У х в а л а

22 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_3., розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 6 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2017 року про роз'яснення ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2017 року по кримінальному провадженню №0004626 від 2 червня 2014 року - без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 жовтня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року на підставі пункту 1 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) - оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

ОСОБА_1 подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року з підстав, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 445 КПК.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15. Стверджує, що ухвала Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме - незаконним складом суду, що, на його думку, тягне за собою безумовне скасування цього судового рішення. Вважає, що касаційний суд повинен був прийняти і розглянути по суті його касаційну скаргу. При цьому зазначає, що при ухваленні рішення судом касаційної інстанції не було дотримано положень статей 3, 19, частини другої статті 55, пункту 8 частини другої 129 Конституції України, положень статей 1, 2, 8, 9, 412, 434, пункту 1 частини першої статті 438 КПК та статей 14, 30, 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, а також не взято до уваги рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 та роз'яснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 11 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, які, відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, повинен був врахувати при розгляді його скарги як джерело права. На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, заявник надав копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня та 22 вересня 2015 року.

Просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Однак, як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання вимог статей 444, 445, 448, 449 КПК.

Відповідно до статті 444 КПК, Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом. Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначених у статті 445 КПК, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 2 частини першої статті 445 КПК передбачено, що підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень в аспекті (значенні) правової позиції суду касаційної інстанції, висловленої у своєму рішенні.

Перегляд рішення касаційного суду можливий, а втручання/невтручання в таке рішення є необхідним/потрібним, коли є неоднаковість у правозастосуванні, що зумовлює Верховний Суд України висловити свою правову позицію щодо правильного застосування норми права, передбаченої КПК. Ключовою умовою такого перегляду є наявність різних, незалежно від форми і змісту, правових висновків суду касаційної інстанції, в основі яких перебуває застосування однієї і тієї самої норми процесуального права.

Згідно з доктринальними положеннями, норма права складається з гіпотези (опису умов дії правової норми, тобто вказівки на обставини, за наявності яких реалізується її диспозиція), диспозиції (належної або можливої поведінки за наявності передбачених гіпотезою обставин) та санкції (наслідків або заходів державного примусу на випадок недотримання чи порушення припису, визначеного у диспозиції). При цьому юридична техніка допускає розміщення цих структурних елементів норми права в межах різних статей КК.

Перегляд судових рішень з підстави передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК передбачає перевірку висновку щодо застосування норм права судом касаційної інстанції в оспореному рішенні у зіставленні з правовим висновком про застосування цих же норм у постанові Верховного Суду України.

Згідно з вимогами статті 448 КПК заява про перегляд Верховним Судом України рішення суду касаційної інстанції має містити, серед іншого, обгрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених частиною першою статті 445 КПК.

У своїй заяві ОСОБА_1 не навів належного обґрунтування підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 445 КПК (неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України). Зокрема, у заяві відсутня вказівка на конкретну норму або норми КПК, які, на думку заявника, неоднаково застосовані судом касаційної інстанції та не наведено жодних доводів на обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції такої норми права, а також відсутня вказівка, в чому саме він вбачає невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції щодо нього висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Крім того, статтею 449 КПК встановлено, що до заяви про перегляд судового рішення додаються, зокрема, копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву. Натомість, ОСОБА_1 не долучив до заяви належно завірену копію ухвали Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до частини другої статті 450 КПК, якщо заяву подано без додержання вимог статей 448 і 449 КПК, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Заява повертається заявнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 448, 449, 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

про зазначені недоліки заяви повідомити засудженого ОСОБА_1 та надати йому строк для їх усунення до 13 грудня 2017 року включно.

Якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3.