довів суду, що об`єктом дослідження трасологічної експертизи було саме те взуття, які вилучені у обвинувачених під час затримання.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновок судової трасологічної експертизи №19/119/6-2/300е від 21 березня 2017 року є недопустимим доказом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стороною обвинуваченню суду надані висновок товарознавчої експертизи №19/119/9-3/1391е

від 27 квітня 2017 року та супровідний лист Сумського НДЕКЦ за вихідним номером 19/119/9-3/5823 від 28 квітня 2017 року про направлення висновку товарознавчої експертизи заступнику начальника СВ Буринського ВП ОСОБА_22 (а. п. 87, 89-91 том 2).

Як вбачається з висновку зазначеної експертизи, ринкова вартість викраденого у потерпілої ОСОБА_9 планшету Самсунг становить 2461 грн.

З наданих суду прокурором матеріалів вбачається, що 27 квітня 2017 року слідча ОСОБА_22 відкривала матеріали кримінального провадження сторонам, знайомила їх з матеріалами кримінального провадження, склала обвинувальний акт, вручила його сторонам.

Сторона захисту та обвинувачені суду стверджували, що належним чином їм матеріали кримінального провадження не відкривались, оскільки документи були не прошиті, не пронумеровані, про що вони заявляли слідчій.

Як вбачається з обвинувального акту, який складений слідчим та затверджений прокурором 27 квітня 2017 року, в ньому зазначено, що відповідно до висновку товарознавчої експертизи №19/119/9-3/1391е від 27 квітня 2017 року, вартість викраденого планшету становить 2461 грн. В п.42 реєстру матеріалів досудового розслідування також мається посилання на дану експертизу (а. п. 3, 7 том 1).

Але суд зазначає, що дата складання та затвердження обвинувального висновку не відповідає дійсності, оскільки 27 квітня 2017 року він не міг бути складений, бо висновок товарознавчої експертизи, на яку посилається в ньому слідча, до слідчого відділення надійшов лише 28 квітня 2017 року. І в свою чергу, 27 квітня 2017 року він не міг бути відкритий сторонам, оскільки його ще не було у розпорядженні слідчої.

Відповідно до вимог ч. 12 ст. 291 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Таким чином, висновок зазначеної товарознавчої експертизи є недопустимим доказом і не може бути прийнятий судом.

Також суд звертає увагу на те, що слушними є твердження сторони захисту щодо неналежного здійснення досудового розслідування та відкриття доказів стороною обвинувачення.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 суду заявили, що було порушено право на захист ОСОБА_5 , оскільки його взагалі не ознайомили з матеріалами кримінального провадження і не вручили обвинувальний акт.

Свідок ОСОБА_22 суду зазначила, що 27 квітня 2017 року слідчі дії з ОСОБА_5 та ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження, вручення обвинувального акту проводила в приміщенні Конотопського ІТТ, з усіма іншими учасниками в приміщенні Буринського відділення поліції. Також суду вона вказала, що з ОСОБА_5 спілкувалась в цей день без участі його захисника, оскільки тоді він ще не приїхав. Про це суду вказали і ОСОБА_5 , і його захисник ОСОБА_7 . Свої підписи на документах останній ставив в приміщенні відділення поліції, де йому їх надала слідча та попросила розписатись.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2017 року, тобто в останній день досудового розслідування, оскільки вже 28 квітня 2017 року кримінальне провадження надійшло до Буринського районного суду (а. п. 15 том 1), слідчою ОСОБА_22 були виконані наступні дії: вручена пам`ятка про права та обов`язки ОСОБА_5 , повідомлено йому про підозру, допитано його як підозрюваного, вручена пам`ятка про права та обов`язки ОСОБА_6 , повідомлено йому про підозру, допитано його як підозрюваного, повідомлено потерпілій ОСОБА_9 про надання доступу до матеріалів кримінального розслідування, наданий їй доступ до матеріалів досудового розслідування, повідомлено ОСОБА_5 про надання доступу до матеріалів кримінального провадження, повідомлено захиснику ОСОБА_5 про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, надано доступ до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 та його захиснику, повідомлено підозрюваному ОСОБА_6 про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, повідомлено захисника ОСОБА_6 про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, надано доступ до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 та його захиснику, складено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Але судом вже зазначено вище, з яких причин обвинувальний акт та реєстр 27 квітня 2017 року не могли бути складені. Тим більше даний факт підтверджується і тим, що ОСОБА_6 з матеріалами провадження знайомився 27 квітня 2017 року, а обвинувальний акт йому був вручений лише 28 квітня 2017 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_6 (а. п. 12 том 1).

