АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/581/17 Справа № 695/2518/17 Категорія: ст. 170 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2017 року, якою накладено арешт на майно,

в с т а н о в и л а :
Слідчий СВ Золотоніського ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_8 звернувся до суду з погодженим із прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 клопотанням про арешт майна. Клопотання обґрунтував тим, що 05.08.2017 року близько 06 год.25 хв., троє невідомих осіб у масках, шляхом проникнення до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 , та яким користується ОСОБА_11 , здійснили розбійний напад та заволоділи грошовими коштами у сумі 300 доларів США, 1000 гривень, планшетом, ноутбуком, мобільним телефоном та золотими виробами загальною вагою 100 гр., чим спричинили матеріальної шкоди останній.

05.08.2017 року за даним фактом було внесено відомості до ЄРДР за №0000922, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Даною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке в ході проведення обшуку, за ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2017 року, у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_7 , виявлено та вилучено, а саме: тринадцять державних номерних знаків НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; Т190ВТ; 346-31ОК; 077-030Е; у8825ОД; АІ 4619АА; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; 13 АМ2760; 13АМ2760; 36 купюр номіналом 100 доларів США; 3 купюри номіналом 50 доларів США; 13 купюр номіналом 1 долар США; 1 купюра номіналом 10 доларів США; 10 купюр номіналом 2 долари США; 34 купюри номіналом 1 гривня; 17 купюр номіналом 2 гривні; 4 купюри номіналом 5 гривень; 4 купюри номіналом 10 гривень; 1 купюра номіналом 20 гривень; 3 купюри номіналом 100 гривень; 46 купюр номіналом 200 гривень; 4 купюри номіналом 500 гривень; 4 злитка золотого кольору №340734, №313777, №216112, №225500; 1 папка з паперами та телефонними номерами; брелок до транспортних засобів в кількості 6 шт.; ключі від автомобілів марки «Тайота» в кількості 4 шт.; пустий бланк на реєстрацію транспортного засобу, ксерокопії документів на реєстрацію транспортного засобу; паспорт на ім`я ОСОБА_12 , 1998 р.н. та індивідуальний податковий номер на ОСОБА_12 .

Рішення про задоволення клопотання слідчий суддя мотивував тим, що вказані в клопотанні слідчого предмети відповідають критеріям, передбаченим у ст.98 КПК України, так як вилучені грошові купюри могли бути набуті кримінально протиправним шляхом, ключі до транспортних засобів, номерні знаки до транспортних засобів, могли бути використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, а вилучені документи можуть містити відомості про спільників та осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення. Слідчий суддя прийшов до висновку, що оскільки, встановлюються обставини за фактом вчиненого кримінального правопорушення та причетні до нього особи, є необхідність у накладенні арешту на вилучені під час проведення обшуку речі та документи, які є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду від 08.09.2017 року скасувати, ухвалити нове рішення яким у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити та зобов`язати органи досудового розслідування повернути йому майно вилучене 07.09.2017 року під час обшуку по кримінальному провадженню №0000922 при цьому встановити строк виконання рішення в частині повернення йому арештованих речей та цінностей. В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що суд не мав правових підстав для арешту його майна, оскільки об`єктивних та достовірних доказів його причетності до скоєння будь-яких кримінальних правопорушень не має, а у кримінальному провадженні №0000922, взагалі його процесуальний статус не визначений. Вважає, що слідчим суддею допущено поверхове дослідження підстав та доказів, якими обґрунтовано клопотання слідчого та прокурора про накладення арешту, в результаті чого, всупереч ст. 132 КПК України, застосований захід забезпечення кримінального провадження. Вважає, що вилучені у нього грошові кошти, речі та цінності не є речовими доказами, оскільки не містять слідів злочину.

Зазначив, що подальший арешт грошових коштів, речей та цінностей, порушуватиме його право на вільне використання належного йому майна, що суперечить загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Апелянт в судове засідання не з?явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Направив суду заяву в якій повідомив, що з`явитися до суду немає можливості у зв`язку із хворобою, подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, справу розглядати без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали клопотання, перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000922 від 05.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Постановою слідчого СВ Золотоніського ВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_8 від 08 вересня 2017 року майно яке було вилучено при обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 , було визнано речовим доказом та передано в кімнату зберігання речових доказів Золотоніського ВП.

За таких підстав, з метою запобігання можливості приховування вказаного у клопотанні слідчого майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження та з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, доводи апелянта про незаконність ухвали слідчого судді є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області області від 08 вересня 2017 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :