ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1349/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, 29.05. 2009 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76, 79 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 2 роки; 27.05. 2010 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, з приєднанням не відбутого строку по вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 20.05. 2009 року - до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі, 17.12. 2013 звільнена умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 30 днів, у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

В С Т А Н О В И В: 08.11.2017 приблизно о 20 годині 10 хвилин, знаходячись у торговій залі супермаркету «СІЛЬПО», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 168-Е, ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, вирішили викрасти майно, яке належить вищевказаному супермаркету. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), зайшли у середину супермаркету, де останні, з торгівельних полиць узяли товар, що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», а саме: десять одиниць масла «Ферма» селянське солодко вершкове, вагою 400 грамів кожна упаковка, загальною вартістю 628 гривень 00 копійок, після чого, передав взятий ним товар ОСОБА_4 , яка сховала його до своєї жіночої сумки та направилась до виходу з супермаркету. Далі, продовжуючи свої умисні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , не оплативши вказаний товар, пройшла поміж зони кас та направилась до виходу з приміщення супермаркету, після чого намагалась покинути місце вчинення злочину. Таким чином, ОСОБА_4 вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довела свій злочинний умисел до завершення з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони на виході з приміщення супермаркету. Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі, та зазначила, що вчинила злочин передбачений, ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України при обставинах зазначених у обвинувальному акті. Також обвинувачена підтвердила, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до неї недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро кається. Обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що вона правильно розуміє зміст пред`явленого їй обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності її позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченій порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів. Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене по карання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину проти власності, особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше судима, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, однак свою вину у вчиненні злочину, який їй інкриміновано визнала у повному обсязі та щиро розкаялася, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням досудової доповіді управління органу пробації, яка надійшла до суду за вх. № 61044 від 13.12. 2017 року, приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

Також враховуючи те, що ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі та щиро розкаялася, суд приходить до висновку, що її на підставі ст.ст.75,76 КК України слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та для запобігання вчиненню нею нових злочинів у майбутньому. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вище наведене, керуючись ст. ст.65,66,67 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк у два роки . На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Речові докази - залиши за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_7