Справа №359/6039/17
Провадження №1-кп/359/450/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ Україна, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України за наступних обставин.
Так, 15.02.2017 року, близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебував в приміщенні металевого вагончику в якому проживав за адресою: АДРЕСА_3 , на території ПП « ОСОБА_5 ». На ліжку він побачив ноутбук «ACER», який належить ОСОБА_6 та яким користувався ОСОБА_7 та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення даного майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно та з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій перебуваючи в приміщенні металевого вагончику руками взяв ноутбук «ACER», та виніс його з приміщення даного вагончика та покинув територію ПП «Мамрієнко».
Після чого, ОСОБА_4 викрадене майно обернув на власну користь чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4 475 грн. 00 коп.
ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисний корисливий злочин проти власності, та 23.03.2017 року, обвинувальний акт щодо останнього скеровано до Вишгородського місцевого суду за ч.2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, розміру завданої шкоди, майна, що було викрадено, викраденого майна тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому.
Показав, що він дійсно на початку 2017 року, вночі перебував в приміщенні металевого вагончику в якому проживав за адресою АДРЕСА_3 на території ПП « ОСОБА_5 ». На ліжку він побачив ноутбук «ACER», який належить ОСОБА_6 , який він викрав шляхом винесення його з вагончика, та в подальшому здав до ломбарду в м. Борисполі Київської області.
Цивільний позов потерпілим з цього приводу не заявлено, а ноутбук повернуто останньому на відповідальне зберігання. Потерпілий додатково надав заяву, що не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, оскільки шкода останнім йому відшкодована.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого та речові докази у справі. Докази вартості викраденого не досліджувались, оскільки така вартість не оспорюється обвинуваченим.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Кримінальне правопорушення вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Так, санкцією ч.2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, а тому вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено, про них не зазначив і прокурор під час судового розгляду.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
В той же час, доказів вчинення злочину у зв`язку із скрутним матеріальним становищем суду обвинуваченим не надано.
Обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працевлаштований.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, покарання у виді одного року позбавлення волі.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Суд вважає за доцільне також застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком терміном в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирався. Підстав для його обрання судом на даний час не встановлено.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 363-368 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Речовий доказ в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили ноутбук «ACER», який належний ОСОБА_6 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому, - повернути ОСОБА_6 .
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1