Дата документу Справа № 336/7398/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/1073/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/7398/16-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Пологи Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винними і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

28.10.2016 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин за попередньою змовою між собою та з особою, кримінальне провадження відносно якої виділене судом в окреме провадження, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, а ОСОБА_8 діючи повторно, знаходячись біля гаража, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою заздалегідь підготовленого металевого лому, зірвали навісний замок та проникли до вказаного гаражного приміщення, звідки таємно викрали майно ОСОБА_10 , чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_10 на суму 2375 грн.

Після чого 29.10.2016 року, приблизно о 00 годині 10 хвилин, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , який діяв повторно, за попередньою змовою між собою і з особою, кримінальне провадження відносно якої виділене в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля гаража, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , за допомогою заздалегідь підготовленого металевого лому зламали внутрішній замок та проникли до вказаного гаражного приміщення, звідки таємно викрали майно ОСОБА_11 , чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_11 на суму 1829 грн. 34 коп.

Після вчинення злочинів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , разом з особою, кримінальне провадження відносно якої виділене в окреме провадження, з викраденим майном направилися в бік вул.Магістральна в м.Запоріжжі, де були затримані працівниками поліції.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, речові докази та процесуальні витрати.

Цим же вироком засуджено і ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК, вирок щодо якого не оскаржено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи висновків суду про доведеність його вини та кваліфікації його дій, посилається на суворість призначеного йому покарання. Крім того, зазначає, що в порушення вимог ст.42 КПК, у судовому засіданні не брав участі захисник.

Також до початку апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_8 подано клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 року» в разі, якщо він підпадає під дію даного закону.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 , який повністю підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які при вирішенні апеляційної скарги покладалися на розсуд суду; прокурора, яка заперечила проти задоволення скарги та вважала за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.
З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_8 покарання, судова колегія виходила з наступного.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 , з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.
Разом з тим, суд обґрунтовано прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності. Після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений знов вчинив аналогічний злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та перевиховання.

За таких обставин призначене ОСОБА_8 покарання, яке призначено судом у мінімально можливому розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.185 КК, не можна визнати занадто суворим.

Отже, підстав вважати покарання незаконним через його суворість колегія суддів не убачає.

До заперечень апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що справа була розглянута за відсутності захисника, колегія суддів ставиться критично. Адже виходячи з вимог ст.52 КПК участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 після роз`яснення йому прав заявив, що свої інтереси буде захищати самостійно та від послуг захисника відмовився (т.3 а.с.57а).

Відтак будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено. Вирок районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього амністії колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Згідно з п.в ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

А тому враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, судимість за які не знята і не погашена, до нього не може бути застосована амністія.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 час його тримання під вартою з 08.04.2017 року (включно) по 20.06.2017 року (включно) з розрахунку, до якого одному дню тримання під вартою дорівнює два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4