справа № 216/3994/17

ВИРОК
іменем України
23 березня 2018 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Коробки, Каховського району, Херсонської області, громадянина України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не являється учасником АТО, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (військова частина -польова пошта В НОМЕР_2 ), на посаді сапер, у військовому званні молодший сержант, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,-
учасники судового процесу:
обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
30.08.2016 року, ОСОБА_3 на добровільній основі уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) №328 від 01.10.2016 року, став проходити у цій військовій частині ( НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на посаді командира гармати у військовому званні молодший сержант.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 30.08.2016 року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця.
В кінці червня 2017 року ОСОБА_3 , діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року, особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в України або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_1 та виконувати обов`язки військової служби, у визначений час 21.06.2017 року о 08 год. 00 хв. до вказаної військової частини не з`явився і командуванню про своє неприбуття не повідомив, хоча повинен був і міг це зробити, а попрямував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
01.08.2017 року біля 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, ОСОБА_3 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про вчинене ним кримінальне правопорушення.
Отже, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, діючи з прямим умислом в умовах особливого періоду, умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився вчасно на військову службу, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 407 ч. 4 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав, розкаявся та суду пояснив, що 30.08.2016 року він уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку з 01.10.2016 року став проходити у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ).
В кінці червня 2017 року, через незадовільний морально-психологічний стан він не повернувся в розташування військової частини та попрямував до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд. При цьому командування про свої дії не повідомляв.
01.08.2017 року, зрозумівши хибність свого вчинку, добровільно з`явився в військову прокурату Криворізького гарнізону і повідомив про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_3 , які полягали в нез`явленні вчасно на службу без поважних причини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), за ч. 4 ст. 407 КК України.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину.
Обтяжуючі покарання обставини судом встановлено не було.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного, зважаючи на сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та повне визнання обвинуваченим своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству те, що обвинувачений раніше не судимим, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання в межах санкції статті 407 ч. 4 КК України з застосуванням статті 75 КК України.
Клопотання обвинуваченого щодо застосування до нього Закону України «про амністію у 2016 році», суд вважає до задоволення не підлягає в зв`язку з відсутністю в обвинуваченого статусу учасника бойових дій, що є необхідною умовою для застосування ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році», суд -
ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом одного року не вичинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В задоволення клопотання про застосування Закону України «про амністію у 2016» - відмовити.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , не обирався.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1