АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/566/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого суддіДеснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотанняслідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. ОСОБА_11 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюстроком на 60 днів, тобто до03 години15 хвилин 15 лютого 2018 рокущодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого охоронцем ТОВ «Статус Код», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідністьзастосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 ,подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати,посилаючись на її незаконність,постановити нову ухвалу, якоюзастосувати відносно підозрюваногозапобіжний захід у вигляді домашнього арешту та звільнити ОСОБА_10 з-під варти.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат вказує навідсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого кримінального правопорушення та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Додає, що надані стороною обвинувачення матеріали на підтвердження обґрунтованості клопотання свідчать про відсутність доказів причетності підозрюваного ОСОБА_10 до інкримінованого кримінального правопорушення.

Також адвокат вказує на те, що слідчий суддя прийняв рішення про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 посилаючись лише на тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення.
Далі в апеляційній скарзі захисник зазначає, що слідчим суддею не в повній мірі враховані дані про особу підозрюваного, а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно, працює, має доньку, на утриманні має похилого віку матір, має позитивну репутацію осіб, які його знають, а саме ОСОБА_12 та ДаніловуЄ.В. Додає, що допитані в судовому засіданні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 позитивно охарактеризували підозрюваного.
Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що слідчим суддеюне наведено обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін,дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню непідлягає, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження№0016297, відомості про яке 17.12.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

17.12.2017 року ОСОБА_10 затримано та того ж дня в порядку ст. ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. ОСОБА_14 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого суддіДеснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року задоволено та застосовано щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюстроком на 60 днів, тобто до 15 лютого 2018 року.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Посилання апелянта на недоведеність обґрунтованої підозри спростовуються фактами та інформацією, що міститься у протоколі огляді місця події від 16.12.2017 року, протоколах допиту свідках ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження апелянта про відсутність доказів причетності підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення, з урахуванням доданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів на його обгрунтування.
Також колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що за результатом апеляційного перегляду адвокат просить постановити судове рішення яким застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак відповідно до положень ч. 3 ст. 194 КПК України це можливо лише у разі доведеності прокурором обгрунтованої підозри ОСОБА_10 .
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «ІльгарМаммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_10 .
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_10 на свободу.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_10 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Доводи апеляційної скарги в частині наявності у підозрюваного місця проживання, наявності міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики, місця роботи, наявності родини, те, що він раніше не судимий, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Посилання захисника на те, що допитані в судовому засіданні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 позитивно охарактеризували підозрюваного, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Твердження адвоката про те, що слідчим суддею прийнято рішення про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 посилаючись лише на тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, є непереконливими, з урахуванням змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді, відповідно до якої слідчий суддя,при розгляді даного клопотання,повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахувавши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року, якою задоволено клопотанняслідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. ОСОБА_11 та застосованощодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюстроком на 60 днів, тобто до 15 лютого 2018 року, залишити без змін,а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_18 ОСОБА_4