Справа №484/4066/17 13.04.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч.2 ст. 125 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України, повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог ст. 291 КПК України.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 .
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
Прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою що підлягає скасуванню. Зазначив, що у фабулі обвинувачення зазначено повний та послідовний виклад фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також їх правова кваліфікація за ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України, з конкретним обвинуваченням, а саме у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, а також у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Прокурор вважає, що конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення не викликає сумнівів.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Приймаючи рішення, суд вказав, що виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є некоректними, зокрема, за наведених в ньому фактичних обставин та сформульованому обвинуваченні містить лише дії обвинуваченого щодо нанесення ударів потерпілим без визначення наслідків від цих ударів у виді конкретних тілесних ушкоджень.
Крім того, суд першої інстанції вказує на те, що у обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, які йому інкримінують групою осіб за попередньою змовою з ОСОБА_9 , але останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого не ст. 125 КК України, а за ч. 2 ст. 162 КК України, та кримінальне провадження відносно нього перебуває на розгляді в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору через невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, для виконання вимог ст. 291 КПК України, суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення.
З цими висновками апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки в ньому наведені обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, викладено чітко і конкретно. Також наведені усі обов`язкові ознаки інкримінованого злочину.
За своїм змістом обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 є достатньо зрозумілим і конкретним. Конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 не викликає сумнівів.
Висновок суду першої інстанції, що формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному акті містить лише дії обвинуваченого щодо нанесення ударів потерпілим без визначення наслідків від цих ударів у виді конкретних тілесних ушкоджень, не відповідає дійсності, оскільки формулювання обвинувачення, з посиланням на висновки судово-медичних експертиз № 410 від 22.06.2016 р. та № 411 від 22.06.2016 р. містять посилання на наслідки від ударів, заподіяних ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, про що зазначив суд першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
У даному кримінальному провадженні обвинувачення висунуто ОСОБА_6 , тому обвинувачення пред`явлене ОСОБА_9 не є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні.
При прийнятті рішення суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду України, які висловлені у постанові по справі № 5-328 кс16 від 24 листопада 2016 року, які відповідно до ч. 1 ст. 458 КПК України є обов`язковими для всіх судів України.
Як зазначено у п. 7 зазначеної постанови, суду належить встановити, чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
В суді обвинувачений та його захисник вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
За таких обставин, прийняте судом рішення про повернення обвинувального акта прокурору в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є безпідставним.
Тому, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 415 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3