Справа № 731/143/17
Провадження № 1-кп/731/21/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2017 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальні провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000258 від 12 грудня 2016 року, та № 0000131 від 11 червня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Прилуки Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта неповна загальна середня, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 в період часу з 17 години 9 грудня 2016 року по 7 годину 30 хвилин 12 грудня 2016 року, точний час не встановлено, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до приміщення Богданівської ЗОШ I-II ступенів, яка розташована в с. Богдани Варвинського району Чернігівської області по вулиці Шлях, 1, після чого шляхом відкриття замикаючого пристрою на вхідних металопластикових дверях до приміщення, проник до школи, де з кабінету біології таємно викрав бувші раніше у використанні телевізор марки «LG LD420» вартістю на момент скоєння злочину 4 500 гривень та частину домашнього кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема, пульт управління, DVD-програвач та 5 звукових колонок вартістю на момент скоєння злочину 1 000 гривень, що належали відділу освіти Варвинської РДА та перебували у фактичному користування Богданівської ЗОШ I-II ступенів. Всього ОСОБА_7 таємно викрав чужого майна на загальну суму 5 500 гривень, після чого залишив місце події, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 спочатку заперечував свою причетність до інкримінованого йому злочину, надаючи суду плутані показання та обмовляючи у викраденні майна іншу особу - його односельчанина неповнолітнього ОСОБА_8 , але в ході судового розгляду у наслідок встановлення в судовому засіданні беззаперечних доказів, які спростували показання обвинуваченого ОСОБА_7 та вказували на його намагання ухилитися від відповідальності, свою вину у вчиненні ним зазначеного злочину визнав та пояснив наступне. Точної дати він не пам`ятає, але згоден з періодом, вказаним в обвинувальному акті, у темну пору доби, знаючи про наявність у приміщенні Богданівської загальноосвітньої школи телевізора та домашнього кінотеатру, з метою їх викрадення, виваживши внутрішній дверний замок, проник через вхідні двері в середину приміщення, звідкіля викрав телевізор, а також пульт управління, DVD-програвач та п`ять звукових колонок від домашнього кінотеатру. Згодом він перевіз викрадене в м. Прилуки, де викрадений телевізор продав невідомій особі, а інші викрадені речі використовував особисто та надавав в користування своїм друзям.

Представник потерпілого ОСОБА_5 пояснила, що дійсно з приміщення Богданівської ЗОШ I-II ступенів було викрадено телевізор та частина домашнього кінотеатру, про що вона повідомила поліцію. В ході досудового слідства було встановлено, що злочин скоїв її односелець ОСОБА_7 . Викрадені речі школі повернуті частково. Телевізор не повернуто, заподіяна шкода не відшкодована. Наполягає на відшкодуванні шкоди, завданої злочином.

Крім визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним зазначеного злочину, його вина підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Зокрема, свідок ОСОБА_11 пояснив, що він проживає в м. Прилуки, займається підприємницькою діяльністю та має власний автомобіль. На прохання ОСОБА_7 за відповідну плату він взимку минулого року у вечірній час (дати не пам`ятає) перевозив телевізор, дитячу коляску та ще якісь речі з с. Богдани у м. Прилуки. При в`їзді в м. Прилуки ОСОБА_7 комусь зателефонував, під`їхав автомобіль. ОСОБА_7 перевантажив з його машини в інше авто коляску і телевізор та вийшов з авто разом з ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_7 розрахувався з ним. Через деякий час йому телефонував ОСОБА_7 та надсилав смс-повідомлення, щоб він повідомив працівникам поліції та в суді, що телевізор перевозив з Дігтярів, який брали у ОСОБА_8 . На це він не погодився.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні давала суперечливі показання, змінювала їх, проте остаточно пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 приносив їй додому і давав користуватися DVD-програвачем та звуковими колонками. Через деякий час забрав їх. Також пояснила, що перевозили телевізор з с. Богдани з дому, де проживає мати обвинуваченого ОСОБА_7 , в м. Прилуки. Телевізор ОСОБА_7 продав невідомій особі.

