н/п 1-кс/174/2/2018
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
02 квітня 2018 року м. Вільногірськ
Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області
ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Вільногірську Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,-
Вважає, що вказана постанова про закриття кримінального провадження винесена з грубими порушеннями норм КК та КПК України та підлягає скасуванню, та як закриваючи провадження, слідчий не врахував висновки суду згідно ухвали від 05.01.2018 року щодо необхідного проведення одночасного допиту учасників справи, а також оцінки зібраних доказів по справі та послався на відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, та як останній начебто не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень та застосував силу в стані необхідної оборони. Просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 від 21.03.2018 року про закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні заявниця скаргу підтримала, посилаючись на вищевказані обставини та просить її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Вислухавши заявницю, вивчивши скаргу, дослідивши письмові матеріали справи та оглянувши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню по наступним підставам.
Так, відповідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Підстави для закриття кримінального провадження визначені ст.284 КПК України.
Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно п.8 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст.284 цього Кодексу.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 застосував силу у цілях необхідної самооборони, тобто вчинив правомірний захист своїх інтересів від суспільно-небезпечного посягання шляхом заподіяння ОСОБА_3 необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту, міг завдати ОСОБА_3 пошкоджень без умислу внаслідок постійних сварок з боку його колишньої дружини, що могло відіграти роль на його морально-психологічному стані, а заподіяння легкого тілесного ушкодження без прямого умислу на те, з метою використання з ціллю самооборони, не є караним, тому в діянні відсутня суб`єктивна сторона , а саме умисне завдання значної шкоди.
Копія постанови про закриття провадження від 21.03.2018 року за вих.№ 47.2-2787 від 23.03.2018 року направлена на адресу ОСОБА_3 , даних про отримання копії даної постанови останньою, в матеріалах кримінального провадження відсутні, а згідно скарги, копію постанови вона отримала 28.03.2018 року, тому строк звернення заявниці до суду не пропущено.
В судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження закрито слідчим ОСОБА_4 в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
При цьому слідчим не зазначено, в діях якої саме особи відсутній склад правопорушення; в описовій та мотивувальній частинах постанови не надана оцінка зібраним по справі доказам, зокрема, показам свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які були безпосередніми очевидцями застосування до ОСОБА_3 фізичного насильства з боку ОСОБА_5 , а також висновкам судово-медичних експертиз, якими встановлено факт наявності у потерпілої тілесних ушкоджень та механізм їх утворення, який не суперечить механізму утворення цих ушкоджень, зазначеному в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 , вимоги ухвали суду від 05.01.2018 р. в цій частині слідчим не виконані.
До того ж, є незрозумілим, виходячи з яких фактичних обставин справи слідчий прийшов до висновку про те, що « ОСОБА_9 міг завдати ОСОБА_10 пошкоджень без умислу внаслідок постійних сварок з її боку, що могло відіграти роль на його морально-психологічному стані», а також «виникнення загрози здоров`ю ОСОБА_5 та можливої загрози у знищенні його майна, внаслідок чого останній застосував силу у цілях необхідної самооборони та вчинив правомірний захист своїх правоохоронних інтересів від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння ОСОБА_3 необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту…», оскільки в постанові не зазначено яке саме суспільно-небезпечне посягання вчинила потерпіла ОСОБА_3 щодо майна та здоров`я ОСОБА_5 , коли, де, чим це підтверджується, яким чином ці її дії або бездіяльність відіграли роль на психологічному стані ОСОБА_5 , в чому це полягало та чим це підтверджується, будь-які об`єктивні дані щодо існування вказаних обставин слідчим у постанові не наведено взагалі, тому фактично вказані висновки слідчого базуються на його припущеннях, що недопустимо при здійсненні доказування у кримінальному провадженні.
Також, не усунуті протиріччя в показах ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 та допитаних свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які були безпосередніми очевидцями застосування до ОСОБА_3 фізичного насильства з боку ОСОБА_5 , що можливо шляхом проведення одночасного допиту зазначених осіб, вимоги ухвали суду від 05.01.2018 р. в цій частині слідчим також не виконані.
Крім того, суд звертає увагу, що «умисне завдання значної шкоди» не являється елементом складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, зокрема його суб`єктивної сторони, як на це вказує слідчий, а за зальним правилом, з об`єктивної сторони вказаний злочин характеризується дією або бездіяльністю, спрямованою на завдання легкого тілесного ушкодження, наслідками у виді спричинення легкого тілесного ушкодження та причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідками, і будь-яких інших ознак об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення не містить.
Таким чином, рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим передчасно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому постанова підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.
Керуючись ст.ст. 40, 284, 303, 304, 306-308 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Згідно ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвал про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя : підпис ОСОБА_1