Справа № 646/7935/17
№ провадження 1-кс/646/970/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.02.18 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_5 про арешт майна в межах кримінального провадження №00001129 від 19.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -
в с т а н о в и в:

31.01.2018 до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_5 про арешт майна в межах кримінального провадження №00001129 від 19.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що 20.04.2016 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради в особі начальника ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу №5358-В-С, відповідно до умов якого у власність останнього передано нежитлові приміщення підвальної частини №36-:-38 в житловому будинку літ. «А-4», загальною площею 27,6 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які були раніше орендовані ФОП ОСОБА_4 на підставі договору оренди №1879 від 13.01.2011, при цьому вартість вказаного приміщення при укладенні згаданого договору занижена майже у 5 разів. Мінімальна вартість одного квадратного метра нерухомого майна на вторинному ринку станом на січень 2016 року складала 600 доларів США, що за курсом НБУ на цей період (25,15 грн. за 1 долар США) становило 15090 грн. Таким чином, орієнтовна ринкова вартість відчуженого майна складає понад 400 тис. грн. Клопотання підтримав та просив його задовольнити, та накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Власник майна ОСОБА_4 заперечував проти клопотання у повному обсязі та пояснив, що зазначене приміщення, загальною площею 27,6 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , його батько орендував з 1999 року, після того, як батько помер, у 2011 році він переоформив договір оренди на себе, а вже в 2016 році придбав зазначене приміщення у власність за ринковою вартістю та у встановленому законом порядку, приміщення знаходиться в некомерційній зоні, капітальні роботи у ньому не проводилися, відчужувати зазначене майно він не збирається, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

19.10.2017 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001129 за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами ГУ ДСНС в Харківській області та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. До теперішнього часу нікому про підозру не повідомлено.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нежитлові приміщення підвальної частини №36-:-38 в житловому будинку літ. «А-4», загальною площею 27,6 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_4 .
Згідно ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З частини 6 статті 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 170 КПК України, ту обставину, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, слідчий суддя вважає, що підстави для накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) - відсутні.

Крім того, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно, як на речовий доказ, оскільки слідчий не довів наявність достатніх підстав вважати, що вказане нежитлове приміщення є речовим доказом та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або набуте кримінально - протиправним шляхом.

У зв`язку з чим, клопотання слідчого є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_5 про арешт майна в межах кримінального провадження №00001129 від 19.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1