Свідок ОСОБА_12 змінював показання в суді, проте пояснив, що робив це на прохання обвинуваченого ОСОБА_7 . Остаточно свідок ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_7 і раніше просив його, щоб він повідомив працівникам поліції про те, що саме він купував звукові колонки у ОСОБА_8 , а потім передав ОСОБА_9 на деякий час покористуватися. Згодом ці колонки він на прохання ОСОБА_7 забрав у ОСОБА_9 та видав працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_13 зазначив, що в кінці минулого року, точної дати не пам`ятає, до нього приходив ОСОБА_7 і пропонував DVD-програвач. На запитання кому належить це DVD, ОСОБА_7 повідомив, що його попросили продати. Запропоновані речі він у ОСОБА_7 не купив.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що до неї додому неодноразово приходив обвинувачений ОСОБА_7 , оскільки він дружив з її дочкою ОСОБА_15 , приносив DVD-програвач та колонки, підключали їх і користувалися. ОСОБА_7 повідомив, що зазначені речі купив.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000258 від 12 грудня 2016 року (а.с. 213 том 2);

- протоколом огляду місця події від 12 грудня 2016 року та доданими до нього фототаблицями, що підтверджують факт проникнення шляхом відкриття замикаючого пристрою на вхідних металопластикових дверях Богданівської ЗОШ I-II ступенів (а.с. 218-227 том 2);

- ухвалою слідчого судді від 9 лютого 2017 року про надання дозволу на проведення обшуку в АДРЕСА_1 (а.с. 228-229 том 2);

- протоколом обшуку від 16 лютого 2017 року, з якого вбачається, що в ході обшуку в АДРЕСА_1 , було вилучено DVD-програвач та пульт до нього (а.с. 230-233 том 2 ):

- протоколом добровільної видачі речей від 16 лютого 2017 року, згідно якого ОСОБА_12 добровільно видав 5 динаміків марки LG (а.с. 234 том 2);

- довідкою Відділу освіти Варвинської РДА від 24 березня 2017 року № 08-13/155, відповідно до якої на балансі відділу освіти Варвинської РДА та у постійному користуванні Богданівської ЗОШ I-II ступенів з серпня 2010 року перебуває телевізор марки «LG LD420», інвентарний № 10490047 та домашній кінотеатр «LG LH-t3039x», інвентарний № 10490057 (а.с. 241 том 2);

- висновком судово-товарознавчої експертизи від 20 березня 2017 року № С-130, згідно якої середня залишкова вартість викраденого телевізора марки «LG LD420» станом на 12 грудня 2016 року становить 4 500 гривень, а середня вартість домашнього кінотеатру (DVD-програвач, пульту та 5 колонок) 1 000 грн. (а.с. 245 том 2);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21 березня 2017 року, відповідно до якого представник потерпілого ОСОБА_5 впізнала DVD-програвач та 5 звукових колонок до нього (а.с. 236-238 том 2);

- інвентаризаційним описом необоротних активів від 19 вересня 2016 року, згідно якого на балансі відділу освіти Варвинської РДА та в користуванні Богданівської ЗОШ перебували телевізор та домашній кінотеатр (а.с. 241 том 2);

- копією паспортів до домашнього кінотеатру та телевізора, що підтверджують ідентичність серійних номерів в документах з технікою (а.с. 18, 19 том 3);

- постановою про визнання речовими доказами (а.с. 239 том 2);

- іншими матеріалами кримінального провадження.

З`ясувавши усі обставини та дослідивши докази, суд приходить до переконання, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_16 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, і вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена в судовому засіданні.

