АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/330/18 Справа № 192/1745/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Джани-Джер Сокулунського району Республіки Киргизтан, громадянин України, якому відмовлено в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, порушення норм матеріального права, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не проаналізував положення ст. 6 КВК України та не прийняв до уваги матеріали особової справи засудженого, його пояснення, ставлення до праці та виховання, додержання вимог режиму утримання.

Посилається на те, що наявність у засудженого трьох заохочень, відсутність стягнень, працевлаштування, наявність в особовій справі посередніх та задовільних характеристик, дотримання встановлених правил поведінки та розпорядку дня, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, утримання у чистоті та порядку своє спальне місце і при ліжкову тумбочку, дотримання вимог пожежної безпеки і безпеки праці, повністю доводить факт позитивних змін, які відбулися в особистості засудженого ОСОБА_8 , за час відбуття засудженим покарання та створили у засудженого самокеровану, правослухняну поведінку, що є підставою для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України.

Засуджений ОСОБА_8 , не погоджуючись із ухвалою суду, в апеляційній скарзі також просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування до нього ст. 81 КК України.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_8 хоча і відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки мав стягнення за порушення режиму утримання, застосоване 11 квітня 2016 року у виді догани, характеризувався як посередньо, так і задовільно, не приймав участь в організації виховних заходів, в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційного виховного впливу.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг, а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, застосувавши до засудженого положення ст. 81 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженого та його захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовнодострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.
Суд першої інстанції обґрунтовано не задовольнив клопотання засудженого, оскільки 11 квітня 2016 року до засудженого ОСОБА_8 було застосовано стягнення у вигляді догани за порушення режиму утримання, та лише протягом 2017 року засуджений був тричі заохочений, а раніше заохочень не мав, що свідчить про те, що у засудженого хоча і наявні заохочення, однак вони не мають систематичного характеру.
Крім того, наявність у засудженого під час відбування покарання одного стягнення, яке хоча і є погашеним, вказує на ті обставини, що за весь період відбування покарання поведінка засудженого не була сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом обґрунтовано враховано, що засуджений ОСОБА_8 спочатку строку відбування покарання не мав заохочень, а після цього його поведінка змінилася та до останнього було застосовано три заохочення, що свідчить про наявність позитивних змін в його поведінці, яких однак не достатньо для висновку про сумлінність такої поведінки, оскільки враховуються дані у сукупності з усіма іншими обставинами за весь період перебування покарання у виправній установі.

Так, під час апеляційного перегляду досліджувались характеристики засудженого ОСОБА_8 від 06 травня 2016 року, 10 листопада 2016 року, 28 вересня 2017 року та 30 жовтня 2017 року, з яких вбачається, що з початку відбування покарання в установі відбування покарань засуджений характеризувався посередньо, був не працевлаштований, мав одне стягнення, та з подальшим відбуванням покарання характеристика на засудженого змінювалась на посередню, добре ставлення до праці, який працевлаштований робочим ССЦ-3, однак не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість та байдужість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційного виховного впливу, у роботі самодіяльних організації, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, а також не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.

Крім того, заслуговують на увагу рішення комісії Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» від 20 травня 2016 року, яким відмовлено у зміни умов тримання засудженого ОСОБА_8 , від 29 вересня 2016 року - відмовлено у заміні засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, та від 29 вересня 2017 року - засудженому відмовлено в умовно достроковому звільненні, оскільки ОСОБА_8 не довів свого виправлення, які в своїй сукупності не дають підстав стверджувати, що засуджений довів своє виправлення.
Доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника щодо працевлаштування, наявності трьох заохочень та відсутності стягнень, дотримання встановлених правил поведінки та розпорядку дня, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, утримання у чистоті та порядку свого спального місця і приліжкової тумбочки, дотримання вимог пожежної безпеки і безпеки праці, підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_8 , оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_8 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог апеляційних скарг засудженого та його захисника слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4