В И Р О К
Іменем України

19.09.2017 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурорів - ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

адвокатів - ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000370 від 15 жовтня 2014 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тинівка Жашківського району Черкаської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , 14 жовтня 2014 року, о 07 год. 27 хв., в м. Жашків Черкаської області, керуючи автомобілем ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 , експлуатація якого згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу №4/476 від 28.11.2014р. була дозволена, оскільки до пригоди деталі ходової частини рульового керування та робочої гальмівної системи вказаного автомобіля знаходилися в працездатному стані, рухаючись по вул. Захисників України (Костромській) в напрямку центра міста, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху та під час виникнення перешкод для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася по проїжджій частині автодороги перпендикулярно руху по правій смузі в попутному з автомобілем напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: гематоми верхньої третини лівого плеча; закритого перелому шийки лівої плечової кістки; закритого внутрішньо- суглобового перелому проксимальної головки п`ясної кістки правої кисті, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 676 від 01.08.2015р., відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину.

Таким чином, водій автомобіля ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що згідно висновку судової автотехнічної експертизи №4/585 від 26.01.2016р., з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в скоєнні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав частково (в ході дебатів вину не визнав), зазначив, що 14.10.2014 року, вранці, віз сестру на автостанцію м.Жашків. Повертаючись назад, він повернув ліворуч на головну дорогу в напрямку центра міста. Не доїжджаючи до магазину «Автосвіт», що поблизу автостанції, на проїжджу частину вибігла потерпіла (пізніше було з`ясовано, що то ОСОБА_8 ), при цьому він її не помітив. В автомобілі перебував він і в якості пасажира його мати, при цьому ніхто з них не помітив потерпілої. Він різко вдарив по гальмах і в автомобілі лопнув передній гальмівний шланг, після чого він повернув праворуч і зупинився. Свідком події був двірник з ВУЖКГ ОСОБА_10 , який допоміг посадити потерпілу в автомобіль і він ( ОСОБА_7 ) повіз її до Жашківської ЦРЛ. Там надали першу допомогу ОСОБА_8 і вона залишилася в лікарні; також в лікарні залишилася його мати, а він поїхав до Жашківського РВ УМВС і повідомив, що здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Зазначив, що перед ДТП він рухався зі швидкістю близько 40-50 км/год. Потерпілу він не бачив ні на узбіччі, ні на проїжджій частині дороги, побачив уже її попереду автомобіля на відстані близько 1-го метра. Потерпіла після наїзду впала поряд автомобіля. В протоколі допиту обвинувачений не вказував про те, що в нього лопнув гальмівний шланг, так як він не розуміється в документах. А при оглядах транспортного засобу і місця події він не вказував, що в нього лопнув гальмівний шланг, тому що перебував «в шоці». Транспортний засіб оглядався в день скоєння ДТП в обідній час, в автомобілі ремонтні роботи не здійснювалися. Вину визнає частково тому, що він невчасно побачив потерпілу, а його засліпило сонце, і потерпіла переходила дорогу з права на ліво. Цивільний позов визнав частково, а саме: розмір матеріальної шкоди визнає частково (належним чином підтверджені витрати на лікування), а моральної - не визнає взагалі, так як ОСОБА_8 також порушила ПДР, оскільки переходила дорогу поза межами пішохідного переходу.