Також суд зазначає, що слідча ОСОБА_22 не могла фізично виконати такий великий обсяг слідчих дій та інших дій, пов`язаних із закінченням досудового розслідування.

Так, слідуючи хронологією документів, слідча ОСОБА_22 , перебуваючи в приміщенні Буринського відділення поліції, проводить слідчі дії з обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки пред`являє підозру ОСОБА_6 о 10.30 год., допитує його як підозрюваного, а ця дія є слідчою дією. З 10.55 до 11.28 год. вона надає доступ до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 та його захиснику.

Таким чином, надавши доступ до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 та його захиснику, слідча підтвердила факт завершення досудового розслідування, оскільки ч. 1 ст. 290 КПК України передбачено, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування

В той же час, коли ОСОБА_6 та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та наданий доступ до матеріалів, слідча ОСОБА_22 у кримінальному провадженні продовжує проводити слідчі дії, оскільки в приміщенні Конопського ІТТ, тобто в іншій місцевості, знову проводить слідчі дії з обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки вона пред`являє йому підозру о 13.00 год. 27 квітня 2017 року, допитує його як підозрюваного.

Зазначене вище свідчить про грубі порушення норм Кримінального процесуального кодексу України під час досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 .

З 22 березня 2017 року захист ОСОБА_5 здійснював захисник ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що 27 квітня 2017 року захисник ОСОБА_7 при пред`явленні підозри ОСОБА_5 , його допиті, відкритті матеріалів досудового розслідування в Конотопському ІТТ присутній не був. Даний факт суду підтвердила і сама слідча ОСОБА_22 , яка також зазначила, що ОСОБА_5 у присутності свідків відмовився від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та отримання обвинувального акту, захисник при цьому присутній не був.

В свою чергу, ОСОБА_5 вказав, що знайомитись з матеріалами справи він не захотів лише з однієї причин, бо не було його захисника.

Щодо встановлення факту відсутності обвинувального акту саме 27 квітня 2017 року суд вже зазначив вище, тому і вручати його в цей день ОСОБА_5 слідча не могла.

А проведення слідчих дій, а саме: пред`явлення підозри та допит обвинуваченого, який тримається під вартою, без захисника, який теж приймає участь у кримінальному провадженні, є порушенням права на захист обвинуваченого, яке йому гарантовано Конституцією України та іншими законами.

Таким чином, сторона обвинувачення не спростувала доводів обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника щодо порушення права на захист останнього.

У справах «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року (заява №16404/03), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (заява №20372/11) Європейський Суд зазначив, хоча право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення на ефективний захист з боку адвоката який, у разі потреби, може бути призначений офіційно не є абсолютним, воно становить одну з основоположних засад справедливого судового розгляду, можуть також бути застосованими ще до того, як справу передано на розгляд суду, і тією мірою, якою недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості відповідного судового розгляду (відповідно п. 53, п. 78).
Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України від 19 лютого 2009 року»), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Додержання, закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, передбачені також у п. 18 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (відповідно п. 150, п. 253).

Судом в умовах змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, представлені як обвинуваченням, так і захистом, проте будь-яких допустимих доказів вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 3 ст. 185 КК Українив ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпана, що визнано учасниками судового провадження, які підтвердили відсутність у них клопотань, доповнень та інших доказів.

Оскільки згідно положень діючого кримінального процесуального закону, суд зобов`язаний обґрунтовувати свої висновки лише безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, зібраними та наданими учасниками кримінального провадження, а тому враховуючи обставини, встановлені судом, суд приходить до висновку, що в рамках даного кримінального провадження зібрані досудовим та судовим слідством докази не доводять пред`явлене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, надані стороною обвинувачення докази, виходячи із положень ст. 62 Конституції України, викладені у вироку докази, які поставлені судом під сумнів, суд тлумачить на користь обвинувачених та вважає, що вказані докази не можуть бути покладені в основу обвинувачення останніх.

