Справа № 186/1044/17
Провадження № 1-м/0186/1/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретар - ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Русаково, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня спеціальна, не працюючого, раніше судимого:
19 травня 2016 року вироком Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації із застосуванням ч.3 ст.66 КК РФ, ч.1 ст.62 КК РФ до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму,-
В С Т А Н О В И В :
28 серпня 2017 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю від 19 травня 2016 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України для подальшого відбування покарання за даним вироком на території України.
Своє клопотання мотивують тим, що 04 липня 2017 року наказом Міністерства юстиції України №2161/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 23 березня 2017 за № 06-34197/17.
ОСОБА_4 засуджено вироком Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю від 19 травня 2016 року до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Краснодарському краю»; кінець відбуття строку покарання 27 грудня 2025 року.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Просить суд визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю від 19 травня 2016 року, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю від 19 травня 2016 року.
Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив проводити його розгляд у його відсутність.
Суд, заслухавши прокурора, який просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю від 19 травня 2016 року за ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 Конвенції.
Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України..
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , згідно паспорту серії НОМЕР_1 виданого Першотравенським МС ГУДМС України в Дніпропетровській області 01 серпня 2013 року та повідомлення Державної міграційної служби України № 6.5-891/6-17 від 15 травня 2017 року.
ОСОБА_4 засуджено 19 травня 2016 року вироком Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) із застосуванням ч.3 ст.66 КК РФ, ч.1 ст.62 КК РФ до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму.
Згідно довідок ФКУ «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Краснодарському краю» від 14 лютого 2017 року вирок Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю від 19 травня 2016 року набрав законної сили, засудженому ОСОБА_4 , додаткове покарання не призначалось, за станом здоров`я може утримуватися серед здорових, станом на 13 лютого 2017 року відбута частина покарання становить 1 рік 1 місяць 15 днів.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_4 , на шлях виправлення він не встав.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, був ознайомлений з положеннями національного законодавства та наслідками повязаними з його передачею для відбування покарання на територію України, що підтверджується його письмовими заявами від 13 лютого 2017 року.
ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до статті 610 ч. 4 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Пункт "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.307 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут, наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб) за якою передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років.
При цьому суд також враховує, що у ст.228.1 КК Російської Федерації відсутня така кваліфікуюча ознака, як особливо великий розмір наркотичного засобу, що був предметом злочину. Водночас за п."б" ч.3 ст.228.1 КК Російської Федерації передбачена кримінальна відповідальність за незаконні дії з наркотичними засобами у значних розмірах.
Аналіз змісту ст.228.1 КК Російської Федерації і ст.307 КК України дає суду підстави для висновку, що такі кваліфікуючі ознаки злочину як значний розмір і великий розмір наркотичного засобу у ст.228.1 КК Російської Федерації відповідають кваліфікуючим ознакам, відповідно, великий розмір і особливо великий розмір наркотичного засобу у ст.307 КК України.
Частині 3 ст.30 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.15 КК України, яка визначає, що замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій, які вважала необхідним для доведення злочину до кінця.
Частині 3 ст.66 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Частині 1 ст.62 КК Російської Федерації відповідає ч.1 ст.69-1 КК України призначення покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до якої за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутні обставини, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Згідно вироку від 19 травня 2016 року Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 10 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із застосуванням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі).
Відповідно до діючого Кримінального кодексу України - ч.3 ст.307 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут, наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб) передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років. Виходячи з вимог ч.3 ст.68, ч.1 ст.69-1 КК України максимальний строк покарання за вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України не може перевищувати 8 років.
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України ОСОБА_4 судом Російської Федерації, керуючись ст.9 Конституції України, ст.ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.606-610 КПК України, суд повинен розглянути клопотання із визначенням строку покарання для засудженого на території України з дотриманням тривалості призначеного таким вироком покарання.
Таким чином строк покарання для ОСОБА_4 за кримінальним законом України, а саме за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ч.3 ст.68, ч.1 ст.69-1 КК України повинен складати 8 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту його затримання, тобто з 28 грудня 2015 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.372, 602-604, 610 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю від 19 травня 2016 року у відповідність із законодавством України, - задовольнити.
Привести вирок Ленінського районного суду м.Новоросійська Краснодарського краю від 19 травня 2016 року відносно громадянина України ОСОБА_4 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму, у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 , засудженим за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України із застосуванням ч.3 ст.68, ч.1 ст.69-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна із поміщенням до кримінально - виконавчої установи.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 28 грудня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту її вручення.
Суддя ОСОБА_1