Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2917/17
Провадження № 1-кс/723/3502/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2017 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5 ,

перекладачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання старшого слідчого СВ Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч.2 ст.121 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна, освіта неповна середня, не одруженого, дітей на утриманні та утриманців не має, не працевлаштованого, раніше не судимого

встановив:
Старший слідчий слідчого відділення Сторожинецького відділу поліції Головного управління національної поліції ОСОБА_8 (надалі слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури, Чернівецької області ОСОБА_3 (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001116 від 26.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , 26.10.2017 року біля 14,00 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на земельній ділянці біля вул. Пушкіна в смт. Красноїльськ, Сторожинецького району, в ході суперечки між ним та співмешканкою ОСОБА_9 , з метою нанесення останній тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 удари руками та ногами по різним частинам тулуба і голови, внаслідок чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді закритої тупої травми живота з розривом селезінки з масивною внутрішньою кровотечею, геморагічний шок, від яких цього ж дня о 15, 30 годині померла.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, вважаючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, про що зібрано достатньо доказів, він не працевлаштований, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може знищити, спотворити сліди, предмети, речі, які зберегли на собі сліди злочину, а також може незаконно впливати на свідків. Будь-які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.

В судовому засіданні, слідчий та прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримали, посилаючись на вказані в клопотанні обставини. При цьому прокурор, з огляду на наявні заперечення підозрюваного і його захисника, письмово доповнив своє клопотання, вказавши, що після нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, підозрюваний покинув місце пригоди не надавши постраждалій допомоги в т.ч. медичної. Крім цього існує також і ризик перешкоджання розслідуванню іншим чином так як в даний час підозрюваний не визнає себе повністю винним.

Із письмового заперечення підозрюваного і його захисника на доводи клопотання вбачається, що вказані особи заперечують обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою оскільки прокурором не доведено наявність ризиків. Зазначили, що всі докази по справі уже зібрані, а підозра оголошена передчасно. Просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В ході судового розгляду, підозрюваний ОСОБА_4 , заперечив свою винуватість в нанесенні потерпілій ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до смерті вказавши що дав потерпілій тільки два ляпаси від чого у неї з носа пішла кров, а потім пішов додому. Зазначив також, що більш детально він не пам`ятає всі події пов`язані з побиттям співмешканки так як був п`яний. Просив до суду не позбавляти його волі, а застосувати до нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного просив відмовити в задоволенні клопотання посилаючись на доводи викладені в письмовому запереченні та застосувати домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 26.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001116 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України з приводу того, що 26.10.2017 року біля 14,00 години ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на земельній ділянці біля вул. Пушкіна в смт. Красноїльськ, Сторожинецького району, в ході суперечки між ним та співмешканкою ОСОБА_9 , з метою нанесення останній тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 удари руками та ногами по різним частинам тулуба і голови, внаслідок чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді закритої тупої травми живота з розривом селезінки з масивною внутрішньою кровотечею, геморагічний шок, від яких цього ж дня о 15, 30 годині померла.

27 жовтня 2017 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, тобто в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Підозрюваному також вручено письмове повідомлення про підозру.

Із повідомлення про підозру, письмового протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 27.10.2017 року, а також із протоколу допиту свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_9 та протоколу огляду місця пригоди від 26.10.2017 року, підтверджено факт нанесення підозрюваним тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 на факт настання її смерті.

Таким чином, виходячи із обставин встановлених у вказаних доказах, які підтверджують визнання своєї вини ОСОБА_4 в нанесенні ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, слідчий суддя знаходить, що повідомлена підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, є обґрунтованою.

При цьому не знайдено підстав вважати, що вказана підозра є передчасною, якою її вважає сторона захисту, а тому вказане твердження до уваги не приймається.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність чотирьох ризиків передбачених пунктами 1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Вивчивши наявність доказів, на які посилається прокурор, доводячи зазначені ним ризики, слідчий суддя знаходить їх частково не доведеними.