Вина ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується наступними доказами:
- показами потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 14.10.2014 року, вранці, вона йшла на автобус в с. Олександрівка Жашківського району Черкаської області, щоб їхати на роботу. Дійшовши до магазину «Автосвіт», вона побачила дорожній знак «Пішохідний перехід», при цьому на дорозі дорожньої розмітки «зебра» помітно не було. Вона подивилася спочатку наліво і побачила автомобіль обвинуваченого, який рухався біля зупинки, з якої відправляються автобуси, які здійснюють рейси до мікрорайону «Цукровий завод», в напрямку центру міста. Вона була впевнена, що перейде проїжджу частину дороги, тому що там стоїть знак «пішохідний перехід» та водій повинен призупинитися. Вона почала здійснювати рух через дорогу спокійно, перпендикулярно. Дійшовши десь за метр до осьової лінії, вона подивилася праворуч, чи не має транспорту з боку першої школи, в цей момент її вдарив автомобіль обвинуваченого. Як вона зрозуміла, водій перед пішохідним переходом не зменшував швидкість і лівою частиною капота автомобіля вдарив її. При цьому на капоті трішки провіз її і відкинув її так, що коли пізніше інспектор ДАІ запитував її: «Вас збили на зустрічній смузі руху?», на що вона відповіла, що не дійшла ще до зустрічної смуги руху десь 1-2 метри. Водій не гальмував до зіткнення і після зіткнення. Після ДТП вона була в свідомості, свідомість втратила лише тоді, коли її поклали до автомобіля. Вона пам`ятає, що ніде поблизу свідків події не було, лише за 15-20 метрів від місця події перебував двірник. Автомобіль обвинуваченого зупинився десь за 15-20 метрів від місця зіткнення по ходу свого руху. До потерпілої підбігла мати обвинуваченого, яка запитала: «Де ти взялася?». Після ДТП в неї був і струс мозку і забій поперекової частини, п`ять місяців вона не вставала з ліжка і потребувала сторонньої допомоги. Цивільний позов підтримала в повному обсязі на суму 70 000 грн. моральної шкоди та 16 004 грн. 72 коп. матеріальної шкоди, просила його задовольнити. Розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що п`ять місяці вона була прикута до ліжка, вимушена була піти з роботи. Другий рік після ДПТ вона терпить сильну фізичну біль, а також незручності, які пов`язані з тим, що не вона могла обійтися без сторонньої допомоги, це її морально виснажувало. Після ДТП вона нічого не може робити, постійно просила сусідів про допомогу, навіть щоб застебнути ґудзика; її діти брали відпустки за власним бажанням, щоб доглядати її. Фізичну біль терпить і по сьогодні, перенесла три операції, а також два сильних наркози, після яких по сьогоднішній день в неї паморочиться голова. Міру покарання обвинуваченому просила визначити на розсуд суду;

- показами свідка ОСОБА_11 , який суду пояснив, що він працює двірником в Жашківському ВУЖКГ. 14.10.2014 року, десь приблизно з 07.00 по 08.00 год. він закінчив роботу і йшов зі сторони автодороги Київ-Одеса до магазину «Автосвіт», за магазином розташований житловий будинок і він там залишає свій робочий інвентар. Погода була сонячна. Потерпіла йшла йому на зустріч тротуаром. Він привітався до неї і зайшов в подвір`я, поклав інвентар, а коли виходив, то вже потерпіла лежала на проїжджій частині. Додав, що коли він заходив в подвір`я, то бачив, що автомобіль обвинуваченого рухався не швидко в напрямку центра міста. Жінка, яка сиділа на місці пасажира, вискочила з автомобіля і почала кричати. Він підійшов і запивав, чи потрібна допомога. Він допоміг підняти потерпілу і посадити її до автомобіля, для того щоб доставити до лікарні. Коли посадили потерпілу в автомобіль, то вона відкрила очі і сказала, щоб її везли лише до лікарні. ОСОБА_11 в лікарню з ними не їздив;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2014 року, план-схемою до нього та таблицею фотозображень, в яких зафіксовано обстановку після ДТП, яка мала місце 14.10.2014 року по вул. Костромська в м. Жашків Черкаської області за участю автомобіля «ВАЗ 210994-20» та в результаті якої ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження. При цьому, в ході судового розгляду із показань обвинуваченого та потерпілої було з`ясовано, що місце наїзду автомобіля на пішохода в протоколі зазначено не вірно;

- заявою ОСОБА_12 з проханням приєднати до матеріалів кримінального провадження по факту ДТП, яка мала місце 14.10.2014 року запис, який здійснено на камеру відеоспостереження магазина, власником якого він являється, розташованого по АДРЕСА_2 ;

- даними протоколу огляду предметів від 16.10.2014 року, в якому зафіксовано перегляд зазначеного вище диска з відеозаписом;

