Номер провадження: 11-кп/785/401/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

законного представника: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-21.11.2016 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,
визнано винним винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 263 КК України, призначивши покарання:
-за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 186 КК Україну у вигляді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим та попереднім вироком Біляївського районного суду Одеської області від 21.11.2016 року, визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років .
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, учня Одеського навчально-виховного комплексу №49 «Спеціалізована школа загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Одеської міської ради Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, призначивши покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
-за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки .
На підставі ст. ст. 75,104 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Стягнутт з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_12 17 000 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_13 30 000 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_14 7 500 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави по 703 грн. 68 коп. витрат на залучення експерта для проведення трасологічної експертизи за спеціальністю «Дослідження холодної зброї».

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 засуджені за вчинення злочинів за наступних обставин.

31.12.2015 року близько 03:00 годин ОСОБА_9 , 1973 року народження, за попередньою змовою з ОСОБА_15 , 1989 року народження, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження під № 0007842, знаходячись біля бару «Філін», який розташований на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_16 , 1987 року народження, майно якого визнали об`єктом свого злочинного посягання. З метою реалізації свого злочинного наміру спрямованого на таємне викрадення майна, ОСОБА_15 почав спілкуватись з потерпілим, а ОСОБА_9 стояв поруч та спостерігав за оточуючою обстановкою, з тією метою, щоб в випадку виникнення небезпеки попередити ОСОБА_15 .
В цей час ОСОБА_15 , діючи умисно, протиправно, з метою таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_17 , в ході спілкування із останнім, неодноразово обіймав та затискав його плечі, начебто демонструючи прийоми рукопашного бою. При цьому, впевнившись, що потерпілий ОСОБА_18 за його діями не спостерігає, шляхом вільного доступу, із лівої зовнішньої кишені куртки одягненої на потерпілому, таємно викрав мобільний телефон «Леново А-600», чорного кольору, імей: 1) НОМЕР_1 ; 2) НОМЕР_2 ,
вартістю 3600 гривень, укомплектований сім-картками операторів «Київстар» з № НОМЕР_3 та МТС з № НОМЕР_4 , які матеріальної цінності не представляють.
Після чого, ОСОБА_15 , спільно з ОСОБА_9 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_18 не помітив крадіжку свого майна, з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили майнову шкоду потерпілому ОСОБА_19 на загальну суму 3600 гривень.
Крім того, 31.08.2016 року близько 01.00 годин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження під № 0007803, знаходячись в приміщенні бару «Восток» розташованого на території гідропарку «Лузанівка» по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, побачили ОСОБА_12 , 1979 року народження, з яким був раніше знайомий ОСОБА_9 , майно якого визнали об`єктом свого злочинного посягання. Не показуючи своїх дійсних намірів, ОСОБА_9 почав спілкуватись з потерпілим ОСОБА_21 , та запропонував піти з ним до магазину «Вікторія», який розташований за адресою АДРЕСА_2 , на що той погодився. Після того як ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , направились до вищевказаного магазину до них приєдналися ОСОБА_22 та ОСОБА_20 .
Після того, як ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 повернулися з магазину до входу в бар «Восток», ОСОБА_9 попрохав потерпілого ОСОБА_12 відійти з ним за кут бару, на що той погодився. Знаходячись з боку бару «Восток» до них підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , після чого, діючи умисно, протиправно, з метою відкритого викрадення майна (грабіж), заздалегідь розподіливши між собою обов`язки, зірвали з шиї потерпілого золотий ланцюжок із хрестиком, вагою близько 20 грамів, загальною вартістю 20 000 гривень.
Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили майнову шкоду потерпілому ОСОБА_21 на загальну суму 20 000 гривень.
Крім того, в невстановлений час в невстановленому місці, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виготовив металевий кастет. Після чого у ОСОБА_9 виник злочинний намір на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір спрямований на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_9 носив його при собі.
21.09.2016 року о 19:45 годин в ході затримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси в порядку ст. 191 КПК України, було проведено особистий обшук в ході якого було виявлено та вилучено металевий кастет.
30.06.2016 року близько 02.00 годин неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за попередньою змовою з ОСОБА_20 1997 року народження, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження під № 0007803, знаходячись в приміщенні бару «Восток» розташованого на території гідропарку «Лузанівка» по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, побачили малознайомого їм ОСОБА_23 , 1992 року народження, майно якого визнали об`єктом свого злочинного посягання. Не показуючи своїх дійсних намірів, ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , стали спілкуватись з потерпілим ОСОБА_23 та запропонували вийти з приміщення, та піти на піщану частину пляжу гідропарку «Лузанівка», на що той погодився. Після цього перебуваючи на піщаній частині пляжу напроти бару «Восток», який розташований на території гідропарку «Лузанівка» по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, з метою відкритого викрадення майна (грабіж), застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_23 , яке виразилось в тому, що ОСОБА_10 , наніс удар кулаком в обличчя потерпілому, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю.
