ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа №201/163/18
№1-кс/201/1474/2018
У Х В А Л А

іменем України

15 січня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу представника ПАТ «Перший Український міжнародний банк» ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даною скаргою на бездіяльність начальника СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей за його заявою до ЄРДР, та просить зобов`язати уповноважених посадових осіб СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою від 27 грудня 2017 року (вихідний № КНО-14.6.1/480) про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, вчинене невідомою особою з використанням підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що ним 27.12.2017 року було спрямовано до СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (вихідний № КНО-14.6.1/480) заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, невідомою особою з використанням підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_4 29.12.2017 року вказану заяву було отримано працівниками канцелярії СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстровано за вхідним номером №6733 та передано для безпосереднього розгляду керівнику органу досудового розслідування. Того ж дня керівником СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області вищевказана заява була зареєстрована до журналу Єдиного обліку за реєстраційним №47203 та всупереч вимогам Наказу Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року №139 «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» і діючого КПК України, відомості, які містилися у заяві ПАТ «ПУМБ» від 27.12.2017 року, не були невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та безпідставно доручено її розгляд керівнику підрозділу карного розчину цього відділення у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Представник ПАТ «ПУМБ» у наданій суду письмовій заяві просить провести судове засідання без фіксації технічними засобами, вимоги, наведені у скарзі, підтримав в повному обсязі, скаргу просить задовольнити.

Представник Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказів,що відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

З матеріалів скарги встановлено, що заявником 27.12.2017 року було передано до СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (вихідний № КНО-14.6.1/480) заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, вчинене невідомою особою з використанням підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_4 29.12.2017 року вказану заяву отримали працівники канцелярії СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (вхідний №6733). Того ж дня керівником СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області заява була зареєстрована до журналу Єдиного обліку за реєстраційним №47203 та передана для розгляду керівнику підрозділу карного розчину цього відділення у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

На час розгляду даної справи відомостей про внесення зазначеної заяви до ЄРДР в розпорядження слідчого судді не надано.

Згідно ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст.214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо застосування Закону України "Про звернення громадян" при розгляді заяв громадян про вчинення кримінального правопорушення, слід відмітити, що цей нормативно-правовий акт має свою мету і певним чином урегульовує питання взаємодії громадян з державними органами, у тому числі з органами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування. Водночас слід зробити застереження щодо недопустимості підміни нормами цього закону положень, які визначають порядок реагування державних органів на одержання інформації про вчинені кримінальні правопорушення.

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Водночас, якщо особа звертається із певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінального правопорушення, то таке звернення недопустимо розцінювати як таке, в якому реалізується право особи на внесення пропозицій стосовно вдосконалення роботи органів досудового розслідування, викриття недоліків у їх роботі або як прояв участі у державних справах. Також неправильно (з цих же міркувань) розглядати заяви, які, на думку уповноважених суб`єктів органів досудового розслідування, містять відомості про кримінальне правопорушення, за правилами ст. 214 КПК, а які таких відомостей не містять, за правилами Закону України «Про звернення громадян», оскільки така ознака не може використовуватись як розмежувальна для цих двох видів звернень.

Зі змісту вимог ч.2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженою особою СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві представника ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_3 від 27 грудня 2017 року (вихідний № КНО-14.6.1/480) безпідставно не внесені до ЄРДР, слід дійти висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внести відповідні відомості за вищезгаданим фактом кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобовязання припинити дію; 3) зобовязання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,25,28,214,303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ПАТ «Перший Український міжнародний банк» ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань- задовольнити.
Зобов`язати уповноважених посадових осіб СВ Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою представника ПАТ «Перший Український міжнародний банк» ОСОБА_3 від 27 грудня 2017 року (вихідний № КНО-14.6.1/480) про скоєння кримінального правопорушення, вчинене невідомою особою з використанням підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_4 , впродовж 24 годин.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1