справа №215/1121/17
провадження №1-кп/176/4/18
УХВАЛА
05 березня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі колегії суддів: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

судового розпорядника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старий Кропивник Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освіту, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Дрогобицького міського суду Львівської області від 08 вересня 2006 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2016 року за №0003141,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_6 ставиться за провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленні при його обранні не зникли. Так обвинувачений раніше засуджувався і вчинив дане правопорушення у період коли судимість з нього не знята, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення. Наразі останньому ставиться також за провину скоєння злочину за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років. При цьому, оскільки ОСОБА_6 , не має міцних соціальних зв`язків, немає постійного місця роботи може переховуватись від суду.

Захисник адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували у задоволенні клопотання прокурора, при цьому заявили клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту. Клопотання мотивували тим, що останній тривалий час тримається під вартою, хоч прокурором не доведені ризики на які він посилається у своєму клопотанні. При цьому ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, проживаючи без реєстрації шлюбу із жінкою та їхнім спільним малолітнім сином за адресою АДРЕСА_2 .

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому вирішення даного питання судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Аналізуючи вказану норму Закону, суд доходе висновку, що запобіжний захід скасовується або змінюється в судовому розгляді, якщо відпадає необхідність у застосуванні запобіжного заходу або в раніше обраному запобіжному заході. При цьому, на більш м`який запобіжний захід змінюється, якщо обвинувачення змінюється на менш тяжке або ступінь вірогідності неналежної поведінки обвинуваченого стає незначним.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і зазначені в даній нормі закону.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Аналізуючи вимоги ст. 194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той який зазначений в клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 даної статті. При цьому під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор має довести обставини, передбачені п. 1 і 2 зазначеної статті, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор. До того ж прокурором мають бути доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 даної статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, визначеним у клопотанні.
Суд погоджується із наявністю ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час судом не допитані всі свідки заявлені стороною обвинувачення, а тому обвинувачений ОСОБА_6 може вчиняти дії щодо незаконно впливу на вказаних осіб.

Крім того, ОСОБА_6 раніше вже відбував покарання за вченення особливо тяжкого злочину, і маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, на теперішній час знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі від 7 до 15 років, дана обставина може свідчити про схильність ОСОБА_6 до вчинення злочинів з особливо тяжкими наслідками, тобто може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, суд не погоджується із наявністю на теперішній час ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Будь-яких мотивованих доводів, що обвинувачений дійсно може переховуватися від суду стороною обвинувачення не надано.

Приходячи до такого висновку, суд також виходить із правової позиції Європейського суду з прав людини, а саме те, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Однак, сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Таким чином, прокурором загалом доведено та обґрунтовано клопотання щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання ризикам, на які він посилається.
Так, при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 137 рішення ЄСПЛ у справі «Невмержицький проти України», п. 80 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).
Суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 тримається під вартою з 25 грудня 2016 року, що становить 1 рік 2 місяці 12 днів. Тривалий розгляд даного кримінального провадження пов`язаний із неодноразовим заявленням прокурором клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідків та неможливість закінчення розгляду кримінального провадження за їх відсутності. В той же час судом здійснюються відповідно до вимог законодавства виклик свідків, також зауважується на необхідності прокурора забезпечити явку свідків у судове засідання з метою недопущення тяганини у справі. Проте, свідки в судові засідання неодноразово не з`являються.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресоюАДРЕСА_2 , де мешкає без реєстрації, із цивільною дружиною ОСОБА_9 та їхньою спільним малолітнім сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актом мешканцями вулиці Рибаків міста Кривого Рогу від 26 червня 2017 року та копією свідоцтва про народження малолітнього ОСОБА_10 від 13 серпня 2013 року.
За викладених обставин, суд вбачає достатні підстави для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, що буде пропорційним, помірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України та практиці ЄСПЛ, оскільки саме даний запобіжний захід дасть можливість уникнути встановлених судом ризиків та забезпечить виконання покладених обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 195 КПК України, електронні засоби контролю можуть застосовуватися працівниками Національної поліції на підставі ухвали суду, якою щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Отже, суд вважає, що в результаті застосування даного запобіжного заходу буде забезпечена належна поведінка ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 195, 199, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
У задоволені клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого, щодо зміни запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Старий Кропивник Дрогобицького району Львівської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, строком на два місяці з 05 березня 2018 року по 05 травня 2018 рокувключно, за адресоюАДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області для участі в судовому засіданні по цій справі, в супроводі працівника поліції;

- цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;

- носити електронний засіб контролю;

- утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченомуОСОБА_6 обов`язок працівників поліції відвідувати його за місцем проживання та перевіряти виконання покладених на нього судом обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченомуОСОБА_6 , що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Звільнити ОСОБА_6 з під варти в залі суду.

Зобов`язати Криворізький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області застосувати до ОСОБА_6 електронні засоби контролю.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження до відома, та направити до державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для належного виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3