Крім того, ОСОБА_7 10 червня 2017 близько 23 години 00 хвилин з метою таємного викрадення чужого майна повторно прибув до об`їзної дороги по АДРЕСА_2 , де, ввівши в оману ОСОБА_17 шляхом повідомлення недостовірної інформації, що майно передано йому в рахунок заробітної плати, спільно з останнім за допомогою спеціально підготовленого гайкового розвідного ключа з метою крадіжки, демонтував металевий трос з чотирнадцяти із шістнадцяти бетонних стовпчиків відбійного огородження дороги, проте свій злочинний намір не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівником поліції ОСОБА_18 . Таким чином, ОСОБА_7 намагався повторно таємно викрасти шестижильний металевий трос довжиною 69,5 м, діаметром 3 см, який належав Журавській сільській раді Варвинського району Чернігівської області, вартістю на момент скоєння злочину 6 792 гривні.

Своїми умисними діями, що виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Свою вину у вчиненні зазначеного злочину ОСОБА_7 визнав та пояснив, що мав намір вчинити крадіжку троса за наведених обставин.

При цьому у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням сторони захисту, за згодую інших учасників судового провадження, переконавшись при цьому, що вони правильно розуміють зміст усіх обставин, не виявивши сумніву у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснивши правові наслідки такого порядку розгляду справи, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що кваліфікація органу досудового розслідування дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, є вірною.

Виходячи з наведеного, обвинувачений ОСОБА_7 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Обираючи вид та міру покарання, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, а також те, що обставин, пом`якшуючих покарання судом не встановлено. Зокрема, суд не може врахувати визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, та його заяву про щире каяття як пом`якшуючу покарання обставину, оскільки ОСОБА_7 на протязі тривалого часу заперечував свою вину у вчиненні цього злочину, вказував, що злочин вчинив неповнолітній ОСОБА_8 , а він купив викрадене у ОСОБА_8 . Крім того, давав інші неправдиві показання, схиляв до давання неправдивих показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 . Проте, після викриття цієї обставини в судовому засіданні та здобуття беззаперечних доказів його вини, ОСОБА_7 зізнався у вчиненні зазначеного злочину. Разом з тим, суд враховує те, що відсутні будь-які активні дії щодо каяття ОСОБА_7 . Після розкриття злочину минуло більше ніж півроку, заподіяна шкода злочином не відшкодована. Крім того, ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні (справа до суду надійшла в березні 2017 року) вчиняє інший корисливий злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. Крім того, ОСОБА_7 ніде не працює. Зазначені обставини засвідчують про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого, а також його бажання збагатитись за рахунок протиправних корисливих дій.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкцій, передбачених ст. 185 ч. 3 КК України, - у виді позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, - у виді позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення і запобіганню вчинення нових злочинів.

З наведених підстав суд не може застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання, оскільки не вбачає можливості його виправлення та перевиховання, а також запобігти вчиненню ним нових злочинів без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, суд враховує молодий вік обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі не на максимальний термін, передбачений санкціями відповідних статей.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідністю з вимогами ст. 100 КПК України.
По кримінальному провадженню прокурором Варвинського відділу Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти Варвинської РДА заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 збитків, завданих викраденням телевізора, у розмірі 4 500 гривень (а.с. 8-10 том 1). Зазначені позовні вимоги обвинувачений ОСОБА_7 визнав.

Відповідно до ст. ст. 127, 128 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги прокурора.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь Відділу освіти Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень матеріальних збитків.

Речові докази:

- частину домашнього кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (пульт управління, DVD-програвач, 5 колонок), які належать Відділу освіти Варвинської РДА та зберігаються у потерпілого, - передати власнику Відділу освіти Варвинської РДА;

- металевий шестижильний трос довжиною 69,5 м, діаметром 3 см, що належить Журавській сільській раді Варвинського району Чернігівської області, та зберігається в камері зберігання речових доказів Варвинського відділення поліції Прилуцького ВП ГУНП, - повернути власнику Журавській сільській раді;

- гайковий розвідний ключ на 250 мм марки «М&М», який зберігається в камері зберігання речових доказів Варвинського відділення поліції Прилуцького ВП ГУНП, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_7 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1