Провадження №: 1-кп/752/487/18
У Х В А Л А
15.01.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
провівши в приміщенні суду в місті Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
30.05.2017 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України.

В ході підготовчого судового засідання представник державного обвинувачення - прокурор ОСОБА_3 зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Голосіївському районному суду міста Києва, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає, а тому просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти призначення кримінального провадження за даним обвинувальним актом до судового розгляду, посилаючись на те, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд надходить до висновку про необхідність повернення даного обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з наступних підстав.

Так, згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_5 , будучи начальником Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них "Голосіївського району міста Києва"" розтратив майно вказаного комунального підприємства шляхом підписання ряду додаткових угод, якими було змінено умови договорів на закупівлю товарів за державні кошти, предметом яких було дизельне паливо, а саме - №63 від 08.02.2016 року, №64 від 08.02.2016 року, №412 від 13.07.2016 року та №413 від 2016 року, що призвело до зайвих витрат бюджетних коштів та коштів замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Лайф Україна" на загальну суму 269799 гривень 52 копійки, тобто у великих розмірах.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 191 ч. 2 КК України як зловживання службовою особою своїх службових.

Згідно ст. 6 п. 3 (а) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Так, відповідальність особи за диспозицією статті 191 КК України передбачає привласнення, розтарту майна або заволодіння ним шляхом зловживання особою службовим становищем, проте, у порушення вимог ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України та ст. 6 п. 3 (а) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, у обвинувальному акті взагалі відсутня кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки прокурором не зазначено, яка із вказаних кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, поставлена у вину ОСОБА_5 - привласнення, розтрата або ж заволодіння майном.

Крім того, однією із кваліфікуючих ознак інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України, є його вчинення у великих розмірах, проте у обвинувальному акті взагалі відносно ОСОБА_5 не зазначено цю кваліфікуючу ознаку інкримінованого йому злочину.

Крім того, у поршення вимог ст. 291 ч. 2 п. 3 КПК України у обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 не зазначено відомості про потерпілого, натомість вказано, що його дії призвели до зайвих витрат як бюджетних коштів, так і коштів замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Лайф Україна", на загальну суму 269799 гривень 52 копійки, при цьому державі було завдано шкоди на цю ж суму - 269799 гривень 52 копійки, що робить даний обвинувальний акт незрозумілим в першу чергу для обвинуваченого, і як наслідок - порушує його право на захист.

Крім того, у обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 розтратив майно Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них "Голосіївського району міста Києва"" шляхом підписання ряду додаткових угод, відомості у яких згідно обвинувлаьного акту - фактично не відповідали дійсності, однак у порушення вимог ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України у обвинувальному акті не викладено формулювання обвинувачення за відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність та не вказано кваліфікацію дій обвинуваченого з посиланням на відповідну статтю Кримінального кодексу України.

Викладені вище недоліки перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду за даним обвинувальним актом, а тому суд надходить до висновку про те, що він підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність з вимогами кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України, - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №1.

Зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №1 усунути виявлені недоліки протягом семи діб з моменту вступу ухвали в законну силу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи діб з дня проголошення її повного тексту.

Суддя ОСОБА_1