ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2018 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

та перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в залі судових засідань кримінальне провадження за № 0001276 від 13.09.2016 р. по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, ромської народності, без освіти, не одруженого, не працюючого зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.02.2014 р. Ужгородським міськрайонним судом за ч.3 ст. 18, ч.2 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки іспитового строку.,-

за ч.1 ст. 296 КК України,-

встановив:
11 вересня 2016 р. о 19:30 год. ОСОБА_4 , разом зі своїм братом ОСОБА_7 зайшов у приміщення магазину ТзОВ «ЛТД «Кредо Плюс» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: с. Концово, вул. Миру, 120 Ужгородського району, ОСОБА_4 ігноруючи загальні правила поведінки в магазині, нецензурними словами в наказному тоні сказав продавцеві ОСОБА_8 налити йому горілки негайно, не стаючи у чергу. На що відвідувач магазину ОСОБА_9 зробив йому зауваження щодо черги за придбання товару. ОСОБА_4 безпричинно наніс ОСОБА_9 один удар кулаком в підборіддя, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження та вибіг із магазину на вулицю, де ОСОБА_4 переслідував його з метою спричинення йому тілесних ушкоджень за допомогою господарських вил, які знаходились у його гужовому возі. В результаті чого роботу магазину було припинена шляхом його закриття.

Згодом ОСОБА_4 повернувся до приміщення магазину та через прозоре вікно вхідних метало пластикових дверей,вимагав від продавця ОСОБА_8 налити йому горілки, погрожуючи при цьому вибити вхідні двері та застосувати фізичну силу. На що ОСОБА_8 викликала працівників поліції, а ОСОБА_4 знову побачивши ОСОБА_9 та його рідного брата ОСОБА_10 побіг до них і у присутності інших місцем мешканців намагався заподіяти їм тілесні ушкодження господарськими вилами, виражаючись при цьому нецензурною лайкою. Однак ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вдалось уникнути побоїв, шляхом втечі та переховування на сусідньому дворогосподарстві.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 965 від 26.09.2016 р. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рубця в ділянці підборіддя зліва, які потягли за собою розлад здоровя на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці згідно п..2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надав покази, якими підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, надав суду заяву відповідно до якої матеріальних прете претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просить суд розглянути справу на розсуд суду та без його участі.

Оскільки обвинуваченим та учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений правильно розуміє зміст вчиненого, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу. При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий, характеризується посередньо та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2014 р., яким ОСОБА_4 призначено покарання до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування 3 роки, призначає покарання у відповідності до ст. 71 КК України.
Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі помякшуючі та обтяжуючі покарання обставини, вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 72 КК України перевести покарання у вигляді двох років обмеження волі на покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

У відповідності до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2014 р. остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді п`ять років один місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженні не обирався.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1