Ухвала
12 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 523/20784/14-к
Провадження № 51-4625 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 5 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року ОСОБА_4 виправдано за ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення злочину.
Ухвалою Апеляційного судуОдеської області від 5 грудня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанцій, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_4 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, і відповідно до ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанції при їх винесенні, навести аргументи в обґрунтування кожної позиції.
У касаційній скарзі прокурор, оскаржуючи судові рішення щодо ОСОБА_4 , хоча і посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанцій, однак, обґрунтовуючи, в чому вони полягають, наводить доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження. Прокурор просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто оспорює висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження. Однак, зазначені в касаційній скарзі прокурора доводи, згідно зі ст. 438 КПК України, не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, посилаючись на істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону прокурор не наводить конкретні доводи апеляційної скарги, що залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, тобто не зазначає, які саме доводи апеляційної скарги не були розглянуті апеляційним судом або розглянуті неналежним чином, та не вказує, яким чином це перешкодило чи могло перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, з огляду на положення ст. 370 КК України, а також не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування ухвали апеляційного суду, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.
Також, всупереч законодавчим вимогам у поданій скарзі не викладено обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, зважаючи на приписи статей 407, 415 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, слід залишити її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
Керуючисьст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:
касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 5 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху.

Встановити прокурору строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги 10 (десять)днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

У разі не усунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, її буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3