Справа № 296/2039/18
Ухвала
Іменем України
03 квітня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, в якому заявник просить визначити частини, статті Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого засудженого визнано винним вироком суду Російської Федерації, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню ОСОБА_4 на підставі цього вироку.

Вироком Хостинського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 14.02.2017 року громадянина України ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30 п. «г» ч.4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням електронних та інформаційно телекомунікаційних мереж, включаючи мережу «Інтернет», за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, при цьому злочин не був доведений до кінця з незалежних від особи обставин), що відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність є кримінально караним діянням.

ОСОБА_4 відбуває покарання в Федеральній казенній установі «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Краснодарському краю»; кінець відбуття строку покарання 23.04.2026 р.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник заявника не з`явився, при зверненні до суду із вказаним клопотанням просив проводити розгляд без участі у судовому засіданні представника Міністерства юстиції України, оскільки згідно з частиною першою статті 610 КПК України присутність не є обов`язковою.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення, просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним та засуджено вироком Хостинського районного суду м.Сочі Краснодарського краю від 14.02.2017 року до покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30 п. «г» ч.4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, визначити у співвідношенні максимальний строк позбавлення волі - 6 років 8 місяців, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 в Україні, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 307 КК України.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність до національного законодавства, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Частиною 1 статті 602 КПК України передбачено, що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.3 ст.610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті /частини статей/ закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні:

якщо особа є громадянином держави виконання вироку;

якщо вирок набрав законної сили;

якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк;

якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого;

якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі;

якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності також процесуальні витрати;

якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні - АДРЕСА_1 , відповідно до повідомлення Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України за № 6.5-1005/6-18 від 30.01.2018 року.

Так, вироком Хостинського районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 14.02.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30 - п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 14 лютого 2017 року, зарахувавши термін тримання під вартою з 22 вересня 2016 року по 14 лютого 2017 року включно. Судом враховано в якості пом`якшуючих обставин повне визнання вини, каяття, активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину вперше, а також приписи ч.1 ст.62 КК РФ.

Відповідно до розпорядження від 14.03.2017 року про набрання вироком законної сили, вирок Хостинського районного суду міста Сочі Краснодарського краю від 14.02.2017 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 28.02.2017 року.

Згідно довідки про відбуту та не відбуту частини покарання, виданої начальником Федеральної казенної установи «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Краснодарському краю» від 09.10.2017 року, початок строку 14 лютого 2017 року, кінець строку 23 квітня 2026 року, станом на 09 жовтня 2017 року відбув 1 рік 17 днів, не відбутий строк покарання 8 років 11місяців 13 днів.

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його особистою письмовою заявою.

Згідно довідки, виданої начальником Федеральної казенної установи «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Краснодарському краю» від 09.10.2017 року, виконавчий лист про відшкодування завданої шкоди відсутній.

ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30 (замах на злочин), п. «г» ч.4 ст. 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням електронних та інформаційно телекомунікаційних мереж, включаючи мережу «Інтернет», за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі Кримінального кодексу Російської Федерації. При цьому як зазначено в тексті вироку сам злочин не був доведений до кінця з незалежних від особи обставин (а. 20).

Відповідно до ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Дії, передбачені п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації, відповідають діям, передбаченим ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Дії, передбачені ч.3 ст.30 КК Російської Федерації, з урахуванням конкретних обставин, встановлених вироком від 14.02.2017р., відповідають діям, передбаченим ч.2 ст.15 КК України, - закінчений замах на злочин.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України, закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньо змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, кваліфікується за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України. Санкція за цей злочин передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Санкція п. «г» ч.4 ст.228.1 КК РФ передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого з штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого.

Разом з тим, ч.3 ст.68 КК України передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Отже, ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України підлягає відбуванню покарання у виді максимально 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Вказана норма являється імперативною, розширеному тлумаченню не підлягає.

Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 цієї Конвенції компетентні органи держави виконання вироку продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положеннями ст. 10 Конвенції, яка передбачає у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Крім того, суд не визначає засудженому додаткове покарання, як це передбачено санкцією ч.2 ст.307 КК України, у виді конфіскації майна як обов`язкове, оскільки за вироком суду Російської Федерації таке покарання засудженому не призначалось.

Також, відповідно до положень п. «с» ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, в зв`язку з чим ОСОБА_5 строк покарання рахувати з 14.02.2017р., зарахувавши в строк відбування покарання час тримання його під вартою в період з 22.09.2016 року по 14.02.2017 року, не визначати виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для приведення вироку у відповідність з кримінальним законодавством України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 602, 603, 609, 610 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Хостинського районного суду м. Сочі Краснодарського краю Російської Федерації від 14.02.2017 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Хостинського районного суду м. Сочі Краснодарського краю Російської Федерації від 14.02.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Володарсько Волинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України до шести років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відповідно до вироку Хостинського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 14.02.2017 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України рахувати з 14 лютого 2017 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22 вересня 2016 року по 14 лютого 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена Міністерством юстиції України, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1