Дата документу Справа № 333/7833/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/7833/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/859/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянула 30 жовтня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України.

Встановлені вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року обставини:
10.07.2015 року, в період часу з 01 годині 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, ОСОБА_8 разом із невстановленою у ході слідства особою, діючи за попередньою змовою групою осіб, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про те, що на території внутрішнього двору вказаного домоволодіння знаходиться мотоцикл, маючи умисел на заволодіння вищевказаним транспортним засобом, шляхом пошкодження металевих воріт, а саме: відгинання їх частини, що огороджує територію вищевказаного домоволодіння, проникли на територію зазначеного подвір`я. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 та невстановлена особа заволоділи мотоциклом «Suzuki GSR-600» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », 2006 року випуску, який перебуває у користуванні ОСОБА_9 (на підставі нотаріально посвідченої довіреності з 26.12.2009 р. строк дії якої 10 років).
Далі, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим слідством особа, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та їх злочинні дії залишаться ніким не помічені, застосовуючи фізичну силу, викотили вищевказаний мотоцикл з території внутрішнього двору та помістили його на лафет для човнів, за допомогою якого транспортували зазначений мотоцикл з місця вчинення злочину, тим самим незаконно заволоділи ним, завдавши при цьому своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 17 124 грн. 64 коп.
Крім того, в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЕРДР під №0003197 від 10.07.2015 відносно ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_10 . В ході проведення допиту ОСОБА_10 надав показання, що вказують на безпосередню винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
За результатами досудового розслідування обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 20.10.2015 було направлено в порядку ст. 291 КПК України до Комунарського районного суду м. Запоріжжя. В ході судового розгляду за вказаним обвинувальним актом, за клопотанням сторони обвинувачення, судом викликався для допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 .
Приблизно об 11:00 год. 06.04.2016, ОСОБА_8 , будучи доставленим конвоєм до суду, знаходився у залі судових засідань №2 Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в якій на той момент перебували працівники поліції, що здійснювали конвоювання, потерпілий ОСОБА_9 та свідок сторони обвинувачення ОСОБА_10 . Маючи умисел на примушування свідка ОСОБА_10 до відмови від давання показань, з метою перешкодити всебічному об`єктивному та повному розгляду кримінального провадження № 0003197, висловив в адресу останнього погрози фізичної розправи в разі надання відносно нього показань та подальшої участі у судових засіданнях, а саме сказав, що обіллє ОСОБА_10 бензином та спалить, а також поріже на шматки, в разі якщо останній надасть відносно нього показання у суді. Усвідомлюючи реальність висловлених погроз, ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та здоров`я, залишив залу судового засідання, не надавши показань стосовно обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та в подальші судові засідання 28.04.2016 року, 31.05.2016 року, 07.06.2016 року, 16.06.2016 року, 23.06.2016 року не з`являвся.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без конфіскації майна, за ст. 386 КК України призначено покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2013 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці без конфіскації майна.
Строк покарання постановлено рахувати з 02.10.2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення в період з 02.10.2015 року по 01.02.2017 року, а також в період з 24.05.2013 року по 16.01.2014 року в строк відбування покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу, залишено без змін - тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 17 124 грн. 64 коп. та вартість автотоварознавчого дослідження у розмірі 600 грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується з оскаржуваним виром суду, вказує, що злочини не вчиняв, вважає справу сфабрикованою і такою, що розглянута з порушеннями вимог КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного вироку суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме: висновки суду не підтверджені доказами, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Вказуючи на відсутність безспірних та достатніх доказів, що підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, посилається на показання потерпілого ОСОБА_9 , який особисто не являється очевидцем вчинення викрадення мотоциклу, не може прямо підтвердити обставини, викладені в обвинувальному акті від 20.10.2016 р., разом з тим, повідомив про перешкоди, що унеможливлюють викрадення мотоциклу навіть двома особа; показання свідка ОСОБА_11 , якому не відомо, хто саме ставив мотоцикл в гараж за місцем його мешкання, за яких обставин і яким чином він там опинився. Показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вважає не допустимими доказами, оскільки свідок ОСОБА_12 був присутнім в судовому засіданні під час допиту у цій же справі свідка ОСОБА_11 , а щодо свідка ОСОБА_10 , то його особу не підтверджено належними документами. Також вважає недопустимими доказами протоколи огляду місця подій від 10.07.2015 року та від 14.10.2015 року, та звіт про оцінку викраденого мотоцикла від 17.11.2015 року. Просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, позиції обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги обох апеляційних скарг, думку прокурора, який висловив заперечення доводам та вимогам апеляційних скарг, потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Будучи допитаним у суді першої інстанції ОСОБА_8 , не визнаючи провину у вчиненні інкримінованого злочину, пояснив, що ніякого відношення до зникнення мотоциклу, належного потерпілому ОСОБА_13 з подвір`я останнього за адресою: АДРЕСА_2 , він не має. У липні 2015р. ремонтував на подвір`ї належного ОСОБА_14 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , автомобіль марки «Таврія», оскільки займається неофіційно ремонтом автомобілів. До гаражного приміщення, розташованого на подвір`ї ОСОБА_14 він не має жодного відношення, ніяких автомобілів чи інших транспортних засобів, які б отримував на ремонт, він в гаражі не зберігав і до виявленого в гаражі мотоцикла «Suzuki GSR-600» він ніякого відношення не має. Хто саме поставив вказаний мотоцикл у гараж ОСОБА_14 , йому не відомо. 10.07.2015р. в нічний час він знаходився на роботі в нічному клубі.
За епізодом за ст. 386 КК України обвинувачений пояснював, що 06.04.2016р. приблизно об 11-00 хв. був доставлений конвоєм до зали судового засідання Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в цей же час в залі суду знаходився його захисник ОСОБА_15 , конвоїри, потерпілий ОСОБА_16 , а також свідок ОСОБА_17 , у якого він спитав чи був той судимий і чи знає він що буває з тими, хто надає показання на інших обвинувачених, привівши приклади, що їх можуть вбити, спалити, тощо. У відповідь свідок ОСОБА_17 підвівся та пішов із зали судового засідання.
При апеляційному перегляді ОСОБА_8 також заперечував причетність до скоєння вказаних злочинів.
Висновок про винуватість ОСОБА_8 у винних діяннях, вчинених за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував сукупністю безпосередньо розглянутих у судовому засіданні доказів, які з додержанням установленого кримінальним процесуальним законом порядку дослідив та належно оцінив.
Доводи апеляційних скарг не викликають сумнівів у правильності судового рішення та одночасно спростовуються зібраними у провадженні доказами.
Зокрема, за епізодом від 10.07.2015 року за ч. 2 ст. 289 КК України потерпілий ОСОБА_9 надав наступні пояснення: у нього в користуванні знаходиться мотоцикл «Suzuki GSR-600» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », 2006 року випуску, вказаний мотоцикл перебував у робочому стані, та станом на 10.07.2015 року знаходився на подвір`ї його будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вранці, близько о 07:00 год. виявив зникнення належного йому мотоциклу «Suzuki GSR-600», при цьому частина металевих воріт, які огороджують подвір`я його будинку була пошкоджена, а саме: здійснено отвір, через який і було викрадено мотоцикл «Suzuki GSR-600». Потерпілий зазначив, що про крадіжку мотоцикла повідомив правоохоронні органи, які в цей же день на підставі наданої ним добровільної згоди здійснили огляд подвір`я його домоволодіння. Також потерпілий пояснив суду, що зазначений мотоцикл був обладнаний спеціальним ключем блокування, що унеможливлює його пересування на 2 колесах, проте є можливість привести в дію лише одне колесо, при цьому пересування мотоциклу можливо не більше як на 300 метрів. Виходячи з того, що вага зазначеного мотоцикла складає близько 400 кг, то це унеможливлює здійснення його пересування однією особою, а як найменш двома особами чи за допомогою спеціального засобу. 10.07.2015р. він звернувся до органів поліції із заявою про викрадення мотоцикла. Після цього він самостійно проводив з`ясування місця знаходження його мотоциклу, в зв`язку з чим звертався до безхатьків, які постійно перебувають неподалік від його будинку. Приблизно через три дні безхатьки повідомили йому, що належний йому мотоцикл викрав ОСОБА_18 , мотоцикл знаходиться в гаражі за адресою: АДРЕСА_3 , а про це їм повідомив інший безхатько ОСОБА_17 , який був очевидцем, як мотоцикл потерпілого вночі 10.07.2015р. на лафеті тягнув ОСОБА_18 разом із невідомим чоловіком. Після чого він пішов за вказаною безхатьками адресою, двері йому відчинив ОСОБА_14 , який відмовив йому відкрити гараж на предмет виявлення мотоциклу, пояснюючи це відсутністю працівників поліції. Одразу ж, 14.07.2015р. він зателефонував до поліції та повідомив про вказані факти. Після цього на вказану ним адресу: АДРЕСА_3 було направлено слідчо-оперативну групу, яка провела огляд подвір`я за вказаною ним адресою та в приміщенні гаражу на лафеті для перевозки човнів виявили належний йому мотоцикл, який був у неробочому стані з наявними механічними пошкодженнями, згідно експертного висновку йому спричинено матеріальну шкоду через пошкодження мотоциклу на суму 17 124 грн. 64 коп.
Ці обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами у справі та узгоджуються із ними, а тому вірно судом сприймались як достовірні.
Так, ОСОБА_11 засвідчив, що він здавав гаражне приміщення за адресою свого мешкання по АДРЕСА_3 у користування ОСОБА_19 , який здійснював там ремонт автомобілів разом із 3 невідомими йому хлопцями. При цьому він передав ОСОБА_18 ключі від гаражу, гараж був у повному розпорядженні ОСОБА_18 , якого до нього привів його зять ОСОБА_20 з проханням здати ОСОБА_18 в користування гараж, оскільки ОСОБА_18 займається ремонтом автомобілів. Приблизно в липні 2015р. ОСОБА_14 побачив в приміщенні гаражу мотоцикл сучасної марки іноземного виробництва, після чого для з`ясування того факту, кому належить зазначений мотоцикл, він звернувся до свого зятя ОСОБА_20 , який його запевнив, що зазначений мотоцикл належить ОСОБА_18 та проблем в нього не буде з цього приводу. 14.07.2015р. до нього додому з`явились працівники поліції разом із потерпілим ОСОБА_13 , яким він добровільно надав дозвіл на огляд гаражу та коли останні відкрили наданим ним ключем гаражне приміщення, поліція виявила той мотоцикл, який він вже бачив. Вказаний мотоцикл знаходився на лафеті, лежав на боці, прикритий ганчірками, після огляду мотоциклу виявилось, що останній знаходиться у пошкодженому стані, після огляду працівники поліції вилучили вказаний мотоцикл. Після чого, він спитав у ОСОБА_8 кому належить мотоцикл. Останній його запевнив що це його мотоцикл.
За поясненнями свідка ОСОБА_12 гараж в оренду ОСОБА_19 здавав його тесть ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 потрібен був гараж для здійснення ремонту автомобілів (розборки), якими він займався переважно вдень. Всього було два ключі від гаража, один ключ у ОСОБА_18 , а другий у тестя ОСОБА_11 . Першого разу прийшов ОСОБА_21 та поцікавився, де його мотоцикл, наполягав, щоб йому відкрили гараж, щоб він подивився і переконався, що в гаражі немає його мотоциклу «Сузукі». Безуглого у цей момент на подвір`ї не було. Моісеєнку було відмовлено. Через деякий час приїхали працівники поліції з ОСОБА_13 з метою проведення огляду гаражу. Після отримання згоди ОСОБА_11 на проведення огляду працівники поліції виявили у гаражі мотоцикл марки «Сузукі», який знаходився на лафеті для човнів. Свідок повідомив, що про знаходження мотоцикла у гаражі йому стало відомо за день до приїзду працівників поліції від ОСОБА_11 , який йому розповідав, що коли він виявив у гаражі мотоцикл, то спитав у ОСОБА_8 щодо приналежності мотоциклу, на що останній повідомив про приналежність мотоцикла йому та що транспортний засіб «чистий».
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що влітку 2015 року в нічний час доби знаходився на вул. Культурній у м. Запоріжжі, де займався оглядом сміттєвих баків та коли сів перепочити на бордюрі побачив на відстані близько 5-6 метрів від нього як двоє чоловіків тягли униз по вул. Культурній в м. Запоріжжі мотоцикл сучасного виробництва на пристрої для пересування човнів (на лафеті). Оскільки вулиця добре освітлена, а він знаходився під ліхтарем, то добре роздивився хлопців, одного з них впізнав це ОСОБА_8 на прізвисько « ОСОБА_22 », а інший невідомий йому, але зовнішні риси цього чоловіка суду повідомив. Про те, що він став свідком зазначених подій він повідомив наступного дня інших осіб-безхатьків, які ведуть аналогічний спосіб життя і не мають постійного місця мешкання. Через деякий час його викликали до поліції для надання показань щодо відомих йому обставин.
Довід апеляції захисника з приводу відсутності документів, що підтверджують особистістьОСОБА_10 , за відсутності іншого, спростовується дослідженим судом першої інстанції та наявним у матеріалах провадження документом - роздруківкою з інтегрованої інформаційно-пошукової системи АРМОР з фотознімком особи (матеріали клопотання про проведення під час досудового розслідування допиту - а.с.7).
З протоколу огляду місця події від 10.07.2015 року вбачається, що оглядом місця події є подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_2 , належне потерпілому ОСОБА_9 , огляд проведений за власною згодою потерпілого.
За протоколом огляду місця події від 14.07.2015 року вбачається, що оглядом місця події є гаражне приміщення, яке знаходиться на території будинку АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_14 , виявлено в гаражному приміщенні причеп на якому розташовано мотоцикл «Suzuki» сірого кольору, який лежить на правому боці та закріплений двома мотузками до причепу, на задньому колесі розташований номерний знак квадратної форми з номером державної реєстрації НОМЕР_1 . Зазначений мотоцикл в ході проведення огляду було вилучено та цього ж дня передано потерпілому ОСОБА_13 на відповідальне зберігання.
Судова колегія погоджується із висновком місцевого суду з приводу відсутності переконливих доказів наявності у ОСОБА_8 алібі та оцінкою таких показів як бажання ухилитися від кримінальної відповідальності.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 щодо своєї непричетності до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України вказав на перебування 10.07.2015 року в нічний час на робочому місці у нічному клубі та послався на свідчення ОСОБА_23 .
Допитаний у якості свідка ОСОБА_23 пояснив, що знає ОСОБА_18 , як особу, яка працювала в нього в кафе в означений період часу неофіційно без оформлення документів охоронцем п`ять разів на тиждень з 21.00 до ранку. Натомість свідок зазначив, що він постійно не перебував в залі дискоклубу, відлучався з клубу, перебував у своєму робочому кабінеті з друзями за закритими дверима, а як пояснив суду обвинувачений ОСОБА_24 міг також і спати в своєму робочому кабінеті під час роботи дискоклубу.
Отже, вказані покази свідка не є переконливими щодо постійного перебування обвинуваченого вночі 10.07.2015 року у клубі та спростовуються низкою інших вище наведених доказів, які узгоджуються між собою.
Досліджуючи докази за епізодом від 06.04.2016 року за ст. 386 КК України, суд взяв до уваги покази потерпілого ОСОБА_10 , допитаного під час досудового розслідування в порядку ст. 225 КПК України, який пояснив, що він, хоча і має місце реєстрації, проте, фактично є особою без постійного місця проживання, а тому співробітниками поліції, він був доставлений до зали судового засідання приблизно на початку квітня 2016р. у ранковий час до Комунарського районного суду для надання показань у справі відносно ОСОБА_18 щодо заволодіння останнім чужим мотоциклом. Він бачив, як ОСОБА_18 тягнув мотоцикл з невідомим чоловіком на причепі для перевозки човнів, в районі вулиць Культурна, Барикадна в м. Запоріжжі. Коли він увійшов перед початком судового засідання до зали засідань, ОСОБА_18 , якого він знав раніше візуально, почав йому ставити запитання щодо причини його перебування в залі, почав питати, де він ( ОСОБА_17 ) його ( ОСОБА_18 ) бачив, за яких обставин, а потім почав погрожувати йому тим, що поріже його, його доньку, спале його хату, тобто, погрожував вбивством через те, що він є свідком та має надати покази стосовно ОСОБА_18 . У зв`язку із погрозами з боку ОСОБА_18 , він покинув залу судового засідання та на місяць виїхав за межі міста Запоріжжя, до судових засідань не з`являвся. Ніяких конфліктів, сварок до цього між ним та ОСОБА_18 не було, висловлювання погроз з боку ОСОБА_18 на його адресу обумовлено, на його думку, тим, що він мав надати показання на ОСОБА_18 в суді. Крім того, пояснив, що особа, яка перебувала під вартою в залі засідання в Комунарському районному суді та висловлювала відносно нього погрози, є саме тією особою, яка з іншим невідомим йому тягли мотоцикл.
Допитаний за даним епізодом в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що 06.04.2016р. приблизно об 11-00 хв. він знаходився в залі судового засідання в Комунарському районному суді м. Запоріжжя перед початком слухання справи за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. 289 КК України. В цей же час в залі судового засідання знаходився захисник обвинуваченого, а на лаві підсудних - доставлений конвоєм ОСОБА_18 та два конвоїри. До зали судового засідання увійшов ОСОБА_10 . Обвинувачений ОСОБА_18 почав задавати ОСОБА_10 запитання з приводу того де і за яких обставин він його ( ОСОБА_18 ) бачив, хто він такий і що він тут робить та які показання має надати відносно нього, а далі почав погрожувати ОСОБА_10 вбивством, а саме тим, що обіллє його бензином та підпалить. Погрози ОСОБА_25 сприйняв як реальні, оскільки почав тремтіти і помітно нервувати. Після цього підвівся та швидко вийшов із зали судового засідання. Після чого на інші засідання цей свідок більше не з`являвся. Погрожувати свідку ОСОБА_18 почав саме після того, як зрозумів, що свідок повинен був надати покази стосовно нього.
