Провадження № 1-кс/369/3088/17
УХВАЛА
Іменем України
05.10.2017 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0006162 від 04.10.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0006162 від 04.10.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Свої вимоги слідчий мотивує тим, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0006162 від 04.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, 04.10.2017 під час відпрацювання операції «ринок» в с. Гореничі Києво-Святошинського району Київської області по вул. Леніна, 207, в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в ході перевірки ОСОБА_4 надала для огляду особисту медичну книжку серії 1ААВ №136095. В ході огляду виникла підозра в дійсності проходження медичного огляду ОСОБА_4 , оскільки установа, яка її видала, не рахується в реєстрі юридичних осіб, та вказаний ідентифікаційний код в базі відсутній. В зв`язку з чим вказана медична книжка була вилучена.

04.10.2017 відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0006162 з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України.

Встановлено, що вилучена особиста медична книжка є предметом вчинення злочину вказаного кримінального провадження.

Вказана річ у відповідності до ст. 98 КПК України визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У даному випадку на вищевказану річ, необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки по вказані й особистій медичній книжці необхідно провести експертизу з метою підтвердження факту використання підробленого документа.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У даному випадку вказане майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використаний для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаного речового доказу.
У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.1 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, вислухавши слідчого, приходжу до переконання, що клопотання обґрунтоване, підлягає задоволенню, оскільки слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.358 КК України, зазначені у клопотанні речі можуть бути доказом вчинення злочину, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, можуть зберігати на собі сліди злочину, бути прихованими, відчуженими чи пошкодженими з метою приховування слідів злочину, що може перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на особисту медичну книжку серії 1ААВ №136095 видану на ім`я ОСОБА_4 , за для забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості її пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження.

Ухвала виконується слідчим негайно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (пяти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1