Інших, будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтвердили винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні немає і стороною обвинувачення не надано, тобто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 92 КПК України органами досудового розслідування не доказано винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у пред`явленому їм за ч. 3 ст. 185 КК України обвинуваченні, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України є підставою для прийняття рішення про визнання обвинувачених невинуватими у пред`явленому обвинуваченні та їх виправдання.

В зв`язку з виправданням обвинувачених, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на загальну суму 4059 грн. 20 коп., стягненню з обвинувачених не підлягають і їх необхідно віднести за рахунок коштів Державного бюджету України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання та запобіжний захід ОСОБА_6 у виді застави необхідно скасувати.

13 березня 2017 року за обвинуваченого ОСОБА_6 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області була внесена застави у розмірі 80000 грн.

Оскільки в судовому засіданні учасники кримінального провадження не надали суду документи про те, хто саме вніс заставу за обвинуваченого ОСОБА_6 , тому суд вважає за необхідне зазначити, що після набрання вироком законної сили заставу необхідно повернути заставодавцю при пред`явленні в ТУ ДСА України в Сумській області відповідних документів про внесення ним застави.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази:

- ноутбук марки «Samsung NP-R 518» разом із блоком живлення марки, планшет марки «Samsung», мишку марки Havit, одну пару сережок, виготовлених із металу жовтого кольору 585 проби, чоловічу зимову куртку з написом на етикетці CITI CLASSIK FASHION, плед, зарядний пристрій, 3 альбоми з монетами, значки, медалі, банківські картки, 7 пар сережок (біжутерії), що передані на зберегання потерпілій ОСОБА_9 , необхідно залишити останній як власниці;

- 2 пари чоловічих кросівок чорного та сірого кольору, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білопільського районного суду, дві пари рукавичок, сліди рук, сліди взуття, слід руки, що зазначений в документах як слід матеріалу, дактилокарти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно знищити;

- автомобіль марки ВАЗ 21099, д.н.з НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику для тимчасового зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_18 ;

- свідоцтво про реєстрацію автомобіля ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_18 , пристрій CABLE TESTER, барсетку чорного кольору та портмоне для документів, спортивну сумку, мобільний телефон марки Apple iPhone, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_18 ;

- мобільний телефон марки Нокіа, ключ, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки Самсунг, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_5 ;

- грошову купюру номіналом 1 долар США, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження (а. п. 208 том 1), необхідно повернути ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні зазначеного злочину.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_5 скасувати.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні зазначеного злочину.

Запобіжний захід у виді застави в сумі 80000 грн. ОСОБА_6 скасувати.

Грошову заставу в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, яка 13 березня 2017 року була внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області за ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю при пред`явленні ним в ТУ ДСА України в Сумській області відповідних документів про внесення застави.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на загальну суму 4059 грн. 20 коп., віднести за рахунок коштів Державного бюджету України.

Речові докази:

- ноутбук марки «Samsung NP-R 518» разом із блоком живлення марки, планшет марки «Samsung», мишку марки Havit, одну пару сережок, виготовлених із металу жовтого кольору 585 проби, чоловічу зимову куртку з написом на етикетці CITI CLASSIK FASHION, плед, зарядний пристрій, 3 альбоми з монетами, значки, медалі, банківські картки, 7 пар сережок (біжутерії), щ передані на зберегання потерпілій ОСОБА_9 , залишити останній як власниці;

- 2 пари чоловічих кросівок чорного та сірого кольору, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білопільського районного суду, дві пари рукавичок, сліди рук, сліди взуття, слід руки, що зазначений в документах як слід матеріалу, дактилокарти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, знищити;

- автомобіль марки ВАЗ 21099, д.н.з НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику для тимчасового зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_18 ;

- свідоцтво про реєстрацію автомобіля ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_18 , пристрій CABLE TESTER, барсетку чорного кольору та портмоне для документів, спортивну сумку, мобільний телефон марки Apple iPhone, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, необхідно повернути ОСОБА_18 ;

- мобільний телефон марки Нокіа, ключ, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки Самсунг, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_5 ;

- грошову купюру номіналом 1 долар США, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження (а. п. 208 том 1), повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя