АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
захисника потерпілої ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000029 від 24.01.2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, із повною середньою освітою, тимчасово непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та за його вчинення призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, залишено застосовану тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено рахувати з 24.01.2017 року.

ЄУНСС: 720/603/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11
Провадження: № 11-кп/794/55/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього його ув`язнення, а саме період з 24.01.2017 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення, що відповідає двом дням позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 770 грн. 35 коп.
Вирішено долю речових доказів.

На вказаний вирок суду надійшли апеляційні скарги від захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та від обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду скасувати, а ОСОБА_6 виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину та закрити кримінальне провадження.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд поверхнево розглянув кримінальне провадження, дав неправильну оцінку здобутим у справі доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.
Вважає, що висновок експерта № 96 екс від 24.01.2017 року доводить правдивість показань ОСОБА_6 дані ним як в ході досудового слідства, під час слідчого експерименту так і в ході надання показань в судовому засіданні, а саме те, що ОСОБА_12 першим наніс йому тілесні ушкодження.

Також зазначає, що суд при винесенні вироку не взяв до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи № 143 від 20.07.2017 року, з підсумків якої встановлено, що комісія експертів не виключає можливості виникнення ушкоджень в ділянці шиї гр. ОСОБА_12 за умови спричинення останньому достатньо потужного удару ліктем людини за умов вказаних в Ухвалі суду про призначення експертизи.

Звертає увагу суду на те, що в діях ОСОБА_6 вбачається випадок (казус), оскільки його підзахисний перебував в такому психологічному стані, за яким він не міг передбачити настання небезпечних наслідків для ОСОБА_12 , що відповідно виключає вину в поведінці ОСОБА_6 .

Із змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вбачається, що він просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що судом в повному обсязі не було досліджено ряд доказів, а саме покази ОСОБА_6 про обставини, які мали місце 24.01.2017 року, покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , висновок експерта 8-н, висновок експерта № 142.

Судом також не було надано оцінки показам судових експертів, які були допитані в судовому засіданні ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , що свідчить про неповноту судового розгляду та необхідність повторно

досліджувати вказані докази.

Крім цього, стверджує, що хоча суд і посилався на пом`якшуючі обставини, однак належним чином під час ухвалення вироку їх не врахував, призначивши покарання, яке не відповідає особі засудженого та вчиненому кримінальному правопорушенню.

Із змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що він просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує такими же доводами, які були зазначені в апеляційних скаргах діючих в його інтересах захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_6 24 січня 2017 року приблизно о 06 год. 00 хв., після розпивання спиртних напоїв разом з його односельцем ОСОБА_12 , по АДРЕСА_2 , вийшовши на подвір`я між ними виник словесний конфлікт, який раптово переріс в бійку в процесі якої ОСОБА_6 наніс удари кулаками по тілу ОСОБА_12 , зокрема в область обличчя та шиї внаслідок чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 8-н-д від 08.04.2017 року, спричинивши останньому тілесні ушкодження, а саме:

- садна: в лобній ділянці зліва, на 3,0 см вище надбрівної дуги; на нижній губі у лівого кута рота; група саден на зовнішній поверхні лівого передпліччя в ніжній третині, в кількості близько 50-ти; група саден на задній поверхи правого передпліччя в нижній третині, в кількості 6-ти;

- синці: які переходять у крововиливи в слизову оболонку верхньої губи по центру; на нижній губі справа та зліва; на правій вилицевій ділянці;

- рани: на підборідді справа; на правій в лицевій ділянці, на фоні вищеописаного синця; на нижній губі зліва, на облямівці;

- переломи ребер зліва 2-7 по середньо-передньо-підпахвовій лінії (прямі).

Дані тілесні ушкодження виникли незадовго до моменту настання смерті,

в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і мають ознаки легких та середньої тяжкості та у будь-якому причинному зв`язку з фактом смерті не перебувають.

- крововиливи в м`які тканини шиї по лівій бічній поверхні; по правій бічний поверхні шиї. Повний поперечний злам в ділянці верхньої третини правого верхнього ріжка щитоподібного хряща, повний поперечний злам лівого верхнього ріжка щитоподібного хряща в середній його третині.

Дані тілесні ушкодження виникли незадовго до моменту настання смерті в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою "Небезпека для життя" в момент їх заподіяння, та перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_12 настала від обтураційної механічної асфіксії, як внаслідок закритої тупої травми шиї з ушкодженням кісткових і хрящових структур горлянки з розвитком масивних крововиливів, набряком та перекриттям просвіту у проекції голосової щілини.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_6 та діючих в його інтересах захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені в них, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг та просила вирок районного суду, як законний залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційних скаргах доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, визнаних судом доведеними, та ґрунтується на досліджених у ході судового розгляду і належним чином оцінених у вироку показаннях обвинуваченого, потерпілої, свідків, експертів, ряду письмових доказів, яким судом була надана оцінка з точки зору їх достатності та взаємозв`язку згідно вимог статей 94, 374 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 не визнавав своєї вини в інкримінованому йому слідством злочину та надав суду пояснення такого ж змісту які надавав в районному суді. При цьому, ОСОБА_6 не заперечував сам факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, але як при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, так і в апеляційному суді стверджував, що не мав наміру позбавляти життя потерпілого.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини в суді першої та апеляційної інстанцій вона повністю підтверджується сукупністю досліджених районним судом доказів.

Так, суд обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , експертів: ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а також на письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, які були безпосередньо досліджені та ретельно перевірені районним судом.
Дослідивши та оцінивши наведені докази, як окремо, так і в їх сукупності з урахуванням приписів ст.94 КПК України, суд вірно встановив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Підстав сумніватись та недовіряти показанням потерпілої, свідків та експертів у колегії суддів немає, оскільки вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та в своїй сукупності узгоджуються між собою й з письмовими доказами.

Оскільки вказані показання та письмові докази не суперечать один одному,

є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, то, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Доводи захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що районним судом не було з`ясовано зміст і спрямованість умислу обвинуваченого, на думку колегії суддів є помилковим.

Вирішуючи питання про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_6 під час вчинення злочину, суд встановив, що смерть потерпілого ОСОБА_12 настала в результаті обтураційної механічної асфіксії, як наслідок закритої тупої травми шиї з ушкодженням кісткових і хрящових структур горлянки з розвитком масивних крововиливів, набряком та перекриттям просвіту у проекції голосової щілини, тобто в результаті заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень в області шиї.

Вказані тілесні ушкодження були спричинені хаотично, оскільки потерпілому були заподіяні, як легкі та середньої тяжкості, так і тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №8-н-д від 08.04.2017 року (т.1, а.к.п.42-45).

Аналіз цих обставин свідчить про те, що наносячи удари в область голови, обличчя та шиї потерпілого ОСОБА_12 , обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого, однак не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю буде фактично ним заподіяно, а тому суд дійшов вірного висновку, що обвинувачений діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, який не був направленим на позбавлення життя потерпілого, а тілесні ушкодження ним були заподіяні під час сварки без такої мети.

Вказане підтверджується показаннями ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту (т.1, а.к.п.216-220).

При цьому, виходячи з фактичних обставин провадження, колегія суддів вважає, що в даному випадку має місце вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини.

Суд першої інстанції, врахувавши вищенаведене, правильно встановив, що умисел ОСОБА_6 був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, тому він має нести відповідальність за ту шкоду, яку фактично було заподіяно, тобто за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення за інших обставин, колегія суддів за матеріалами даного кримінального провадження не встановила і передбачені законом підстави для

перевірки цього відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що в даному кримінальному провадженні присутній випадок (казус), що повністю виключає вину обвинуваченого, є безпідставними, оскільки дане правове явище розповсюджене більше в таких категоріях справ, як виробничий травматизм, порушення правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

Казус перебуває на межі з таким видом необережності, як злочинна недбалість, але відрізняється від неї відсутністю одного чи обох критеріїв, які характеризують необережність як вид вини, а саме об`єктивного критерію (обов`язок або повинність передбачити наслідки ("повинна була") та суб`єктивного критерію (можливість передбачення ("могла").

Виходячи з фактичних обставин даного кримінального провадження, а також того, що між обвинуваченим та потерпілим раптово виникли неприязні стосунки, під час яких мала місце бійка та шарпанина, що призвела до обоюдного падіння останніх, локалізацію нанесених ударів, поведінку потерпілого, що передувала події, в діях ОСОБА_6 наявні ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а тому доводи захисника обвинуваченого, колегія суддів до уваги не приймає.

Твердження апелянтів про те, що судом не було надано оцінки показам судових експертів: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , є помилковими та такими, які спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, із змісту оскаржуваного вироку вбачається, що в мотивувальній його частині судом зазначено мотиви їх неврахування, а також було надано вірну юридичну оцінку вказаному, з якою погоджується і апеляційний суд.

Сумніви щодо змісту та обсягу показань вказаних судових експертів у колегії суддів відсутні, а тому виклику та допиту у судовому засіданні експерти не підлягають.

Безпідставними та спростовуються висновками, наведеними в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, й доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо порушення судом першої інстанції вимог ст.ст.23, 94, 370 КПК України під час оцінки доказів.
Також, не підлягають задоволенню доводи захисника ОСОБА_8 про можливість застосування до його підзахисного Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не є суб`єктом амністії.
Виходячи з наведеного, доводи апеляційних скарг захисників обвинуваченого про допущену судом першої інстанції невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження щодо помилкового визначення направленості умислу обвинуваченого, як і доводи обвинуваченого в цій частині, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то районний суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання та призначив йому покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, та відповідатиме меті покарання, передбаченій ст.50 КК України, з яким також погоджується і колегія суддів.

А тому доводи захисника ОСОБА_8 про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є також помилковими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час перегляду судового рішення апеляційною інстанцією.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1
(16.04.2018 р.)