справа № 208/1885/17
№ провадження 1-кс/208/4/18
УХВАЛА
Іменем України

04 січня 2018 р. м. Кам`янське
встановив:
- будівлю головного виробничого корпусу, А-3 загальною площею 5 338,2 кв.м;
- склад, Б-1 загальною площею 823,1 кв.м;
- склад, В-1 загальною площею 38,6 кв.м;
- виробничий корпус, Г-3 загальною площею 2 645,3 кв.м;
- майстерню, Д-1 загальною площею 108 кв.м;
- майстерню, Є-1 загальною площею 30,5 кв.м;
- ангар, Ж-1 загальною площею 441 кв.м;
- вентиляцію, З-1 загальною площею 6,9 кв.м;
- підвал зі входом, І-1 загальною площею 28,5 кв.м;
- сторожку, К-1 загальною площею 10,6 кв.м;
- склад, Л-1 загальною площею 22,2 кв.м;
- трансформаторну, М-1;
- монорельсову підвісну дорогу, 6;
На думку заявника, висновки суду про те, що незастосування арешту зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, а надання дозволу на арешт майна надасть можливість для повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, є необгрунтованими та передчасними.
Заявник посилається на те, що слідчий суддя не зазначив, у чому саме полягала мета та необхідність розгляду клопотання слідчого без належного повідомлення ані заявника, як заінтересовану особу, ані підприємств ТОВ "Допоміжна автостоянка", ТОВ "Виробничий корпус", ТОВ "Фабрика на Спортивній", які згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є на теперішній момент формальними власниками нерухомого майна, на яке було накладено арешт, без встановлення та з`ясування всіх конкретних фактів і доказів, що свідчать про обгрунтованість чи необгрунтованість набуття ними кримінально протиправним шляхом належного мені на праві власності нерухомого майна, задовольнив клопотання слідчого, інші мотиви та доводи в оскаржуваній ухвалі відсутні.
Крім того зазначає, що нерухоме майно, щодо якого заявлене клопотання, не було у встановленому порядку взято на облік та визнано речовими доказами, подальша потреба у збереженні арешту на нього відпала, зазначене свідчить про існування вагомих підстав для задоволення клопотання та скасування арешту, посилається на дійсність іпотеки для іпотекодержателя ТОВ "Кей-Колект" з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр прав, оскільки судовий акт, на підставі якого було припинено обтяження, судом не ухвалювався.
У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених у його мотивувальній частині.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту з підстав відсутності у ОСОБА_3 права звертатись до слідчого судді з відповідним клопотанням, надав письмові заперечення, згідно яких, майнові права заявника на предмет клопотання виникали за численними судовими рішеннями, усі з яких або скасовані, або не ухвалювались взагалі.
Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, надані сторонами документи, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
20.05.2004 року рішенням Заводського районного суду зобов`язано ЗАТ «Виробниче об`єднання «Центр» передати ОСОБА_3 технічні документацію майнового комплексу швейної фабрики за адресою вул. Спортивна, 36, на підставі публічного торгів державної виконавчої служби, які були проведені 14.08.2003 та зобов`язано КП «Дніпродзержинське БТІ» провести реєстрацію права власності за ОСОБА_3 цього майна.
01.09.2004 року вказане рішення скасовано, на підставі позову АКБ «Укрсоцбанк» з підстави порушення процедури проведення торгів.
02.11.2005 року рішенням Заводського районного суду задоволено скаргу до КП «Дніпродзержинське БТІ» ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на майновий комплекс швейної фабрики за адресою АДРЕСА_1 , зобов`язавши Дніпродзержинський БТІ здійснити за останнім реєстрацію права власності.
12.03.2005 року зазначене рішення скасовано у зв`язку із нововиявленими обставинами.
05.10.2007 року рішенням Заводського районного суду задоволено позов ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на майновий комплекс швейної фабрики за адресою АДРЕСА_1 , зобов`язано Дніпродзержинський БТІ здійснити за ним реєстрацію права власності.
07.02.2008 року ОСОБА_3 укладає ще один договір іпотеки з АКІБ «УкрСиббанк» на вказаний майновий комплекс.
Заявником зобов`язання по договору не виплачуються, у зв`язку із чим утворюється заборгованість на суму 175 тис. доларів США.
29.10.2009 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду рішення Заводського районного суду від 05.10.2007 про визнання за ОСОБА_3 права власності на майновий комплекс швейної фабрики за адресою АДРЕСА_1 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
19.07.2010 року ухвалою Заводського районного суду позовну заяву ОСОБА_3 про визнання права власності на майновий комплекс, що є предметом клопотання, залишено без розгляду.
В подальшому, на підставі рішення Заводського районного суду від 10.10.2010 року по справі № 208/5824/10-ц, провадження № 2/208/2003/10, яке, згідно відповіді цього суду вих. № 1/330/16 від 13.12.2016 року, не ухвалювалось, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на майновий комплекс.
25.12.2012 року та 28.12.2012 року на підставі договорів про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, іпотекодержателем нерухомого майна став ТОВ «Кей Коллект».
20.08.2015 заочним рішенням Заводського районного суду № 2/208/5824/15-ц, провадження № 208/154/15-ц, яке теж ухвалено не було, визнано недійсним:
01.11.2016 року та 09.12.2016 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області з заявами про вчинення ОСОБА_3 та державним реєстратором ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а саме ч.4 ст.190, ст.388, ст.367 КК України.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 105813401, станом на 01.12.2017 року, право власності на майновий комплекс, що є предметом клопотання ОСОБА_3 , належить на праві власності ТОВ «Допоміжна автостоянка» (розмір частки 3/50), ТОВ «Виробничий корпус» (розмір частки 7/25), ТОВ «Фабрика на Спортивній» (розмір частки 33/50).
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Вказана стаття містить виключний перелік осіб, що мають право на звернення з клопотанням, яке є предметом розгляду. Як вбачається з наведеного вище, публічні торги та судові рішення, згідно яких у ОСОБА_3 виникало право власності на майновий комплекс Дніпродзержинської швейної фабрики, скасовані або взагалі не ухвалювались, представником дійсних власників майнового комплексу він не є.
Таким чином, доводи заявника не можуть бути розглянуті по суті та клопотання підлягає залишенню без задоволення, оскільки заявлене особою, яка не має правомочності щодо предмету клопотання.
Керуючись ст. 131, 170, 174 КПК України, слідчий суддя -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1