Справа № 190/1019/17
Провадження №1-кп/190/131/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П"ятихатки кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого
03.12.2013 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
10.06.2014 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263-1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.09.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 20.08.2017 року приблизно о 18 год. 00 хвл., повторно, з корисливої зацікавленості, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, відчинивши хвіртку паркану проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де через вхідний отвір проник всередину приміщення недобудованого будинку, звідки таємно викрав металевий візок, що належить ОСОБА_5 .

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 380 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі та скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовившись від показань в судовому засіданні. У скоєному щиро каявся та просив суворо не наказувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду заяву про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст. 349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи ОСОБА_4 зрозуміла. Судом з`ясовано, що наслідки подання заяви обвинуваченому зрозумілі.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати :
- за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
При визначенні виду та розміру покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Суд також приймає до уваги досудову доповідь, надану П`ятихатським міськрайонним відділом з питань пробації південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без позбавлення волі.
До обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують обвинувачення в силу ст. 67 КК України судом не виявлено.
Ураховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого, виходячи з положень статей 65-67 КК України, наявних у матеріалах кримінального провадження відомостей, належно перевірених та оцінених судом, ураховуючи поведінку обвинуваченого під час судового провадження, суд вважає, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування реального покарання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде максимально сприяти досягненню мети покарання.
Вирішуючи питання про речові докази, суд керуючись вимогами ст. 100 КПК України приходить висновку, що речовий доказ металевий візок без коліс слід залишити власнику.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженю не заявлявся.
Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання ТРИ роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку в ДВА роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов"язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ металевий візок без коліс - залишити ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в П"ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1