Далі ОСОБА_20 та ОСОБА_10 стали наносити удари ногами та руками в область обличчя та тулуба потерпілого ОСОБА_23 . Після чого ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , зняли з потерпілого золотий браслет, вагою 13 грамм, вартістю 16 596 гривень, золотий перстень, вагою 5,7 граммів, вартістю 6 840 гривень, а також шкіряну сумку чорного кольору, вартістю 3000 гривень, в якій знаходились гроші в сумі 1700 гривень, та документи на ім`я ОСОБА_23 .
Після чого, ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили майнову шкоду потерпілому ОСОБА_23 на загальну суму 28 136 гривень.
Крім того, 28.07.2016 року близько 02.30 годний неповнолітній ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 за попередньою змовою з ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та двома невстановленими в ході досудового слідства особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження під № 0007803, знаходячись біля бару «Лимон» на території гідропарку «Лузанівка» по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_14 , 1998 року народження, майно якого визнали об`єктом свого злочинного посягання. З метою реалізації свого злочинного наміру спрямованого на таємне викрадення майна ОСОБА_14 , ОСОБА_20 почав спілкуватись з потерпілим, а ОСОБА_10 та невстановлені особи стояли поруч та спостерігали за оточуючою обстановкою, з тією метою щоб в випадку виникнення небезпеки попередити ОСОБА_20 .
В цей час ОСОБА_20 , діючи умисно, протиправно, з метою таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 , в ході спілкування із останнім неодноразово обіймав та затискав його плечі, начебто демонструючи прийоми рукопашного бою. При цьому, впевнившись, що потерпілий ОСОБА_14 за його діями не спостерігає, шляхом розстібання замка, таємно викрав золотий ланцюжок, вагою близько 8 грамів, вартістю 7500 гривень, знявши його з шиї останнього.
Після чого, ОСОБА_20 , спільно з ОСОБА_10 та двома невстановленими особами, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_14 не помітив крадіжку його майна, з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили майнову шкоду потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 7500 гривень.
Крім того, 28.07.2016 року близько 04.00 години неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за попередньою змовою з ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та невстановленою в ході досудового слідства особою, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження під № 0007803, знаходячись біля нічного клубу «Лимон», який розташований на території гідропарку Лузанівка» по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_13 , 1998 року народження, майно якого визнали об`єктом свого злочинного посягання. З метою реалізації свого злочинного наміру спрямованого на таємне викрадення майна ОСОБА_13 , ОСОБА_20 почав спілкуватись з потерпілим, а ОСОБА_10 та невстановлена особа, стояли неподалік та спостерігали за оточуючою обстановкою, з тією метою, щоб в випадку виникнення небезпеки попередити ОСОБА_20 .
В цей час ОСОБА_20 , діючи умисно, протиправно, з метою таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_13 , в ході спілкування із останнім, неодноразово обіймав та затискав його плечі, начебто демонструючи прийоми рукопашного бою. При цьому, будучи впевненим, що потерпілий ОСОБА_13 за його діями не спостерігає, шляхом розстібання замка, таємно викрав золотий ланцюжок, вагою близько 30 грамів, вартістю 30000 гривень, знявши його з шиї останнього. Проте, зазначені дії ОСОБА_20 були помічені потерпілим ОСОБА_13 , який став переслідувати ОСОБА_20 та вимагати повернення викраденого майна, на що останній, не бажаючи повергати викрадене майно, зазначені вимоги проігнорував. В цей час до потерпілого ОСОБА_13 підійшли ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа, які стали запевняти його в тому що він помиляється, так як ОСОБА_20 не міг скоїти викрадення належного йому майна. Потерпілий ОСОБА_13 , розуміючи, що самотужки не вчинить ніякого супротиву відносно раніше незнайомих йому ОСОБА_20 , ОСОБА_10 та невстановленої слідством особи з метою повергнення викраденого майна, в зв`язку з чим, останні з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_24 , ОСОБА_10 та невстановленої слідством особи у потерпілого ОСОБА_13 було викрадено золотий ланцюжок вагою біля 20 грам вартістю 30 000 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ОСОБА_15 та ОСОБА_20 та замінити ці посилання словами «особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження». З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_15 та ОСОБА_20 на час ухвалення вироку до кримінальної відповідальності не притягувались, а матеріали стосовно них виділені в окреме провадження та перебували на розгляд у Суворовського районного суді м. Одеси. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. А тому посилання в судовому рішенні на прізвища інших осіб, які даним вироком не засуджені, як таких, що вчинили злочини, не ґрунтується на вимогах закону. Однак в порушення вище зазначених вимог законодавства в мотивувальній частині вироку, суд незаконно та безпідставно посилався на прізвище ОСОБА_15 та ОСОБА_20 , що є неприпустимим, оскільки на час винесення вироку відносно останніх матеріали виділені в окреме провадження. Тому суд в порушення чинного законодавства, фактично визнав ОСОБА_15 та ОСОБА_20 винними у вчиненні кримінальних правопорушень без проведення усіх необхідних процесуальних дій по встановленню вини останнього. Тому вважає, виключити з мотивувальній частини вироку посилання суду на прізвища осіб ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , замінивши їх на «особу , матеріали якої виділено в окреме провадження».

Заслухавши прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, обвинувачених та їх адвокатів, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вину не визнавали, в подальшому під час судового розгляду після допиту потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , заявили про визнання своєї вини в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що дійсно 31.12.2015 року разом з товаришами приїхали до бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, де побачили ОСОБА_16 , до якого підійшли та в процесі спілкування він витягнув мобільний телефон з карману потерпілого ОСОБА_16 , який в подальшому продав.
Також підтвердив, що 31.08.2016 року перебував з неповнолітнім ОСОБА_10 та його знайомими на території гідропарку «Лузанівка», де зустрів потерпілого ОСОБА_12 з яким стояв спілкувався. Згодом до них підбіг обвинувачений ОСОБА_10 зірвав з потерпілого ОСОБА_12 золотий ланцюжок, після чого з місця злочину вони разом втекли.
Також, додав, що виготовив металевий кастет для особистого користування, який в подальшому вилучили під час особистого обшуку .
У вчиненому щиро розкаявся. Цивільні позови визнав.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив, що дійсно 30.06.2016 року близько 02.00 годин він разом з ОСОБА_20 перебуваючи на піщаній частині пляжу напроти бару «Восток», який розташований на території гідропарку «Лузанівка, наніс удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_23 , від якого останній впав на землю. Далі вони почали наносили удари ногами та руками в область обличчя та тулуба потерпілого ОСОБА_23 , після чого викрали у потерпілого золотий браслет, каблучку, а також сумку, в якій знаходились папери. Потім, з місця скоєння злочину втекли, викрадене він продав та витратив кошти на власні потреби. Додав, що матеріальну шкоду потерпілому відшкодував.
Також підтвердив, що 28.07.2016 року близько 02.30 год. приїхав до клубу «Лимон», де зустрів знайомого ОСОБА_20 . Біля бару «Лимон» на території гідропарку «Лузанівка» побачили ОСОБА_14 , з яким познайомилися? в подальшому під час розмови демонстрував прийоми рукопашного бою, та в цей час зняв з потерпілого ОСОБА_14 золотий ланцюжок, який в подальшому продав, а кошти витратив на власні потреби.
Того ж вечора, аналогічним способом викрав у потерпілого ОСОБА_13 золотий ланцюжок, який в подальшому продав, а кошти витратив на власні потреби.
Також підтвердив, що 31.08.2016 року перебував з обвинуваченим ОСОБА_9 на території гідропарку «Лузанівка», де побачив у потерпілого ОСОБА_12 золотий ланцюжок, скориставшись тим, що останній розмовляє з обвинуваченим ОСОБА_9 , підбіг до них та зірвав з потерпілого ОСОБА_12 золотий ланцюжок, після чого з місця злочину вони разом втекли.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 263 КК України, обвинуваченим ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, їх винуватість підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
-показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який у судовому засіданні пояснив, що 31.12.2015 року біля 03:00 год. перебував у стані сп`яніння у барі «Філін», де чекав на товариша. До бару зайшли три чоловіка серед, яких був і обвинувачений ОСОБА_9 . Один з чоловіків підійшов до нього та розпочав розмову, при цьому обіймав та розщібав куртку, обвинувачений ОСОБА_9 в цей час був поруч на відстані витягнутої руки , топозаду нього та збоку. Третій із чоловіків одразу вийшов на вулицю. Згодом обвинувачений ОСОБА_9 та один з чоловіків нічого не пояснюючи вийшли на вулицю. Після чого він помітив зникнення мобільного телефону марки «Леново». Стверджував, що обвинувачений ОСОБА_9 та невідомі чоловіки діяли узгоджено. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 немає .
-показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що вкінці липня 2016 року перебував з товаришем біля нічному клубу «Лимон», де до них підійшли чотири невідомих чоловіки та познайомилися. В цей час до них підійшов ще один товариш потерпілий ОСОБА_14 , якого згодом один з чоловіків відкликав в сторону та показував йому спортивні прийоми. Потім він пішов до клубу «Восток», звідки повернувся до клубу «Лимон» з трьома чоловіками, з якими познайомився раніше. Один з чоловіків почав показувати спортивні прийоми , а обвинувачений ОСОБА_9 в цей час розповідав про відкриття нового бійцівського клубу. Після цього він помітив зникнення золотого ланцюжка та почав вимагати повернення. Однак вони заперечували свою причетність, один з чоловіків взагалі намагався втекти. Стверджував, що обвинувачений ОСОБА_9 та невідомі чоловіки діяли узгоджено, при цьому обвинувачений ОСОБА_9 та один з чоловіків відволікали його, а той що показував спортивні прийоми в цей час зняв ланцюжок.
-показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який у судовому засіданні пояснив, що вкінці липня 2016 року перебував з товаришами в нічному клубі «Лимон». На певний час відлучився з нічного клубу. Коли повернувся побачив біля клубу свого товариша потерпілого ОСОБА_13 та чотирьох невідомих чоловіків. Підійшовши до них почув як чоловіки розповідали про відкриття нового бійцівського клубу. Потім один з чоловіків відвід його в сторону на 4-5 метрів від решти та почав на ньому показувати спортивні прийоми. Потім вони розійшлися. Через 10 хвилин помітив зникнення золотого ланцюжка.
-показаннями потерпілого ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив, що влітку 2016 року біля бару «Восток» до нього підійшли обвинувачений ОСОБА_25 та ОСОБА_20 , привіталися та запропонували відійти на метрів 20 від бару, через гучну музику. Йдучи обвинувачений ОСОБА_10 попрощався і пішов в іншу сторону. Потім він відчув удар ззаду, від якого впав на землю, після чого двоє чоловіків наносили йому удари приблизно 2-3 хв. Потім викрали перстень, браслет та барсетку.
Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, та в подальшому за згодою сторони захисту, суд дослідження інших доказів в повному обсязі, не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинувачених, потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться в матеріалах досудового розслідування, в подальшому ніким із учасників процесу не оспорювалися.
Дії ОСОБА_9 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 263 КК України.