- даними протоколу огляду транспортного засобу від 17.10.2014 року та таблицею фотозображень, в якому зафіксовано огляд «ВАЗ 210994-20», д/н НОМЕР_1 , із зазначенням виявлених пошкоджень;

- даними висновку судової автотехнічної експертизи від 26.01.2016 року за №4/585, згідно якого в даній дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, водій автомобіля ВАЗ 210994-20, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Із висновку також вбачається, що експертом при проведенні експертизи було взято до уваги відеозапис про обставини ДТП, який був виданий слідчому ОСОБА_12 ;

- даними висновку судово-медичної експертизи від 01.08.2015 року за № 676, в якому зазначено, що згідно медичної документації, під час стаціонарного та амбулаторного лікування у ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: гематоми верхньої третини плеча, закритого перелому шийки лівої плечової кістки, що ускладнився розвитком асептичного некрозу шийки лівого плеча та різко вираженої контрактури лівого плечового суглоба (клінічно 16.10.2014 р.: операція № 34, МОЧС шийки лівої плечової кістки), закритого внутрішньо суглобового перелому проксимальної головки п`ясної кістки правої кисті, що ускладнився розвитком помірно вираженої контрактури в І-му зап?ястно-п?ястному суглобі (клінічно: 31.10.2014 р., операція № 403, ОМС неправильно-консолідованого перелому І п`ясної кістки), саден та гематом лівого колінного суглобу.

Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворилися від дії тупого твердого предмету (ів) та відносяться :

- гематома верхньої третини лівого плеча, закритий перелом шийки лівої плечової кістки, закритий внутрішньо-суглобний перелом проксимальної головки п`ясної кістки правої кисті - до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що викликали розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш, ніж на одну третину;

- садна та гематома лівого колінного суглоба - до легких тілесних ушкоджень.

- виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли виникнути в час та за обставин, на які вказано в постанові про призначення експертизи 14.10.2014 р.;

- даними висновку судової експертизи технічного стану від 28.11.2014 року за №4/476, згідно якого до пригоди деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля ВАЗ 210994-20, д/н НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані;

- даними висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 14.10.2014 року о 12 год. 00 хв. в Жашківській ЦРЛ було проведено огляд ОСОБА_7 .. Висновок огляду: у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено;

- даними перегляду в судовому засіданні диска з відеозаписом, який було надано слідчому ОСОБА_13 . ОСОБА_12 заявою від 14.10.2014 року, на якому зафіксовано обставини ДТП, що мала місце 14.10.2014 року, за участю автомобіля ВАЗ 210994-20, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_8 .

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він безпосередньо перед ДТП задіяв гальма автомобіля і в останньому лопнув гальмівний шланг, спростовуються висновком судової експертизи технічного стану від 28.11.2014 року за №4/476, згідно якого до пригоди деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля ВАЗ 210994-20, д/н НОМЕР_1 , знаходилися в працездатному стані. При цьому, посилання захисника обвинуваченого на те, що вказаний висновок експерта містить сумніви щодо об`єктивності проведеного дослідження, жодними належними та зрозумілими аргументами не підтверджені.
Під час судових дебатів захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 посилаючись на положення ст.62 Конституції, ст.ст.17, 86, 159, 162 КПК України та практику Європейського суду з прав людини (рішення «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України») просив визнати недопустимими доказами диск з відеозаписом, на якому зафіксовано обставини ДТПза участю автомобіля ВАЗ 210994-20, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_8 , який було долучено до матеріалів кримінального провадження за заявою ОСОБА_12 , та висновок судово-медичної експертизи, з посиланням на те, що дані докази отримані з грубим порушенням процесуального законодавства в частині порядку їх отримання. Так, адвокат зазначив, що диск з відеозаписом обставин ДТП долучений до матеріалів кримінального провадження у непередбачений чинним законодавством спосіб, тобто, без отримання ухвали суду про доступ до відеоспостереження та вилучення відеозапису. Також вказав, що для проведення судово-медичної експертизи в розпорядження експерта було надано медичні карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 №5320, №507, №5814, №2316, які, в порушення вимог ст.ст.159, 162 КПК України, також отримані без ухвали суду про тимчасовий доступ до документів. Крім того, просив визнати недопустимими всі інші докази у кримінальному провадження, які були здобуті в подальшому на підставі зазначених вище доказів, тобто, докази, які не були отримані першими, та виправдати обвинуваченого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 373 КПК України підставою ухвалення виправдувального вироку є недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.
З наведеного слідує, що виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення ухвалюється в тих випадках, коли факт кримінального правопорушення встановлено, але беззаперечно доведено, що обвинувачений його не вчинив і сторона обвинувачення вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли.
Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Тобто, дослідженим обставинам має бути надана належна правова оцінка та забезпечено прийняття законного та неупередженого рішення.
У відповідності до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Хан проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що він, у принципі, не повинен визначати, чи можуть бути прийнятними певні докази як, наприклад, докази, отримані в незаконний спосіб, або взагалі, чи був винуватим заявник. Крім того, Суд нагадав попередню судову практику застосування Конвенції, яка, у принципі і теоретично, не виключає можливості оголошення прийнятним отриманий у незаконний спосіб доказ.
Що стосується того, чи був взагалі справедливим судовий розгляд, якщо брати до уваги всі обставини справи, включаючи спосіб отримання доказу, Суд зазначив, що запис розмови заявника не був незаконним у тому сенсі, що він суперечив внутрішньому кримінальному законодавству, навіть якщо цей доказ було отримано з порушенням статті 8 Конвенції. Суд також вважає, що оспорюваний у даній справі матеріал був, фактично, єдиним доказом проти заявника. Проте, коли немає ризику, як у даному випадку, ненадійності запису, потреба в додаткових доказах відповідно зменшується. Повертаючись до головного питання, чи був судовий розгляд взагалі справедливим, Суд зазначив, що у заявника було достатньо можливості оспорити як автентичність запису, так і спосіб його використання. Заявник не оспорював автентичності запису, але оспорив його використання в суді першої інстанції, а потім в апеляційному суді та палаті лордів. На кожному рівні юрисдикції національні суди давали свою оцінку тому, як оголошення доказів прийнятними вплинуло на справедливість судового розгляду, та обговорювали, крім іншого, незаконність стеження.
Так, стороною захисту кримінальному провадженні ні в ході проведення досудового слідства, ні під час розгляду кримінального провадження в суді, не ставилася під сумнів достовірність обставин ДТП, які були зафіксовані на камеру відеоспостереження, диск з записом яких було надано слідчому за заявою ОСОБА_12 , також не оспорювалася автентичність зазначеного відеозапису. Крім того, стороною захисту також не ставилася під сумнів достовірність отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_8 та ступінь їх тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_7 як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду, не заперечував факт скоєння ДТП саме за обставин, які були зафіксовані на камеру відеоспостереження, та отримання потерпілою внаслідок цього тілесних ушкоджень.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для визнання зазначених вище доказів недопустимими.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності в результаті всебічного, повного та об`єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), повністю доведена в суді і дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує часткове визнання ним вини, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілій стороні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин, в результаті якого спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, суд вважає, що його виправлення можливе лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки на момент скоєння ДТП він перебував у тверезому стані.

Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Але приймаючи до уваги, що обвинувачений в ході судового розгляду вину свою частково визнав, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив неумисний злочин; за місцем проживання характеризуються позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, частково відшкодував матеріальну шкоду під час досудового слідства, що в ході судового розгляду не заперечувалося потерпілою, суд вважає за можливе застосувати щодо нього положення ст..75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

На підставі ст..76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 цією статті.

Потерпіла ОСОБА_8 , в рамках розгляду кримінального провадження, подала до суду позовну заяву про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 16004 грн 72 копійки ( з яких: 11400 грн витрат на лікування; 3604 грн 72 копійки супутніх витрат; 1000 грн втрат, понесених пошкодженням її особистих речей), а також 70000 грн моральної шкоди.

Суд, вирішуючи цивільний позов, приходить до наступного.

