Справа№ 308/4131/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2017 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -
25.03.2017 року, приблизно о 12 год. 54 хв. в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС на ділянку «в`иїзд в України» «червоний коридор пасажирського напрямку» заїхав знятий з обліку, на транзитних номерах Німеччини ROF 26 С легковий автомобіль марки «Opel Astra» 1.7 CDTI DPF Sports Tourer Selection, 2012 року випуску під керуванням громадянина ОСОБА_6 , де в якості пасажира та власника транспортного засобу слідував ОСОБА_5 , які слідували із Німеччини в Україну по особистих справах.
Заїхавши на митну територію України, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Ужгородський район, с. Соломоново, автодорога Е573, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, х метою заниження вартості митних платежів подав інспектору відділу митниці Закарпатської митниці ДФС для розмитнення автомобіля марки «Opel Astra» 1.7 CDTI DPF Sports Tourer Selection, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 підроблений рахунок-фактуру №136923 від 23.03.2017 року в якому зазначається, що вартість вищевказаного автомобіля становить 3800 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 23.03.2017 року складає 110900, 8 гривень. В ході митного контролю у працівників Закарпатської митниці ДФС виникли сумніви щодо достовірності даного рахунку-фактури.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиросердно розкаявся у вчиненому та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором.
Із змісту угоди слідує, що прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, підозрюваний у повному обсязі підозри беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому діянні.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання: за ч. 4 ст. 358 КК України призначити покарання у вигляді штрафу 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст підозрюваному яких роз`яснено.
Також ОСОБА_5 разом із своїм представником адвокатом ОСОБА_7 просилили затвердити угоду та заявили клопотання про застосуванню до обвинуваченого амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні неповнолітню дітину віком до 18 років.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_5 визначену в угоді міру покарання та не заперечив про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, звільнивши його від відбування покарання.
Заслухавши сторін провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої важкості, остання розуміє зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК та КПК України, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.
Винність обвинуваченого ОСОБА_5 доведена і її дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 12 квітня 2017 року укладеної між прокурором у кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_5 .
Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
06.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016р. №1810-VІІІ.
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від » від 22 грудня 2016р. №1810-VІІІ, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, які не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом, мають дітей яким не виповнилось 18 років.
З матеріалів кримінального провадження: згідно свідоцтва про народження від 19.07.2013 року вбачається, що ОСОБА_8 має дітину ОСОБА_8 , 2013 року народження, вперше вчинив кримінальне правопорушення , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 25.03. 2017 року, тобто до дня набрання чинності (06.09. 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_8 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_8 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 314, 369, 370, 373, 374, 376, 473, 475 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу 680 грн. (40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян).
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_5 повністю звільнити від відбування покарання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Закарпатської області через цей суд на протязі 30 діб з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1