У Х В А Л А
21.02.2018 Справа №607/1607/18

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чесники Рогатинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , адвоката, раніше не судимого,

-- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000302 від 01.11.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, звернулася із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , якому в установленому КПК України порядку 29.01.2018р. поштовим зв`язком направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, яке мотивується наступним.

СУ ГУНП України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000302 від 01.11.2017р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що наказом начальника ГУНП Тернопільській області (по особовому складу) від 14.03.2017р. №57 о/с підполковника поліції ОСОБА_7 призначено на посаду заступника начальника Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, яку він займає по даний час.

Згідно посадової інструкції заступника начальника Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області підполковника поліції ОСОБА_7 , затвердженої тимчасово виконуючим обов`язки начальника Бережанського ВП Головного управління Національно поліції в Тернопільській області ОСОБА_8 , ОСОБА_7 здійснює керівництво роботою, визначає тактику, основні напрямки діяльності сектор) превенції, груп реагування патрульної поліції відповідно до визначених завдані і функцій, організовує роботу сектору превенції, груп реагування патрульної поліції, спрямовує і координує їх діяльність щодо проведення профілактичної роботи на території обслуговування, забезпечує дотримання працівниками превенції та груп реагування патрульної поліції правил внутрішнього трудового розпорядку, дисципліни та законності, тобто наділений організаційно-розпорядчими функціями та згідно пункту 2 примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, що займає відповідальне становище.

Крім того, згідно наказу начальника ГУНП в Тернопільській області (по особовому складу) від 30.10.2017р. №283 о/с начальнику Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_8 надано відпустку терміном з 01.11.2017р. по 01.12.2017р., а виконання обов`язків на цей час тимчасово покладено на заступника начальника Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 .

Згідно ст. 265-2 КупАП України (в редакції Законом №5 86-VI від 24.09.2008р. із змінами, внесеними згідно із Законом № 2109-VIII від 22.06.2017р.) у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Після закінчення триденного троку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого засобу. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання, незалежно від стадії вирішення справ про адміністративне правопорушення. За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата. Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 12 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008р. за №1102 повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов`язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред`явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення.
Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.
Так, 01.11.2017 року близько 06:35 год. ОСОБА_5 , керуючи на автомобільній дорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 79 км, транспортним засобом марки ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки не вибрав безпечної швидкості руху та виїхав на смугу зустрічного руху, допустивши наїзд на дорожнє огородження, пошкодивши його. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль отримав механічні ушкодження. Окрім цього, на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 перебував із явними ознаками алкогольного сп`яніння та не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб.
Про вчинення ОСОБА_5 вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 126, 130 КУпАП, що зареєстровані в журналі обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області за №2340 від 01.11.2017р., складено відповідно протоколи та постанову про адміністративне правопорушення від 01.11.2017 року, а автомобіль ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_1 тимчасово затримано шляхом доставлення для зберігання на стоянку Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, що по вул. Степана Бандери, 8, в м. Бережани Тернопільської області.
Після цього, 01.11.2017р. у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на пропозицію та надання неправомірної вигоди виконуючому обов`язки керівника Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за вчинення ним дій, спрямованих на повернення ОСОБА_5 затриманого автомобіля марки ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , без пред`явлення ним реєстраційного документа на вказаний транспортний засіб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 01.11.2017р. близько 10.00 год. ОСОБА_5 прийшов на територію Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, що по вул. Степана Бандери, 8, в м. Бережани Тернопільської області, де на вхідних сходах у відділ зустрів заступника начальника Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_7 , який на той момент виконував обов`язки начальника Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області та запропонував надати йому неправомірну вигоду за позитивне для ОСОБА_5 вирішення матеріалів, за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130, 126, 124 КУпАП. Надалі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 03.11.2017р. близько 13.45 год. прийшов в службовий кабінет №1 виконуючого обов`язки начальника Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_7 , що по вул. Степана Бандери, 8, в м. Бережани Тернопільської області, де умисно, з метою забрати автомобіль марки ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_1 зі стоянки на території Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, без пред`явлення реєстраційного документа на вказаний транспортний засіб, надав ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1000 гривень.
Таким чином, при зібраних доказах, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме пропозиція та надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, а тому прокурором Тернопільської області ОСОБА_10 29.01.2018р. складене повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 369 КК України та поштовим зв`язком направлено ОСОБА_5 .
У клопотанні зазначено і підтримується в судовому засіданні прокурором, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-- протокол огляду місця події від 03 листопада 2017 року, в ході проведення якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1000 гривень, які ОСОБА_5 надав ОСОБА_7 як неправомірну вигоду;
-- протокол допиту свідка ОСОБА_7 , який підтвердив обставини пропозиції та надання йому неправомірної вигоди ОСОБА_5 ;
-- протокол допиту свідка ОСОБА_11 ;
-- протокол за результатами проведення НСРД аудіо-, відео-, контролю особи ОСОБА_5 ;
-- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Виходячи із вищенаведеного, слідчий у клопотанні вказує та підтримується в судовому засіданні прокурором, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину та відповідно до примітки до ст. 45 КК України є корупційним, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, без можливості застосування ст. 69 та ст. 75 КК України.

Прокурор зазначає, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання уникнення наявних ризиків, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 на виклики слідчого і направленні йому повістки не реагує, зокрема, 22.11.2017р. ОСОБА_5 поштовим відправленням направлено повістку про явку на 29.11.2017р. в СУ ГУНП в Тернопільській області для участі у слідчих діях, однак останній для проведення слідчих дій не прибув, про причини неявки не повідомив. 08.12.2017р. повістку про виклик ОСОБА_5 в СУ ГУНП в Тернопільській області на 13.12.2017р. для участі у слідчих діях вручено його дружині ОСОБА_12 , однак останній для проведення слідчих дій не прибув, про причини неявки не повідомив. 26.01.2018р. повістку про виклик ОСОБА_5 в СУ ГУНП в Тернопільській області на 29.01.2018р. для участі у слідчих діях вручено його дружині ОСОБА_12 , однак останній для проведення слідчих дій не прибув, про причини неявки не повідомив.
Підозрюваний самостійно або через інших осіб у будь-який спосіб може впливати на свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , показання яких мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні. Також прокурор вказує, що зважаючи на обставини вчиненого злочину та особу підозрюваного, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася можливість запобігти зазначеним ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України запобіжних заходів, ніж обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зважаючи на викладенні пояснення та обґрунтування, прокурор просить клопотання задовольнити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши суму застави у кримінальному провадженні в розмірі 480 000 грн. із покладенням, в разі внесення суми застави, обов`язків, а саме з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , пояснення якого підтримав підозрюваний ОСОБА_13 проти клопотання заперечують, з посиланням на ті обставини, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні, нібито кримінального правопорушення є необґрунтована і не підтверджена ніякими доказами, що виключає можливість розгляду і задоволення клопотання. Ризики, які наведенні у клопотанні слідчим та підтриманні в судовому засіданні прокурором не підтвердженні, є надуманими і взагалі відсутні. Той факт, що ОСОБА_5 не з`являвся на виклики до слідчого пояснюються наявністю поважних причин, а саме тими, що деякі з повісток не були відповідно до вимог КПК України вручені ОСОБА_5 , у вказані в повістках дати ОСОБА_5 не мав можливості з`явитися, оскільки перебував в медичних закладах та на судових розглядах, так як він представляє інтереси інших осіб за родом своєї професійної діяльності. ОСОБА_5 , як підозрюваний, не ухилявся від органу досудового розслідування, оскільки його статус в кримінальному провадженні станом на дату складення повісток не був визначений. Подані докази до матеріалів клопотання, що стосуються особи підозрюваного та його характеризуючи даних не відповідають дійсності. Зважаючи на особу ОСОБА_5 , який є адвокатом, його сімейний і майновий стан, приймання ним активної участі в громадському житті, що підтверджує долученими доказами, які в сукупності свідчать про стійкі його соціальні зв`язки, і враховуючи його професійну діяльність, застосуванням будь-якого із запобіжних заходів, в разі доведеності на думку слідчого судді обґрунтованості клопотання, будуть невиправдано порушуватися не тільки права підозрюваного, а й інтереси інших осіб, яких ОСОБА_5 представляє як адвокат. Тому, зважаючи на викладенні заперечення, які підкріплюються доданими матеріалами, просять в задоволенні клопотання відмовити.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, з наведених у ньому підстав та просить його задовольнити, підозрюваного та захисника, які просять відмовити у його задоволенні із наданих в судовому засіданні заперечень, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру означає, що кожне положення, сформульоване в ній, ґрунтується на зібраних доказах.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, яке є тяжким і відповідно до примітки до ст. 45 КК України є корупційним, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, без можливості застосування ст. 75 та ст. 69 КК України. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного злочину підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів. Посилання захисника на необґрунтованість підозри спростоване матеріалами клопотання, наданими в судовому засіданні обґрунтуваннями прокурора щодо їх зібрання та допустимість згідно вимог КПК України.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий судді не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, для запобігання якого слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме, враховуючи обставини вчиненого злочину та санкцію статті можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Інші наведенні у клопотанні ризики, а саме ухилення від органів досудового розслідування, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 під час розгляду клопотання прокурором не підтвердилися, були спростовані долученими захисником до матеріалів клопотання доказами та її обґрунтуваннями щодо особи підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Водночас, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він має постійне місце проживання і реєстрації, одружений, на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, на обліках в лікаря психіатра чи нарколога не знаходиться, до кримінальної відповідальності не притягувався. Є адвокатом, співпрацює із Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Згідно наданої характеристики адвокат ОСОБА_5 зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, скарги не надходило. Згідно долучених захисником додаткових матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 приймає активну участь в громадському житті, постійно надає правові послуги з метою представлення інтересів інших осіб в судових органах, що свідчить про стійкі його соціальні зв`язки та позитивну репутацію ОСОБА_5 .

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за розглядом клопотання, не доведенням прокурором недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, враховуючи особу підозрюваного та недопущення виникнення вказаного слідчим і доведеним в судовому засіданні ризику і належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, приходжу до висновку, що для дієвості кримінального провадження, належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення доведеного ризику, як перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 193, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням таких обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду чи слідчого судді на першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи перебування; утриматись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 25 березня 2018 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід або накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів мінімальних заробітних плат.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали направити Раді адвокатів Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1