1Справа № 335/1864/18 1-кс/335/1312/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бекобад, республіки Казахстан, громадянина України, який має неповну базову середню освіту, не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого в силу ст. 89 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.02.2018 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, а саме з раніше знайомими йому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 20 по бул. Центральному у м. Запоріжжя, підійшли до автомобіля "Опель Астра" державний знак НОМЕР_1 в салоні якого в якості користувача знаходився ОСОБА_9 .
Далі, ОСОБА_8 стоячи біля двері водія став погрожувати ОСОБА_10 насильством небезпечним для його життя чи здоров`я, при цьому направив на останнього предмет, схожий на пістолет, відкрив двері та зажадав покинути місце водія автомобіля.
В цей час, ОСОБА_7 , діючи всупереч волі ОСОБА_11 , без дозволу останнього відчинив пасажирські двері автомобіля, сів на переднє пасажирське сидіння та схопив його за руки тим самим перешкоджаючи можливості чинити опір діям ОСОБА_8 . Одночасно з цим ОСОБА_5 знаходився біля автомобілю, та був готовим розміститись на місце водія для того, щоб зрушити його з місця.
Побоюючись за своє життя та здоров`я ОСОБА_9 дверцятами автомобіля вибив з руки ОСОБА_8 пістолет, та вискочив з салону автомобіля. ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії наніс два удари кулаком лівої руки в підборіддя Мумні Юссефу, після чого сів в салон автомобіля між водійським та пасажирським сидіннями. Після цього, в свою чергу ОСОБА_5 сів на місце водія та зрушив вказаний автомобіль, на якому разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зник з місця злочину.
Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 погоджено між собою вилучили у ОСОБА_11 , тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем "Опель Астра" державний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суму 112 тисяч 451 гривня.
21.02.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків, просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
20.02.2018 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 21.02.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який раніше не засуджений не засуджений в силу ст. 89 КК України, не одружений, дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання. Також слідчий суддя враховує відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування та стабільного доходу, те, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання. Так, слідчим суддею в ході розгляду клопотання встановлено, що відносно ОСОБА_5 до суду було направлено два обвинувальні акти за обвинуваченням останнього у вчиненні корисливих злочинів, та як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_5 перебуває у розшуку. Таким чином, ризик переховування є обґрунтованим та підтвердженим матеріалами клопотання.
В ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Виходячи з того, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного та стабільного доходу, а також враховуючи його спосіб життя, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовує доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,
У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом не визначається розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .
Виходячи з вимог ст. 115 КПК України строк дії запобіжного відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його затримання з 20.02.2018 року, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 20.04.2018 року включно.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.04.2018 року включно, який обчислювати з 20.02.2018 року.
Встановити строк дії даної ухвали до 20.04.2018 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1