У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді - доповідача ОСОБА_6,
суддів:ОСОБА_7 і ОСОБА_8,
розглянувши у судовому засіданні клопотання потерпілого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 2 серпня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за частиною першою статті 119 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 75 КК звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 3, 4 статті 76 КК.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 травня 2016 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 скасовано. На підставі пункту 3 частини першої статті 49 КК звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 119 КК у зв'язку із закінченням строків давності та провадження у справі закрито.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року вирок Ірпінського міського суду Київської області від 2 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 травня 2016 року залишено без зміни, а касаційну скаргу потерпілого - без задоволення.

У заяві потерпілий ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_5 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 400-12 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за частиною другою статті 121 КК, а не за частиною першою статті 119 КК. Стверджує, що судом апеляційної інстанції справу було розглянуто з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, ОСОБА_5 безпідставно звільнено від кримінальної відповідальності на підставі пункту 3 частини першої статті 49 КК. Просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 2 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справ направити на новий апеляційний розгляд.

На обґрунтування наявності підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України заявник надав копію рішення суду касаційної інстанції від 10 квітня 2014 року, якою скасовано ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_5, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

При цьому, потерпілий ОСОБА_4 просить поновити строк для подання заяви про перегляд судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Визначений у статті 445 КПК перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 447 КПК встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу . Норми цієї статті визначають період у часі - три місяці і вказівку на подію, із якої починається перебіг цього строку для подання заяви про перегляд судового рішення, залежно від конкретної підстави, визначеної частиною першою статті 445 КПК , зокрема: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 статті 445 КПК ).

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Як вбачається з долучених до заяви потерпілого копій судових рішень, ухвала суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_5 була постановлена 4 квітня 2017 року, заяву про її перегляд подано до Верховного Суду України 1 серпня 2017 року, тобто після закінчення тримісячного терміну.

На підтвердження неоднакового правозастосування заявник у заяві посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2014 року, яка також постановлена у строк, який значно перевищує тримісячний процесуальний термін, встановлений у частині першій статті 447 КПК.

Отже, потерпілий ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з вказаною заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного терміну.

Своє прохання про поновлення строку заявник обґрунтовує тим, що ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року отримав лише 29 травня 2017 року, а тому не мав змоги своєчасно подати заяву, оскільки не міг ознайомитись с текстом ухвали для подальшого оскарження.

Однак зазначену заявником обставину не може бути визнано поважною причиною, оскільки заявником не зазначено обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість його звернення до Верховного Суду України у визначений законом строк, вказану ним причину пропуску строку не може бути визнано поважною для поновлення строку.

Відповідно до частини шостої статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення залишається без розгляду, якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання про поновлення строку про перегляд судових рішень необхідно відмовити, а заяву потерпілого ОСОБА_4 слід залишити без розгляду.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що можливість реалізації заявником свого права на звернення до Верховного Суду України не втрачена за умови подання ним нової заяви та долучення до неї судових рішень касаційної інстанції (порівнюваних рішень), які за строком ухвалення будуть відповідати вимогам частини першої статті 447 КПК і за своєю суттю будуть остаточними.

Керуючись статтею 447 КПК , колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити потерпілому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5 Верховним Судом України.

Заяву потерпілого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8