Так, згідно позовної заяви та даних медичних закладів, які містяться в матеріалах провадження, потерпіла перебувала з 14.10.14 року по 31.10.2014 року на стаціонарному лікування в Жашківській ЦРЛ; з 11.11.2014 року по 25.04.2015 року на амбулаторному лікуванні в Жашківській ЦРЛ; з 25.04.2015 року по 05.05.2015 року на стаціонарному лікування в Уманській ЦРЛ та з 05.05.2015 по 27.05.2015 року на амбулаторному лікуванні там же.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, потерпілою до позовної заяви додано квитанції та чеки на підтвердження придбання різного виду лікарських засобів, а також пального. Потерпіла стверджує, що вказані витрати вона понесла саме на призначене їй лікування, а щодо придбання пального, то воно придбавалося для переїзду в медичні заклади нею, її рідними (дітьми), які відвідували її в лікарні.

При цьому, доказів того, що ці лікарські засоби, придбавалися саме для лікування отриманих нею тілесних ушкоджень, до суду не надано. Крім того, відсутні належні докази того, що придбане пальне дійсно було використане для поїдок її до лікарень. Що стосується витрат її рідних для поїздок до неї для відвідування, вони взагалі не можуть вважатися витратами, які понесла саме потерпіла.

При цьому, в ході розгляду справи за клопотанням сторін направлявся запит до Уманської ЦРЛ для отримання відомостей про те, які медичні засоби були придбані за рахунок потерпілої в період лікування з 25.04.2015 року по 05.05.2015 року. Згідно довідки Уманської ЦРЛ від 04.10.2016 року, за вказаний період лікування були використані медикаменти за рахунок хворого, на загальну суму 4912 грн 01 копійка. На думку суду, саме вказана сума підлягає стягненню із обвинуваченого на користь потерпілої в рамках відшкодування матеріальної шкоди, оскільки вона є належно підтверджена.

Що стосується втрат в сумі 1000 грн, які потерпіла, як вона зазначає, понесла через ушкодження її особистого майна внаслідок ДТП, то вказана сума жодним належним чином не підтверджена, оскільки відсутні висновки відповідних експертиз (товарознавчої, трасологічної, тощо) на підтвердження понесених втрат в цій частині.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме: на суму 4912 грн 01 копійка, з підстав, зазначених вище.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню на суму 40000 грн, оскільки, на думку суду, вказана сума відшкодування відповідає понесеним моральним стражданням потерпілою, яка внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого вона зазнала фізичного болю, душевного болю, пережитими у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, хвилюваннями у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя та страждань, та є реальною для відшкодування обвинуваченим.

Судові витрати за проведення судових експертиз, а саме: за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу у розмірі 983 грн 84 копійки, та за проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 491 грн 04 копійки - підлягають стягненню із ОСОБА_7 на користь держави.

Речові докази автомобіль ВАЗ 210994-20, д/н НОМЕР_1 , - підлягає залишенню у власності ОСОБА_7 ; диск із відеозображенням обставин ДТП підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 19 вересня 2017 року.

На підставі ст..75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст..76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 4912 (чотири тисячі дев`ятсот дванадцять) грн 01 копійку матеріальної шкоди та 40000 (сорок тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень, а саме: за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу в розмірі 983 (дев`ятсот вісімдесят три) грн. 84 копійки, які підлягають перерахуванню (Отримувач: УК у м.Черкасах/Черкаси/24060300; код отримувача: 38031150; р/рахунок: 0002; банк: ГУДКСУ у Черкаській області, МФО: 854018); за проведення судово-автотехнічної експертизи в розмірі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн 04 копійки, які підлягають перерахуванню (Отримувач: УК у м.Черкасах/Черкаси/24060300; код отримувача: 38031150; р/рахунок: 0002; банк: ГУДКСУ у Черкаській області, МФО: 854018).

Речовий доказ автомобіль ВАЗ 210994-20, д/н НОМЕР_1 , - залишити в власності ОСОБА_7 ; диск із відеозображенням обставин ДТП - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жашківський районний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Головуючий: ОСОБА_14