Справа № 209/1743/17
Провадження № 1-кп/209/289/17
ВИРОК
Іменем України

11 грудня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000726, відноснообвинуваченого в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 16 травня 2017 року,приблизно о 14 годині 10 хвилин, після розвантаження металопластикових виробів біля третього під`їзду буинку №3 по бульвару Незалежності м. Кам`янське Дніпропетровської області з технічно справного вантажного автомобіля «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.10.2014 належить ОСОБА_5 , керуючи вказаним автомобілем, здійснював рух заднім ходом по прибудинковій території буинку №3 по бульвару Незалежності в м. Кам`янське Дніпропетровської області, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, на надаючи належної уваги дорожній обстанці та її змінам, не переконавшись у безпеці руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, в районі під`їзду №2, того ж будинку, здійснив наїзд, задньою частиною керованого ним автомобіля, на пішохода ОСОБА_6 , яка знаходячись на смузі руху автомобіля, рухалася у попутному йому напрямку. Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3-б та 10.9 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».
Порушення п. 10.9. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження, а саме: сполучена тупа травма тіла (обширна ділянка осадження шкіри протягом всєії лівої частини спини у вигляді зливаючихся між собою подряпин з крововиливи в підлеглі м`які тканини, чисельні внутрішньо- шкіряні крововиливи протягом всієї передньї та задньої поверхні грудної клітки, що нагадують форму відбитків складок одягу, синець у вигляді дугоподібних смуг на заднє-внутрішній поверхні правого стегна з крововиливом в підлеглі м`які тканини та розшаруванням тканин, переломи остистих відростків 1-9-го грудних хребців з крововиливами навколо, крововилив в м`яких тканинах голови в області правого тім`яного бугра, розрив серця та серцевої сорочки, переломи ребер зліва - 1-10-го по середнє-пахвинній лінії, 1-12-го по біля хребтовій лінії, переломи ребер справа - 2-9-го по переднє-пахвинній лінії, з ушкодженням в області 5, 6, 7-го ребер зліва пристінкової плеври, крововиливи навколо переломів, садно на задній поверхні лівого ліктьового суглобу та на передній поверхні лівого колінного суглобу), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, в даному випадку 16.05.2017 призвели до смерті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та надав показання по те, що приблизно о 14 годині 16 травня 2017 року на бульварі Незалежності він керував автомобілем ГАЗ 3302 державний номер НОМЕР_1 . Після розвантаження металопластикових виробів біля будинку №5 він не міг розвернутися та здавав назад від 1-го під`їзду будинку №5 до будинку №3, які сполучені між собою, по дорозі, що йде вздовж під`їздів будинків. Їхав зі швидкістю 3-5 км/год. Перед початком руху дивився, щоб нікого не було, потім дивився в бокові дзеркала заднього виду, але нікого не просив, щоб хтось позаду регулював рух. Коли їхав біля 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 почув жіночі крики. Він зупинився, виглянув зі своєї сторони, але позаду нікого не побачив. Попросив вантажника, що сидів поруч з ним, щоб він зі своєї сторони подивився чи нікого немає позаду. Той відчинив двері та сказав, що вони збили людину. Він заглушив мотор автомобіля та, вийшовши з автомобіля, побачив під автомобілем літню жінку, яка лежала під заднім мостом трохи навскіс. Вона не говорила, а очі були відкриті. Він взяв домкрат, підняв ліве заднє колесо і витяг жінку. Ознак життявона не подавала. Свідок викликала швидку, а він викликав поліцію. Шкоду він не відшкодував, бо автомобіль яким він керував застрахований і шкоду має відшкодовувати страхова компанія. На утриманні він має дитину, на яку стягуються аліменти за рішення суду у сумі 960 грн. щомісячно. У скоєному він кається, просить застосувати відносно нього Закон про амністію та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки робота водієм це єдиний засіб його заробітку.

За клопотанням прокурора та зі згоди бвинуваченого і потерпілого ОСОБА_7 , на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють потерпілий та обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази у кримінальному провадженні судом не досліджувалися.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв інкримінований йому злочин при зазначених вище та встановлених у судовому засіданні обставинах.

Діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно досудової доповіді органу пробації та матеріалів кримінального провадження раніше не притягувався до кримінальної відповідальност, задовільно характеризується за місцем проживання, не має постійного місця роботи, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.
Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд враховує його розкаяння. Обставин передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.
Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році" та звільнення від відбування призначеного покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону.
Прокурор не заперечував проти застосування амністії до обвинуваченого.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від покарання за цим вироком та застосування до нього амністії, суд виходить з того, що відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Стаття 86 КК України передбачає, що підставою для такого звільнення є відповідний закон України щодо певної категорії осіб.
Згідно п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 виний у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, має малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого він не позбавлений батьківський прав, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, виданого Самарським районним у м. Дніпро відділом державної реєстрації актів цивільного стану.
Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 не входить до переліку злочинів, на які амністія не поширюється, зазначених в ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також ст. 9 Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році".
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію п. "в" ст. 1 Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році".
На підставі заяви потерпілого ОСОБА_7 , ухвалою судувід 29.11.2017 року заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов було залишено без розгляду.
Процесуальні витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи в сумі 1188 грн. 00 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 124 ч.2 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобамина строк 2 (два) роки.

Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році", звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначених за цим вироком основного покарання у вигляді позбавлення волі та додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 1188,00 грн. (одна тисяча сто вісімдесят всім гривень) на користь держави.

Визнаний речовим доказаом у кримінальному провадженні автомобіль «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ПП «Автоклуб» за адресою: місто Дніпро, вулиця Дніпросталівська, будинок №22 К1, повернути ОСОБА_5 , як власнику згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01 жовтня 2014 року.

Скасувати арешт на автомобіль «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_5 , який було накладено Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 від 17 травня 2017 року, з метою збереження речового доказу, відповідно п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .