Справа № 484/3042/17
Провадження № 1-кп/484/312/17 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську Миколаївської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, що має середню освіту, одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, приватного підприємця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 близько 09:10 год. ОСОБА_6 керував власним технічно справним автомобілем марки «Dacia Sandero 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався у світлу пору доби в умовах необмеженої видимості та оглядовості по своїй правій смузі руху сухої асфальтованої проїзної частини дороги, яка мала по одній смузі для руху в кожному напрямку, а саме: по вул. Юмашева в м. Первомайськ, Миколаївської області, зі сторони вул. Машинобудівна в напрямку м`ясного корпусу Первомайського центрального міського ринку, з невеликою швидкістю (близько 5-10 км/год.), шукаючи місце для стоянки (паркування). В цей же час, по правому краю проїзної частини дороги у попутному напрямку попереду автомобіля «Dacia Sandero 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , з достатнім боковим інтервалом, який забезпечував безпечний проїзд автомобіля, рухався пішохід пенсіонерка ОСОБА_4 . Під час наближення автомобіля «Dacia Sandero 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до пішохода, ОСОБА_6 грубо порушив вимоги пунктів 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, яка полягала у зміні траєкторії руху пішохода та наближення його до смуги руху автомобіля з поступовим зменшенням бокового інтервалу, коли він відволікся від керування автомобілем у дорозі на час, який склав не менше 3,0 секунд, тому вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

Порушуючи зазначені вище Правила дорожнього руху України, ОСОБА_6 не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, однак, в силу свого віку, життєвого досвіду та значного водійського стажу, повинен був і міг їх передбачити, оскільки він повинен був розуміти, що не зможе у випадку виникнення небезпеки для руху (у вигляді появи пішохода в місці з інтенсивним рухом) вжити достатніх та своєчасних заходів для відвернення такої небезпеки, враховуючи, що на певний час повністю втратив контроль за дорожньою обстановкою в напрямку руху свого автомобіля.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №208 від 04.04.2016 у ОСОБА_4 виявлено перелом латеральної лодижки правого гомілкостопного суглоба, синець верхньої губи. Дані тілесні ушкодження могли виникнути у строк, вказаний освідуваною від дії тупого (их) твердого (их) предмета (ів), можливо у процесі ДТП і відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликали довготривалий розлад здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження для падіння з висоти власного зросту не характерні.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №555 від 31.07.2017: «у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля «Dacia Sandero 1.4», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.2.3 «б» та п.12.3 Правил дорожнього руху України. В дорожній ситуації, обставини якої викладені у вихідних даних постанови про призначення експертизи, водій автомобіля «Dacia Sandero 1.4», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди шляхом дотримання вимог п.2.3 «б» та п.12.3 ПДР України. В наведеній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Dacia Sandero 1.4», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.2.3 «б» та п.12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. У вказаній дорожній ситуації водій автомобіля «Dacia Sandero 1.4», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди. Згідно проведеного розрахунку, швидкість руху автомобіля «Dacia Sandero 1.4», р/н НОМЕР_1 , до початку руху транспортного засобу в загальмованому стані складала близько 10 км/год. (у відповідності до слідової інформації, зафіксованої при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди)».

Таким чином, за викладених вище обставин ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, у вчиненому розкаявся та надав суду пояснення, які повністю узгоджуються із викладеним у обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні надала пояснення, які повністю узгоджуються із викладеним у обвинувальному акті та заявила цивільний позов в якому просила стягнути з обвинуваченого завдану їй внаслідок ДТП матеріальну шкоду в сумі 10000 грн. вартості пошкоджених речей та витрат на амбулаторне лікування та моральну шкоду в сумі 25000 грн.

Потерпіла зазначила, що обвинувачений добровільно відшкодував їй частину витрат на лікування, проте відшкодував не всі витрати.

Підсудний в судовому засіданні не визнав цивільний позов потерпілої в частині матеріальної шкоди. Послався на відсутність доказів пошкодження особистих речей потерпілої (пальто та черевики) та відсутність документально підтверджених витрат на лікування. Цивільний позов потерпілої в частині стягнення моральної шкоди обвинувачений визнав частково в сумі 3000 грн.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 ґрунтується на його особистих поясненнях, поясненнях потерпілої та матеріалах проведених по справі вищевказаних експертиз.

Обставини, що пом`якшують покарання підсудного щире каяття та відшкодування шкоди.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Обираючи підсудному ОСОБА_6 вид та міру покарання, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, його тяжкість, дані про особу підсудного, не судимого, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому та частково відшкодував потерпілій завдану шкоду, суд вважає, що відносно підсудного необхідно обрати покарання у вигляді штрафу передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що цивільний позов потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 20000 грн., яку суд вважає, достатньою сатисфакцією завданої потерпілій моральної шкоди на підставі ст. 1167, 1187 ЦК України.

В частині вимог про стягнення матеріальної шкоди, на переконання суду у задоволенні позову слід відмовити з підстав недоведеності позовних вимог. Так потерпіла не надала суду жодних доказів пошкодження її особистих речей в наслідок ДТП та не надала жодних документальних підтверджень не відшкодованих обвинуваченим витрат на лікування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України слід покласти на підсудного судові витрати по справі, які складаються із вартості проведених під час досудового розслідування експертиз.

Враховуючи те, що обвинуваченому по даній справі будь яких запобіжних заходів не обиралось а останній в свою чергу виконував свої процесуальні обов`язки щодо явки до суду, то підстав для обрання таких заходів на даний час також немає.

Речовий доказ - автомобіль слід повернути обвинуваченому.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь Науково дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області в рахунок відшкодування судових витрат з вартості проведених по справі експертиз 3245 (три тисячі двісті сорок п`ять) грн. 20 коп.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 20000 (двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином.

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Речовий доказ - автомобіль «Dacia Sandero 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: