У Х В А Л А Справа № 200/17065/17

Провадження № 1-кс/20010249/17

13 жовтня 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника скаржника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову слідчого, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2017 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0000123, у якій він прохає скасувати постанову слідчого СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 04 вересня 2017 року про часткове задоволення його клопотання та зобов`язати слідчого провести слідчі дії, зазначені у клопотанні.

Скаргу обґрунтовує наступним чином. Постановою слідчого СВ ДВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 04 вересня 2017 року частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_3 , відмовлено у проведенні слідчих дій, зазначених ним у пунктах 1,2,3 його клопотання. Оскільки буд. АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення, тому, з метою недопущення його подальшого відчуження, накладення арешту на нього є доцільним.

У судовому засіданні представники скаржника скаргу підтримали, прохали задовольнити. Пояснення надали аналогічні її тексту.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги у повному обсязі. Пояснив, що не звертався до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, оскільки він не мав доказів тому, що таке майно було здобуто злочинним шляхом. А тому, звертатись з таким клопотанням було передчасно.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Представники скаржника та слідчий не заперечували проти розгляду скарги за відсутності прокурора. З підстав, передбачених ч. 3 ст. 306 КПК України, скаргу розглянуто за відсутності прокурора та винесено ухвалу.

Відповідно до вимог ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав; про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання; про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Згідно з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Згідно з вимогами ч. 3 цієї статті, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши пояснення представників, слідчого, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 04 вересня 2017 року частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_3 , відмовлено у проведенні слідчих дій, зазначених ним у пунктах 1,2,3 його клопотання. Так, з метою забезпечення кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження об`єкта кримінального провадження, вважаю за можливе скаргу задовольнити в частині скасування постанови слідчого та зобов`язати його провести слідчі дії, зазначені у пунктах 1 та 2 клопотання захисника.

У задоволенні скарги в частині виконання вимоги, зазначеної у пунктах 3,4 клопотання вважаю за необхідне відмовити, оскільки, як вбачається із постанови слідчого СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 04 вересня 2017 року, клопотання захисника про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0000123, з можливістю здійснення фото фіксації, задоволено. Про дату та час ознайомлення із матеріалами справи слідчий повідомить адвоката та скаржника, про що слідчим зазначено у тексті оскаржуваної постанови. А тому, підстав для зобов`язання слідчого виконати таку слідчу дію повторно немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 91, 220, 303, 304, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову слідчого задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 04 вересня 2017 року від 04 вересня 2017 року по кримінальному провадженню № 0000123 скасувати частково.

Зобов`язати слідчого СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000123, провести слідчі дії, зазначені в пунктах 1,2 клопотання захисника ОСОБА_3 від 30 серпня 2017 року.

У задоволенні скарги в іншій частині про зобов`язання слідчого провести слідчі дії, зазначені у пункті 3,4 клопотання захисника відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1