Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

21 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
та обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості від 27.07.017, яка укладена між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Обвинувальний акт та кримінальне провадження № 0000035 від 26.07.2017 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст. 205-1 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 для продовження досудового розслідування в загальному порядку.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що

Умови угоди суперечать вимогам КПК України, оскільки обвинувальний акт, на підставі якого було укладено угоду, не відповідає вимогам КПК України, оскільки містить недоліки, що на думку суду унеможливлюють затвердження даної угоди.
Зокрема, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті як у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і у формулюванні обвинувачення відсутнє зазначення місця вчинення злочину, а саме внесення ОСОБА_7 завідомо неправдивих відомостей у документи, які подаються для проведення державної перереєстрації юридичної особи. В обвинувальному акті вказано лише те, що 23.12.2016 ОСОБА_7 разом з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 пішли до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_10 , де ОСОБА_7 вніс неправдиві відомості до документів, які були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 . Проте в обвинувальному акті зазначена адреса, де були посвідчені нотаріусом зазначені документи. Дані обставини мають суттєве значення для визначення підсудності кримінального провадження саме Дарницькому районному суду м. Києва з огляду на те, що інкримінований ОСОБА_7 злочин був вчинений у приватного нотаріуса ОСОБА_10 , робочим місцем якої відповідно до реєстру нотаріусів є АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва, а факт подання до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, як альтернативна дія, що становить самостійний склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, відповідно до формулювання обвинувачення та правової кваліфікації ОСОБА_7 взагалі не інкриміновано у зв`язку з чим, з обвинувального акту є незрозумілим ким саме до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації були подані документи, що містять завідомо неправдиві відомості.
Також, з обвинувального акту є незрозумілим, чи виділені в окреме провадження матеріали щодо невстановленої слідством особи на ім`я « ОСОБА_9 », на прохання якого ОСОБА_7 вніс в документи завідомо неправдиві відомості.
Крім того, прокурором в судовому засіданні було надано витяг з кримінального провадження № 0000036, з якого в подальшому було виділено кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в окреме провадження і з цього витягу вбачається, що посадовими особами ТОВ «Хлібні Технології», директором та засновником якого відповідно до даного обвинувального акту був ОСОБА_7 , було занижено податок на додану вартість на загальну суму 849 714 грн., що свідчить про спричинення матеріальної шкоди на зазначену суму, проте не дивлячись на це в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 205-1 КК України зазначено, що розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не встановлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року, в частині повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000035 від 26.07.2017, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, кримінальне провадження повернути на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в суд першої інстанції.
В обґрунтування поданої скарги скаржник посилається на те що, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 на момент направлення обвинувального акту та угоди про визнання винуватості до суду фактично закінчено, всі можливі докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України зібрані, а сама угода про визнання винуватості підписана прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 після вручення останньому обвинувального акту, тобто по завершенню досудового розслідування.

Проте, як зазначає прокурор у своїй апеляційній скарзі, під час підготовчого судового розгляду обвинувального акту та угоди про визнання винуватості у відношенні ОСОБА_7 , судом не було з`ясовано питання доцільності повернення обвинувального акту прокурору для проведення подальшого досудового розслідування, та прокурору не було надано можливості заявити клопотання про відсутність необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, оскільки підготовче судове засідання відповідно до вимог ст. 314 КПК України в повній мірі проведено не було у зв`язку з чим, судом першої інстанції було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, а саме ч. 3 ст. 314 КПК України.

Крім того, на думку апелянта, суд неправомірно, з порушенням вимог КПК України повернув обвинувальний акт прокурору і через це розгляд даного кримінального провадження необґрунтовано затягується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта та кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, є неправомірним та прийнятим з порушенням вимог КПК України.

У відповідності до вимог, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, у разі відмови в затвердженні угоди, в тому числі про визнання винуватості, досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.
Враховуючи зазначені положення закону, а також наведені в ухвалі суду обставини, які вказують на невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000035 вимогам ст. 291 КПК України, суд першої інстанції обґрунтовано повернув вказаний обвинувальний акт та кримінальне провадження прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 саме для продовження досудового розслідування в загальному порядку, з огляду на таке.

По-перше, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не тільки не завершене, а й фактично не проводилось, оскільки з моменту внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (26.07.2017) і до повідомлення підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування (27.07.2017) минуло не більше доби.
В цей же день, тобто 27.07.2017, прокурор склав та оголосив ОСОБА_7 підозру, надав підозрюваному та його захиснику доступ до матеріалів досудового розслідування, склав та затвердив обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , а також уклав з підозрюваним угоду про визнання винуватості.
При цьому, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, крім допиту підозрюваного ОСОБА_7 , прокурором не було проведено жодної іншої слідчої дії, спрямованої на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у даному кримінальному провадженні.
І це при тому, що в обвинувальному акті, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, як у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і у формулюванні обвинувачення, відсутнє зазначення місця вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, а саме внесення ним завідомо неправдивих відомостей у документи, які подаються для проведення державної реєстрації (перереєстрації) юридичної особи.
По-друге, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній ухвалі суду, формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , наведене в обвинувальному акті, не містить в собі відображення всіх елементів, які відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що робить його неконкретним та таким, що не дозволяє визначити межі висунутого обвинувачення, а відтак і межі судового розгляду, що свідчить про невідповідність зазначеного обвинувального акта вимогам цього Кодексу.
По-третє, наявність у реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про те, що кримінальне провадження № 0000035 за обвинуваченням ОСОБА_7 , було виділене в окреме провадження з кримінального провадження № 0000036 на підставі відповідної постанови прокурора від 26.07.2016, не може свідчити про те, що досудове розслідування за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, було проведено у повному обсязі, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 проводилось за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.
Крім того, незрозуміло, яким чином 26.07.2016 могли бути виділені будь-які матеріали з кримінального провадження № 0000036, якщо, згідно даних того ж реєстру, це провадження було внесено до ЄРДР лише 23.02.2017, а також яким чином матеріали, наявні в цьому кримінальному провадженні можуть бути допущені судом, як докази у кримінальному провадженні № 0000035, якщо вони не відкривалися стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки вважає, що ухвала підготовчого судового засідання Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року, відповідно до якої суд першої інстанції відмовив у затвердженні угоди про визнання винуватості від 27.07.2017 року, яка укладена між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , а обвинувальний акт та кримінальне провадженні № 0000035 від 26.07.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 205-1 КК України повернув прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 для продовження досудового розслідування в загальному порядку, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому повинна бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу підготовчого судового засідання Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року, відповідно до якої суд відмовив у затвердженні угоди про визнання винуватості від 27.07.2017 року, яка укладена між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , а обвинувальний акт та кримінальне провадження № 0000035 від 26.07.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 205-1 КК України повернув прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 для продовження досудового розслідування в загальному порядку без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/228/2018

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1