Дії ОСОБА_10 судом вірно кваліфіковані ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, осіб обвинуваченого вчинення злочину неповнолітнім, його щире каяття. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом приймається до уваги дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, а також те, що обвинувачений ОСОБА_10 на час вчинення злочину був неповнолітнім, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, навчання в Одеському навчально-виховному комплексі №49 «Спеціалізована школа загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Одеської міської ради Одеської області та Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи №8, виховувався у сім`ї з двома батьками, також судом враховується, те що він має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
З урахуванням вищевикладеного та позиції потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , які вважали за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 покарання не повязане з позбавленням волі, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_10 без відбуття покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.ст.75,76,104 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, його щире каяття, повторність вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, а також те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має хронічне захворювання - вірусний гепатит С, є інвалідом ІІ групи безстроково, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину та батька ОСОБА_26 , який є особою пенсійного віку, також судом враховується, те що він має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 вироком Біляївського районного суду Одеської області від 21.11.2016 року засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням, строком на 2 роки .
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Оскільки ОСОБА_9 вчинив дані кримінальні правопорушення до ухвалення 21.11.2016 року Біляївським районним судом Одеської області вироку, суд вважає за необхідне призначити йому покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.
З урахуванням вищевикладеного та позиції потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , які вважали за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 покарання не повязане з позбавленням волі, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_9 без відбуття покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.
Крім того, на підставі ст.72 ч.5 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 21.09.2016 року по 24.05.2017 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

В той же час, колегія суддів провіряючи доводи прокурора погодилась з ними, та вважає, що потрібно виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ОСОБА_15 та ОСОБА_20 та замінити ці посилання словами «особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження».

В зв`язку з цими обставинами колегія приходить до висновку про необхідність внесення змін в мотивувальній частині вироку.

При таких обставинах колегія суддів знайшла підстави для зміни вироку і приходить до думки в обґрунтованості апеляції прокурора.

Інших підстав для зміни вироку чи його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року відносно ОСОБА_9 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 263 КК України та ОСОБА_10 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ОСОБА_15 та ОСОБА_20 та замінити ці посилання словами «особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження».

І іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2