АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1312/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2017 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньотехнічною освітою, одруженого, який дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

задоволено клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 січня 2018 року; строк тримання під вартою постановлено відраховувати з 06 листопада 2018 року; строк дії ухвали визначено до 04 січня 2018 року,
в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2017 року скасувати та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апелянт вважає, що немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, тому що події інкримінованого йому злочину відбулися 31.05.2017 року, після чого він півроку мешкав зі своєю сім`єю дружиною, яка є свідком по справі, та донькою потерпілою по справі, при цьому за цей час жодних повідомлень про його неналежну поведінку до органів поліції не надходило.

Крім того, ОСОБА_8 раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності, повністю визнає свою провину, щиро кається, всі кошти, які заробляє, віддає своїй сім`ї на лікування потерпілої, у вересні цього року добровільно пройшов курс лікування від алкогольної залежності.

Поміж іншого, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не взяв до уваги, що ОСОБА_8 раніше знаходився на диспансерному обліку з діагнозом: «Епілепсія з незначними змінами особистості, рідкими судомними нападами», тому захисник не виключає можливості скоєння ним правопорушення в хворобливому стані, тоді, як наслідок, він потребує лікування.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні слідчого зазначено, що 31 травня 2017 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті тривалих виниклих неприязних відносин, під час лайки, перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, схопив правою рукою за волосся потерпілу ОСОБА_11 , після чого наніс їй один удар кулаком лівої руки з правої сторони в область голови, чим спричинив останній, згідно з висновком експерта № 2212 від 21.09.2017 року, тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

У цей час, потерпіла ОСОБА_11 , з метою уникнення подальшого нанесення їй тілесних ушкоджень, вирвавшись від утримання ОСОБА_8 , намагалася втекти до іншої кімнати, однак ОСОБА_8 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на нанесення тілесних ушкоджень, штовхнув у спину потерпілу ОСОБА_11 , від чого остання впала на підлогу на правий бік тулуба. Під час того, як потерпіла ОСОБА_11 намагалася встати з підлоги, ОСОБА_8 підбіг до неї та наніс їй один удар ногою в область правого боку та близько не менше 10 ударів, згідно з висновком експерта № 2213д від 21.09.2017 року, руками і ногами в область тулуба та обличчя, від яких остання закривалася руками, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 , згідно з висновком експерта № 2212 від 21.09.2017 року, легкі тілесні ушкодження.

06 листопада 2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , та, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали провадження, встановивши, що висунута ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою, що наявні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та дані про особу підозрюваного, дійшов висновку про обґрунтованість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник в інтересах підозрюваного звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні були заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_8 , доводи захисника адвоката ОСОБА_7 , думка прокурора, доводи слідчого, а також були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчим суддею врахована наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_11 , яка є його донькою, та свідка ОСОБА_12 , з якими він спільно мешкає за однією адресою, та може продовжувати злочинну діяльність щодо останніх, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з того, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, зловживає алкогольними напоями.

Також при прийнятті рішення слідчий суддя вірно врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, стан здоров`я підозрюваного, який з 1973 року по 1982 рік знаходився на диспансерному обліку з діагнозом: «Епілепсія з незначними змінами особистості, рідкими судомними нападами», проте він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, заподіявши, у тому числі, тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, про застосування якого захисником була заявлена вимога в апеляційній скарзі, можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Посилання апелянта на наявність обставин, визначених ст. 178 КПК України, які, на думку сторони захисту, не враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, а саме, що ОСОБА_8 раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності, раніше знаходився на диспансерному обліку з діагнозом: «Епілепсія з незначними змінами особистості, рідкими судомними нападами», спростовуються змістом оскаржуваної ухвали, з якої вбачається, що зазначені обставини були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Що стосується доводу захисника про можливість вчинення ОСОБА_8 правопорушення в хворобливому стані, через перебування його у минулому на диспансерному обліку у психіатричному закладі, то згідно з довідкою КУ «ОКПЛ» ЗОР, у 1982 році ОСОБА_8 проходив стаціонарне обстеження у цьому медичному закладі, за результатами якого психічних розладів у нього не виявлено.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, є достатньою для застосування запобіжного заходу, одним із яких є тримання під вартою.

Доводи захисника про спільне проживання ОСОБА_8 протягом півроку разом зі своєю сім`єю донькою і дружиною, які є, відповідно, потерпілою і свідком у провадженні, та відсутність за цей час жодних повідомлень до органів поліції про його неналежну поведінку, про те, що всі кошти, які він заробляє, він віддає своїй сім`ї на лікування потерпілої, а також, що у вересні цього року він добровільно пройшов курс лікування від алкогольної залежності, є необґрунтованими, оскільки у матеріалах, доданих до клопотання, такі відомості відсутні, не додані вони захисником і до апеляційної скарги, та, крім того, ці обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Також колегія суддів вважає, що слідчий суддя, керуючись вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив під час розгляду клопотання розмір застави, виходячи з того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, обрав щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги захисника.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2017 року, якою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задоволено клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 січня 2018 року, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: