Справа № 0707/3860/2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою директора ТОВ Закарпатінтерпорт на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року .

Даною ухвалою у задоволенні клопотання директора ТОВ Закарпатінтерпорт про зміну позивача його правонаступником - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2012 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Цим же вироком задоволено цивільний позов ПАТ Закарпатінтерпорт та стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача 5594,58 гривень у покриття матеріальної шкоди.

Відповідно до повідомлення МВ ДВС Мукачівського МРУЮ в Закарпатській області № 13-693 від 21.10.2013 року на виконанні ДВС перебуває виконавче провадження за виконавчим листом , виданого 22.04.2013 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області , про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ Закарпатінтерпорт кошти в сумі 5594,58 гривень.

Суд першої інстанції з покликанням на вимоги ст.. 515 ЦК України вказав, що внаслідок особистої природи правовідносин заміна кредитора у правовідносинах у зобов`язаннях щодо відшкодування шкоди завданої злочином не допускається.

Не погоджуючись із судовим рішенням директор ТОВ Закарпатінтерпорт подав апеляційну скаргу на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року у якій порушує питання про скасування ухвали та задоволення заявленого клопотання. При цьому зазначив, що стадія виконання вироку суду є невід`ємною частиною судового процесу , і хоча КПК України не передбачає порядку заміни цивільного позивача його правонаступником , вважає, що суд повинен застосувати положення норм ЦПК України , яка регулює питання процесуального правонаступництва.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який заперечував про її задоволення , перевіривши та дослідивши матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу; 2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Аналіз зазначених норм дає можливість колегії суддів прийти до висновку, що під час виконання вироків , у тому числі в частині відшкодування завданої шкоди за вирішеним цивільним позовом, питання про заміну цивільного позивача його правонаступником у порядку, передбаченому КПК України не вирішується.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачені статтею 128 КПК України, зокрема, відповідно до частин четвертої та п`ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним з позовним провадженням, врегульованим ЦПК України.

Відповідно до вимог статей 383, 384 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Крім того, відповідно до вимог статті 82 Закону скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Приймаючи до розгляду заявлене ПАТ Закарпатінтерпорт клопотання суд першої інстанції належним чином не визначив характер спору, суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, унаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності вирішення спору в порядку вимог КПК України.

Так, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 5 липня 2016 року, суди касаційної інстанції дійшли висновків про те, що спір за заявою особи, яка є стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого на виконання вироку у кримінальній справі в частині цивільного позову, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд України в постанові від 7 червня 2016 року.

Вказані висновки узгоджуються і з Правовою позицією , яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2946цс16.

Крім того, як вбачається із заяви ТОВ Закарпатінтерпорт ( а.п. 62) товариство зверталося до суду в порядку вимог ст. 37 ЦПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року якою у задоволенні клопотання директора ТОВ Закарпатінтерпорт про зміну позивача його правонаступником - відмовлено у порядку вимог ст.539 КПК України знайшли своє підтвердження , що зумовлює скасування ухвали суду.

Відповідно до вимог ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду , якщо встановлено порушення , передбачені пунктами 2,3, 4,5,6,7 ч.2 ст. 412 КПК України.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 412,415, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу директора ТОВ Закарпатінтерпорт ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 14.08.2017 року якою відмовлено в задоволенні клопотання про зміну позивача його правонаступником - скасувати, призначивши новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: