г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/224/17
Номер провадження 1-кп/213/155/17
В И Р О К
Іменем України
14 грудня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні, які внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000623 та № 0000150, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, освіта початкова середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 18.09.2007 Житомирським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч.3, 309 ч.2, 311 ч.3, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 19.04.2010 Харківським районним судом Харківської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 11.06.2012 умовно - достроково на не відбутий строк 11 місяців 18 днів,

обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 повторно 12.12.2016 приблизно о 15.30 годин, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , побачив металеві вироби та металобрухт, після чого в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з метою подальшого звернення на свою користь та всупереч інтересам власника, таємно викрав чотири фрагменти металевих труб довжиною 200 см, діаметром 5 см, товщина металу 3 мм, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 496 від 16.02.2017 становить 293,33гривень; один фрагмент металевої труби довжиною 100 см, діаметром 9 см, товщина металу 3 мм, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 496 від 16.02.2017 становить 99,00 гривень; фрагменти металобрухту загальною вагою 140 кг, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 496 від 16.02.2017 становить 669,20 гривень, а всього майна на загальну суму 1061,53 гривня, яке знаходилось на території вказаного домоволодіння та належить ОСОБА_5 , після чого, на легковому автомобілі марки ВАЗ моделі 21011 білого кольору VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 07.07.2004, виданого Криворізьким МРЕВ, належить ОСОБА_6 , намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки в цей же день приблизно о 15.45 годині був затриманий ОСОБА_7 поблизу входу на територію вказаного домоволодіння.

Крім того, ОСОБА_4 повторно, 19.03.2017 року приблизно о 12.00 годині, знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом використання в господарських цілях, попросив у ОСОБА_8 металевий візок на двох колесах з металевою рукояткою прямокутної форми розмірами 82x62 см, висота борту 20 см, товщина металу 2 мм, діаметр колеса 24 см, довжина металевої ручки 100 см, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1106 від 12.04.2017 складає 700,00 гривень, та металеву ємкість прямокутної форми розмірами 92x70 см, висота борту 22 см, товщина металу 2 мм вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1106 від 12.04.2017 складає 487,50 гривень, що належать ОСОБА_8 , при цьому повідомивши останню про те, що після проведення господарських робіт поверне їй металеві вироби, хоча робити цього не збирався. Після того як ОСОБА_8 , будучи впевненою у добропорядності намірів ОСОБА_4 , добровільно передала йому вищезазначене майно, останній із належним ОСОБА_8 майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 1187,50 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю, пояснивши суду, що все відбувалося так, як зазначено в обвинувальному акті. Дійсно 12.12.2016 приблизно о 15.30 годині він на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_5 , побачив металеві вироби та металобрухт, які перелічено в обвинувальному акті, та вирішив здати їх на пункт прийому металобрухту, але був затриманий ОСОБА_7 поблизу входу до подвір`я, та не зміг вивезти викрадене на пункт прийому металобрухту.

Також визнав, що 19 березня 2017 року приблизно о 12.00 годині, він попросив у ОСОБА_8 , яка мешкає по АДРЕСА_4 , двоколісний металевий візок та прямокутну металеву ємкість, начебто для використання в господарських цілях, і заздалегідь знаючи, що повертати це майно господарю не збирається, пообіцяв, що поверне його. Однак, після того, як ОСОБА_8 дозволила йому взяти з двору візок та металеву ємкість, він, заволодівши майном, з території домоволодіння зник, та розпорядився майном на власний розсуд.

Крім того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки він хворіє та підпадає під дію п.«г» ст.1 цього Закону

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого:

- у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України;

- у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину та особистості обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше судимий, стан його здоров`я, те, що він перебуває на обліку у лікаря-нарколога, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд у відповідності до ст.67 КК України відносить рецидив злочинів.

Окрім того, суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як дуже високий, та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється також, як дуже високий, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що неможливо досягнути правослухняної поведінки обвинуваченого при застосуванні кримінального покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки його виховання неможливо без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, тобто без позбавлення волі на певний строк.

Також суд враховує, що матеріальні збитки потерпілим відшкодовано в повному обсязі, претензій майнового або немайнового характеру потерпілі до обвинуваченого не мають.

Із врахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки тільки таке покарання буде відповідати тяжкості скоєного ним злочину і сприятиме його виправленню.

Призначення покарання обвинуваченому у вигляді штрафу, виправних робіт, арешту або обмеження волі суд вважає недоцільним, оскільки таке покарання не буде відповідати тяжкості скоєних ним злочинів та його виправленню.
При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого щодо застосування у відношенні нього Закону України «Про амністію у 2016 році», суд виходить із наступного

Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до вимог п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;

Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (07.09.2017 року), є хворим на СНІД (III, IV стадії за класифікацією ВООЗ).

Прокурор щодо заявленого обвинуваченим клопотання про застосування у відношенні нього амністії не заперечував, вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання.

Оскільки ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з наслідками застосування амністії ознайомлений, а також враховуючи те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним подану заяву обвинуваченого про застосування амністії задовольнити.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки;

-за ч.2 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.1 п.«г» Закону України « Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази:

автомобіль «ВАЗ-21011» білого кольору VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 07.07.2004, виданого Криворізьким МРЕВ, належить ОСОБА_6 , та ключ від запалювання даного автомобіля, які згідно квитанції № 307/16 від 12.12.2016 знаходяться в Широківському ВП КВП /а.с.7 т.3/ повернути за належністю власнику або законному володільцю.
-п`ять фрагментів металевих труб, різноманітний металобрухт, які згідно квитанції № 307/16 від 12.12.2016 знаходяться в Широківському ВП КВП /а.с.7 т.3/ - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

-металевий візок та прямокутну металеву ємкість /а.с.14, т.4/ залишити потерпілій ОСОБА_8 .
Зняти арешт з автомобіля «ВАЗ-21011» білого кольору VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 07.07.2004, виданого Криворізьким МРЕВ, належить ОСОБА_6 , в салоні та багажному відділенні якого знаходяться п`ять фрагментів металевих труб, різноманітний металобрухт та ключі від запалювання сказаного автомобіля, накладений ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 (справа № 197/1319/16-к, пр. № 1-кс/197/128/16).

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку, звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1