Справа № 146/1190/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" листопада 2017 р. смт Томашпіль Вінницької області
до якого не застосовано запобіжний захід,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи засудженим 23 листопада 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та повторно скоїв новий корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 1 травня 2017 року біля 14 години 30 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, умисно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, проник через нескловану дерев`яну раму вікна до житлового будинку ОСОБА_5 , який розташований за адресою АДРЕСА_3 , де перебуваючи у одній із кімнат будинку, зірвав своїми руками алюмінієве облицювання з цегляної груби, після чого залишив дані речі на дерев`яній підлозі в зазначеному будинку, для того щоб наступного дня повернутися та забрати їх.
В подальшому 2 травня 2017 року біля 12 години ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, проник через нескловану дерев`яну раму вікна до вказаного будинку та діючи умисно, таємно, викрав алюмінієве облицювання цегляної груби, загальною вагою 10 кілограм 500 грам по ціні 25 гривень за один кілограм, на загальну суму 262 гривні 50 копійок, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 на вищевказану суму.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, враховуючи ст.. 325 КПК України, вимоги якої були погоджені з учасниками процесу, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, цивільний позов по справі не заявлено.
По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 1 травня 2017 року з метою вчинення крадіжки він проник через нескловану дерев`яну раму вікна до житлового будинку ОСОБА_5 який розташований в смт. Вапнярка, де перебуваючи у одній із кімнат будинку, зірвав алюмінієве облицювання з цегляної груби, після чого залишив дані речі на дерев`яній підлозі в зазначеному будинку, для того щоб наступного дня повернутися та забрати їх. На наступний день обвинувачений тим же способом проник до вказаного будинку та забрав алюмінієве облицювання цегляної груби, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак направила на адресу суду заяву згідно якої справу просить розглянути без її участі, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у скоєнні злочину доведена і його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.
Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, а тому перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк вважається можливим та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).
Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має незняту та непогашену судимість, однак вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою селищного голови Вапнярської селищної ради, згідно довідки головного лікаря КУ «Томашпільська ЦРЛ» ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, досудову доповідь про особу обвинуваченого, тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернути володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Таким чином: алюмінієві пластини з одного боку пофарбовані фарбою блакитного кольору в кількості 8 штук, які були передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Томашпільського ВП повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Цивільний позов не заявлявся.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки.
Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Долю речових доказів вирішити таким чином: алюмінієві пластини з одного боку пофарбовані фарбою блакитного кольору в кількості 8 штук, які були передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Томашпільського ВП повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1