За поясненнями свідка ОСОБА_26 , який працює в конвойній роті Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області на посаді старшого конвоїра. Він 06.04.2016 року конвоював із СІЗО-10 в м. Запоріжжі до зали Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_8 , коли перед судовим засіданням приблизно 0б 11:00 год. до зали суду увійшов ОСОБА_10 . Обвинувачений ОСОБА_8 знаходився в залі суду. В цей час ОСОБА_18 спитав у ОСОБА_10 , хто він такий та почав погрожувати останньому, що він його спалить. Свідок підтвердив, що ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_10 облити його бензином та спалити, після чого ОСОБА_10 покинув залу судових засідань.
Покази потерпілих та свідків повністю узгоджуються із письмовими доказами, які були досліджені при судовому розгляді та оцінені належним чином місцевим судом.
Суд у вироку дав аналіз усім доказам, які досліджувалися судом першої інстанції, об`єктивно відображені у вироку, а доводи сторони захисту жодним чином не спростовують висновок суду щодо провини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Отже, з огляду на зазначене вище колегія суддів вважає, що дослідженими при судовому розгляді доказами обвинувачення, висунуте ОСОБА_8 знайшло своє підтвердження.
Колегія суддів не погоджується з твердження обвинуваченого ОСОБА_8 щодо сфабрикованості справи, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні і покладеними в основу вироку доказами.
Судовою колегією відхиляються твердження захисника про недопустимість досліджених доказів, оскільки вивченням матеріалів провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання та закріплення доказів у провадженні, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам ст. 94 КПК України щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Факту неправильного застосування кримінального закону, про що вказує адвокат ОСОБА_7 , судовою колегією не встановлено.
Дії ОСОБА_8 за епізодом від 10.07.2015р. суд вірно кваліфікував: за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у інше сховище, за попередньою змовою групою осіб; за епізодом від 06.04.2016 р. за ст. 386 КК України, як перешкоджання з`явленню свідка до суду та примушування його до відмови від давання показань, шляхом погрози вбивством.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65-67 КК України обрав йому покарання, яке в достатній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого, даним про особу обвинуваченого.
При цьому врахував вчинення ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорій тяжкого злочину (ч.2 ст. 289 КК України) та невеликої тяжкості (ст.386 КК України), характеризуючі дані про особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності, скоїв злочин перебуваючи на випробувальному строку, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2013 року. Також районний суд взяв до уваги відсутність як обтяжуючих покарання обставин, так і пом`якшуючих.
За сукупністю наведених обставин обране судом першої інстанції покарання обвинуваченому з застосуванням ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяців являтиметься виваженим щодо приведених вище обставин та наслідків вчиненого, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме вимогам ч. 2 ст. 50 КК України.

Відносно доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про безпідставність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого суми матеріальної шкоди, судова колегія виходить із наступного.
Так, стягнута з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок задоволення, сума цивільного позову в розмірі 17 124, 64 грн. та вартість автотоварознавчого дослідження у розмірі 600 грн.
Враховуючи підтвердження матеріальної шкоди у вигляді витрат, пов`язаних з відновлюваним ремонтом мотоцикла «Suzuki GSR-600» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », 2006 року випуску, у сумі 17124,64 грн., що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження № 65 від 17.11.2015 року (т.1 а.п.37-53) та витрат, пов`язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження матеріальної шкоди по мотоциклу, у сумі 600 грн., що підтверджується квитанцією (т.1 а.п.35), суд обґрунтовано стягнув з обвинуваченого 17724,64 грн.
Таким чином, вимоги апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 не мають правових підстав для задоволення.
Судове рішення переглянуто у відповідності до вимог ч.1 ст. 404 КПК України у межах заявлених доводів.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. 2 ст. 404 КПК України, на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIIIвід 26.11.2015 року, що діяв до 21.06.2017 р.у зв`язку із набранням чинності Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017р., яким положення ч.5 ст. 72 КК України викладені в новій редакції), судова колегія вважає за необхідне зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_8 під вартою у даному кримінальному провадженні за період з 01.02.2016 р. по 20.06.2017 р. включно із співвідношення: одному дню утримання під вартою відповідає два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 386 КК України, без змін.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати у строк покарання ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення з 01.02.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4