Провадження № 1-кп/752/371/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.10.2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника служби у справах
дітей Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації ОСОБА_7
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, студента 2-го курсу денного відділення Державного навчального закладу "Київське регіональне вище професійне училище будівництва", не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 09.07.2016 року приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_11 та вихопив з його рук мобільний телефон «Айфон 3», вартістю 1 500 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 1 500 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду про те, що у липні 2016 року він перебував у під`їзді будинку АДРЕСА_2 та вихопив з рук раніше незнайомого йому ОСОБА_11 мобільний телефон «Айфон 3», після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Щиро розкаявся у вчиненому.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та надійшов до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ст. 186 ч. 1 КК України кваліфіковані органом досудового розслідування правильно як відкрите викрадення чужого майна грабіж.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує:
- ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;
- особу обвинуваченого, який є студентом 2-го курсу денного відділення Державного навчального закладу "Київське регіональне вище професійне училище будівництва", не одружений, не працевлаштований, за місцем реєстрації та проживання характеризується задовільно, за місцем навчання характеризується негативно, на обліку у секторі ювенальної превенції Голосіївського управління поліції Національної поліції України в місті Києві не перебуває, на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах у Службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації не перебуває, згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.01.2017 року умови для проживання дитини створені, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 186 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі, але із застосуванням правил ст. ст. 75, 104 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та навчання, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
В той же час, зважаючи на вимоги Закону України "Про амністію у 2016 році" та враховуючи клопотання обвинуваченого про застосування до нього вимог вказаного Закону України "Про амністію у 2016 році", суд надходить до висновку про необхідність звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. а) Закону України "Про амністію у 2016 році", як такого, що засуджується за вчинення умисного злочину середньої тяжкості і на момент його вчинення був неповнолітнім.
Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 500 гривень слід залишити без розгляду на підставі ст. 128 ч. 5 КПК України, ст. 207 ч. 1 п. 5 ЦПК України, оскільки цивільний позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.
Долю речового доказу слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.
Згідно ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та навчання.
Звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. а) Закону України "Про амністію у 2016 році".
Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без розгляду.
Речовий доказ мобільний телефон «Айфон 3», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , залишити йому ж за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1