Справа № 405/7665/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2017 р. м. Кропивницький
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малинівка, Гуляйпільського району Запорізької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ч. 3 ст. 368 КК України, за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_4 ,
прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваній ОСОБА_4 .
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру про те, що ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що вона, обіймаючи посаду начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФСУ у Кіровоградській області, у порушення вимог ст.ст. 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 постанови Кабінету міністрів України «Про Державну фіскальну службу України», діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із заступником начальника ГУ ДФСУ у Кіровоградській області ОСОБА_6 , з корисливих мотивів та метою незаконного збагачення, 14.09.2017, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, висунула незаконну вимогу представнику за довіреністю ФОП ОСОБА_7 - ОСОБА_8 щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 80 тис. грн. та 20.09.2017, близько 13 год. 50 хв., під час зустрічі в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , одержала від ОСОБА_8 визначену нею неправомірну вигоду у розмірі 80 тис. грн. за зменшення суми виявлених порушень під час проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_7 та не нарахування штрафних санкцій за ці порушення, чим вчинила одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 з 18.09.2012 проходить службу в органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи, та згідно наказу ВО начальника Головного управління ДФС у Кіровоградській області №48-о від 16 лютого 2016 року призначена на посаду начальника управління податків і зборів з фізичних осіб із спеціальним званням «радника податкової та митної справи II рангу».
Також, з 23 вересня 2015 року службу в органі виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи, проходить ОСОБА_6 , та яка відповідно до наказу Голови Державної фіскальної служби України №3509-о від 30 жовтня 2015 року призначена на посаду заступника начальника Головного управління ДФС у Кіровоградській області із спеціальним званням «радника податкової та митної справи II рангу».
Відповідно до статей 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно вимог статей 1, 2, 3, 4, 6 постанови Кабінету міністрів України «Про Державну фіскальну службу України», Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Основними завданнями ДФС є: реалізація державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів; внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування: державної податкової політики; державної політики у сфері державної митної справи; державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів; державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску; державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.
Діяльність ДФС будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості.
ДФС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства .
Службова особа ДФС України, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов`язки, несе відповідальність у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» посадовим та службовим особам центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Однак, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , будучи службовою особою працівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, стала на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.
Так, в один із днів серпня-вересня 2017 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_4 , використовуючи свої службові повноваження, за попередньою змовою групою осіб із заступником начальника ГУ ДФСУ у Кіровоградській області ОСОБА_6 , з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розробили злочинний план на незаконне збагачення, шляхом зловживання своїми повноваженнями, передбаченими постановою Кабінету міністрів України «Про Державну фіскальну службу України», у частині зменшення суми виявлених порушень під час проведення документальної планової виїзної перевірки та не нарахування штрафних санкцій за ці порушення, направлений на висунення протиправної вимоги представнику за довіреністю ФОП
ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 80 тис. грн. за зменшення суми виявлених порушень під час проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_7 та не нарахування штрафних санкцій за ці порушення.
14.09.2017, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , під час зустрічі з представником за довіреністю ФОП ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , висунили останньому протиправну вимогу щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 80 тис. грн. за зменшення суми виявлених порушень під час проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_7 та не нарахування штрафних санкцій за ці порушення.
В подальшому, 20.09.2017, близько 13 год. 50 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів та метою власного незаконного збагачення за рахунок інших осіб, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , під час зустрічі в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дата та час якої була визначена ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , представник за довіреністю ФОП ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , який діяв підконтрольно на викриття їх злочинної діяльності, передав ОСОБА_4 та ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 80 тис. грн. за зменшення суми виявлених порушень під час проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_7 та не нарахування штрафних санкцій за ці порушення.
16.12.2017 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено заступником військового прокурора Південного регіону України до чотирьох місяців, тобто до 20.01.2018 року.
На виконання зазначеного обсягу роботи потрібен додатковий термін не менше одного місяця, в зв`язку з чим виникла необхідність в порушенні клопотання про продовження строку домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 .
Прокурор під час розгляду клопотання зазначив про необхідність продовження строку тримання особи під домашнім арештом, оскільки по оголошеній обґрунтованій підозрі, існують ризики, яких не можливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, до завершення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій
Захисник в судовому засіданні, погодився із продовження застосованого запобіжного заходу, про те заперечує обґрунтованість підозри та заявлені ризики, доказів на їх підтвердження не надано.
Підозрювана підтримала позицію захисника.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Так, згідно ч.6 ст.181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.
Частинною 3 ст.199 КПК України визначено, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою мають бути вказані обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовження строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині 3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.5 ст.199 КПК України).
21.11.2017 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда відносно підозрюваної ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід домашній арешт строком до 20.12.2017 року.
16.12.2017 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено заступником військового прокурора Південного регіону України до чотирьох місяців, тобто до 20.01.2018 року.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри за ч.3 ст. 368 КК України, причетність ОСОБА_4 до неї, що підтверджується наданими матеріалами клопотання, які містять протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, повідомленням про підозру (а.к. 5-10, 11-17).
У той же час, слідчим суддею відзначається, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 могла вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 368 КК України.
До того ж, слідчим суддею встановлено існування наступних ризиків, передбачених:
- п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваною ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення її провини, свідчать про те, що остання може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду;
- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваною впливати на іншу підозрювану, свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися.
Інші ризики матеріалами клопотання не доведені.
Викладене у своїй сукупності, свідчить, що заявлені ризики, передбачені п.п.1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під домашнім арештом наразі неможливе у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій, а саме отримати висновки призначених у справі судових експертиз (судової економічної експертизи та судової експертизи відео-, звукозапису); витребувати у зв`язку із цим інші додаткові необхідні документи та провести відповідні слідчі і процесуальні дії, що матимуть суттєве значення для кримінального провадження, повідомити про нову підозру а також ознайомити сторони із матеріалами провадження після повідомлення про його завершення, а тому необхідність в раніше обраному відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжному заході домашній арешт не відпала, та вказує про наявність достатніх підстав вважати, що за матеріалами означеного кримінального провадження по відношенню до ОСОБА_4 існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а інший, більш м`який запобіжний захід (особисте зобов`язання), на думку слідчого судді не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.
Водночас, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість її ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні підозрюваної під домашнім арештом, а тому вважаю за необхідне продовжити строк домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.01.2018 року.
Керуючись ст.ст.176-199, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваній ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під домашнім арештом підозрюваній ОСОБА_4 з 20.12.2017 року до 20.01.2018 року, який полягає в забороні для неї залишати будинок АДРЕСА_1 у період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 30 хв.
Покласти на ОСОБА_4 на строк до 20.01.2018 року наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому вона зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Дата закінчення дії даної ухвали слідчого судді визначити до 20.01.2018 року.
Ухвалу передати до Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_9