Так посилаючись на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор не врахував, що такий ризик не може доказуватись тяжкістю покарання яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину, оскільки вказане протирічить практиці Європейського суду з прав людини згідно якої, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Таких фактів прокурором не наведено, а відповідно вказаний ризик є безпідставним.

Не доказаними є також ризики передбачені п.2 і п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки стверджуючи про можливість підозрюваного знищити, спотворити сліди, предмети і речі які зберегли на собі сліди злочину, прокурор посилається на те, що не встановлені всі обставини кримінального правопорушення, а можливість впливу підозрюваного на свідка ОСОБА_12 та інших ще не встановлених свідків, прокурор пов`язує із знайомством підозрюваного із вказаним свідком та вчинення злочину на відкритій місцевості що не виключає що подію злочину бачили і інші особи.

На думку слідчого судді такі твердження прокурора є припущенням, яке ніякими доказами не підтверджується, а приймаючи вказані надумані обставини за наявні ризики слід стверджувати, що пред`явлена підозра дійсно є передчасною, що не є правильним і достовірним так як кримінально-процесуальне законодавство України не передбачає ні такого терміну ні такого процесуального стану, як передчасність підозри, оскільки підозра є або обґрунтованою або не обґрунтованою.

Суд знаходить, що ризик передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є наявним і доказаним прокурором, зважаючи на те, що ОСОБА_4 будучи допитаним в якості підозрюваного, в присутності захисника, визнав себе винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України з тією лише поправкою, що він двічі вдарив потерпілу по обличчю і з цього моменту більше нічого не пам`ятає.

В суді ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно двічі вдарив потерпілу по обличчю і вона окровавлена впала. Піднімаючи потерпілу він забруднив свої чоботи в її крові, а піднявши пішов додому і після цього більше нічого не пам`ятає.

На думку слідчого судді, такі показання і пояснення свідчать про неможливість встановлення істини так як підозрюваний перекручує і замовчує справжні обставини події злочину, оскільки свідок ОСОБА_11 стверджує що бачила як ОСОБА_4 бив палицею і ногами свою співмешканку.

Поведінка підозрюваного, в даному випадку, та перекручування ним певних обставин нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, з посиланням на відсутність пам`яті, через вживання алкоголю, свідчить про можливість перешкоджання підозрюваним встановленню істини по справі тобто перешкоджанню кримінальному провадженню. До того ж посилання на таку забудькуватість через алкогольне сп`яніння не є пом`якшення становища потерпілого, а навпаки є обтяженням його відповідальності.

Слідчий суддя знаходить, що вказане в сукупності із тяжкістю покарання визначеного в санкції ч.2 ст.121 КК України, складає ризик передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, що не заперечується і положеннями п.п.3 і 4 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя знаходить доведеною таку обставину, виходячи як із зазначеного так і з репутації підозрюваного ОСОБА_4 , яка є негативною так як останній згідно характеристики з місця проживання, зловживає спиртними напоями, ніде не працює і не приймає участі в утриманні своїх двох неповнолітніх дітей (з його слів), заявляючи що вони проживають з Богом.

Таким чином, слідчий суддя знаходить, що прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, виключають застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашнього арешту, про який клопотав підозрюваний і адвокат. Жодних доказів можливості перебування підозрюваного під домашнім арештом, слідчому судді не надано, оскільки в суді не доведено наявності інших членів сім`ї у підозрюваного, які є необхідними для його можливого цілодобового перебування в приміщеннях дому та наявність такого дому та права власності на нього. Співмешканка з якою проживав ОСОБА_4 померла від отриманих тяжких тілесних ушкоджень, а посилання ОСОБА_4 на проживання його рідної сестри по сусідству із тим будинком де він проживає в суді не знайшло свого доказування, а тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зважаючи на це та на норми зазначені в ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки розглядуване клопотання стосується злочину, який спричинив тяжкі і небезпечні для життя, тілесні ушкодження, а також смерть людини, яка сама, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні, згідно ст.3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 206, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя будинку АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 20 години 30 хвилин, 26 жовтня 2017 року.

Строк дії ухвали - до 20 години 30 хвилин, 25 грудня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя