Дата документу 24.01.2018
Справа № 334/90/17
Провадження № 1-кп/334/68/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.
Ухвалою суду від 19.12.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 16 лютого 2018 року.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений уже 13 місяців тримається під вартою, досліджені судом докази не доводять винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України наразі відсутні, просить врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, що обвинувачений має місце постійного проживання, постійне місце роботи, де характеризується позитивно, перебуває у фактичних шлюбних відносинах.
Обвинувачений ОСОБА_5 висловив згоду з клопотанням захисника.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що справа розглядом не закінчена, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а дані про особу обвинуваченого дають підстави для висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для їх запобігання.
Розглянувши клопотання захисника, думку учасників процесу, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно матеріалів справи, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В ході судового розгляду строк тримання під вартою обвинуваченому продовжувався у встановленому ст. 331 КПК України порядку.
В судовому засіданні 19.12.2017 суд, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 днів до 16 лютого 2018 року, суд виходив з наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, впливати на потерпілу та свідків, скоїти інші правопорушення. Такий висновок ґрунтується на тому, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисних злочинів, судимість за які не погашено в установленому законом порядку, є особою, яка обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, свою вину не визнає. Також суд у сукупності з вищенаведеним оцінив обставини, передбачені ст. 178 КПК України, щодо вагомості наявних доказів, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, і прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для їх запобігання.
В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу захисник посилається на свою оцінку досліджених в ході судового розгляду доказів, в тому числі під час розгляду справи іншим складом суду, щодо відсутності доказів вини ОСОБА_5 . Вказані доводи клопотання суд оцінює критично, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів, а не доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Оцінка доказів, питання наявності у діянні складу кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні цього кримінального правопорушення вирішуються судом при ухваленні вироку.
Висновок суду про неможливість зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту ґрунтується на тому, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисних злочинів, у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку за попереднім вироком, яким він засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
В ході судового розгляду не досліджено всі докази, не допитано свідків, які були безпосередніми учасниками подій.
За вказаних обставин наявність у обвинуваченого постійного місця проживання і фактичних шлюбних відносин не є безумовним доказом відсутності ризиків, того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків, потерпілу, а також скоїти інші правопорушення.
Суд також звертає увагу на те, що при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинувачений лише погоджується з поясненнями захисника і своє власне ставлення не висловлює, натомість демонструє агресивне ставлення до потерпілої, певних свідків, прокурора і суду.
У сукупності з вищенаведеним суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України оцінює, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік обвинуваченого та відсутність підстав для висновку, що за станом здоров`я останній не може триматися в умовах слідчого ізолятора, наявність судимостей у обвинуваченого, і приходить до висновку про відсутність наразі підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1