Справа № 359/4032/17
Провадження № 1-КП/359/209/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю обвинуваченої ОСОБА_3 ,
за участю захисника ОСОБА_4 ,
за участю представника потерпілого ОСОБА_5 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні з технічною фіксацією кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Потсдам Федеративної Республіки Німеччина, українки, громадянки України, фізичної особи підприємця, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 332 КК України,-
Відповідно до ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Під час підготовчого судового засідання захисником обвинуваченої було заявлене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав порушення вимог ст.291, 293 КПК України, яке було підтримане обвинуваченою.
Прокурор вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору немає, і провадження підсудне Бориспільському міськрайонному суду. При цьому прокурор зазначив, що він дійсно не вручав особисто під розписку обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування обвинуваченій та її захиснику, а направив шляхом листа через поштове відділення на підтвердження чого надав опис вкладення у лист та фіскальний чек.
Представник потерпілого у судовому засіданні підтримала позицію прокурора та долучила до матеріалів кримінального провадження лист Укрпошти №1853-Є-6133 від 16.02.2018 року на підтвердження порядку вручення реєстрованої кореспонденції.
Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши обвинувальний акт з додатками на предмет дотримання вимогам закону, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Відповідно до ст. 293 КПК України, яка передбачає, що одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Тобто, КПК містить конкретну вимогу до прокурора та зазначає, що саме прокурор, зобов`язаний під розписку вручити копію обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування обвинуваченому і захиснику.
Зазначений обов`язок прокурора є суттєвою гарантією дотримання права на захист обвинуваченого, оскільки прокурор, який діє від імені Держави, визначає чітке і конкретне коло звинувачень щодо конкретної особи. У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, зокрема як повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, до них не долучено передбачені законом додатки.
Необхідність дотримання норм процесуального закону щодо змісту обвинувального акту є передумовою дотримання гарантованого права обвинуваченого на захист. Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82). Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 25.07.2000 р., у справі "Маттоціа проти Італії" зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції, що є гарантією обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції. Також Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, його правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
У порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підставою для повернення обвинувального акту прокурору може бути лише його невідповідність вимогам КПК. Але, оскільки порушення права на захист особи є безумовною підставою скасування будь-якого судового рішення, з метою не порушення зазначеного права обвинуваченої зазначений обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду і підлягає поверненню прокурору.
Відповідно до п. 7 постанови ПВССУ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" від 17.10.2014 р. № 11, судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.
Пунктом 9 даної Постанови закріплено, що судді повинні проводити ретельну підготовку справ до судового розгляду, оскільки недоліки і недбалість, допущені на цій стадії, можуть призвести до порушення не лише строків розгляду справ, а й прав учасників судового процесу та ухвалення незаконних і необґрунтованих рішень.
Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що прокурором, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_3 , фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 332 КК України, що унеможливлює призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, та такий, відносно якого не виконані вимоги ст. 293 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 291, 293, 314, 372 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання захисника - задовольнити.
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом семи днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1