11-кп/775/341/2017(м)
222/353/17

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 408 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним за ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_7 22.03.2015 року призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015. Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій службі) від 10.05.2015 року № 10 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення. Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_7 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127- 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи в умовах особливого періоду, встановленого Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах особливого періоду, о 08-00 год. 15.09.2015 року не з`явився вчасно на службу із відпустки за сімейними обставинами до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалася в АДРЕСА_2 та до 17 березня 2017 року перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд, чим ухилився від військової служби в умовах особливого періоду.
На зазначений вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок підлягає частковому скасуванню в частині призначеного покарання. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, в умовах особливого періоду, безпосередньо у зоні проведення антитерористичної операції, був відсутній з 15.09.2015 р. по 17.03.2017 р., тобто у термін понад 1,5 роки, але реальної відповідальності за це не поніс. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оскаржуються.
В той же час суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке внаслідок своєї м`якості є явно несправедливим та невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Проте суд в недостатній мірі врахував те, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, в умовах особливого періоду, безпосередньо у зоні проведення антитерористичної операції, був відсутній з 15.09.2015 р. по 17.03.2017 р., тобто у термін понад 1,5 роки.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене судом ОСОБА_7 покарання не є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 4 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині звільнення від відбування призначеного покарання підлягає скасуванню і в цій частині слід постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Володарського районного суду Донецької області від 30 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування призначеного покарання скасувати.
ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 407 КК України призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: