Справа № 183/3493/17
№ 1-кп/183/829/17

У Х В А Л А
23 листопада 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 ,
представника цивільного відповідача
ТДВ «Новомосковське АТП» ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме автомобілі, які належать на праві власності відповідачу Товариству з додатковою відповідальністю «Новомосковське АТП» (надалі ТДВ «Новомосковське АТП»): БАЗ А081, 2013 року випуску, номер двигуна: НОМЕР_1 , шасі: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; БАЗ А081, 2013 року випуску, номер двигуна: НОМЕР_4 , шасі: НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 ; БАЗ А081, 2013 року випуску, номер двигуна: НОМЕР_7 , шасі: НОМЕР_8 , державний номерний знак НОМЕР_9 ; БАЗ А081, 2013 року випуску, номер двигуна: НОМЕР_10 , шасі: НОМЕР_11 , державний номерний знак НОМЕР_12 ; БАЗ А081, 2013 року випуску, номер двигуна: НОМЕР_13 , шасі: НОМЕР_14 , державний номерний знак НОМЕР_15 .
Клопотання обґрунтовано наступним. Обвинувачений ОСОБА_10 на час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.05.2017 року, перебував у трудових відносинах з ТДВ «Новомосковське АТП». В результаті вказаної ДТП ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження, проходить лікування та потребує подальшого лікування, на що потрібні значні кошти. Потерпілою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_11 подано цивільний позов до ТДВ «Новомосковське АТП» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1 137 822,47 грн. та моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн. Відповідачу ТДВ «Новомосковське АТП» відомо про стан потерпілої ОСОБА_11 та вартість лікування у Медичному центрі «Універсальна клініка «Оберіг», однак з кінця червня місяця підприємство припинило здійснювати будь-які відрахування на лікування, поклавши всі витрати на сім`ю потерпілої. Необхідність арешту майна цивільного відповідача ТДВ «Новомосковське АТП» обумовлюється тим ризиком, що воно може розпорядитися належним йому рухомим майном, у зв`язку з чим виконання вироку суду в частині цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди буде неможливим. У зв`язку з цим просить накласти арешт на майно відповідача.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання свого представника.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні залишив вирішення клопотання про накладення арешту на майно відповідача на розсуд суду.
В судовому засіданні представник відповідача ТДВ «Новомосковське АТП» ОСОБА_8 пояснила, що підприємство не уникає участі у витратах на лікування потерпілої, сплатило їй 40 000,00 грн. під час лікування в лікарні ім. Мечнікова і 111 000,00 грн. на лікування клініці «Оберіг», де вона зараз лікується, а також 15 000,00 грн. виплатило на цьому тижні. Крім того, позов ОСОБА_4 заявлено в інтересах своєї сестри ОСОБА_11 , якій і заподіяно матеріальну і моральну шкоду, а тому цивільним позивачем по справі має бути саме ОСОБА_11 . З цих підстав просила відмовити в задоволенні клопотання як необґрунтованого.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, просили вирішити заявлене клопотання на розсуд суду.
Обвинувачений і його захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, залишили вирішення клопотання про накладення арешту на майно відповідача на розсуд суду.
Розглянувши подане клопотання, заслухавши думку прокурора, потерпілих, представника потерпілої, обвинуваченого і його захисника, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 подано цивільний позов до ТДВ «Новомосковське АТП», з яким обвинувачений ОСОБА_10 перебував у трудових відносинах, про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1 137 822,47 грн. та моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн., який був прийнятий судом до розгляду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).
Згідно ч.ч. 8,11 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Тобто, в даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення виконання вироку в частині задоволення цивільного позову. Однак, обов`язковою умовою для його застосування є наявність достатніх підстав вважати, що не застосування арешту утруднить чи зробить неможливим виконання вироку в частині цивільного позову через приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрату, знищення, використання, перетворення, пересування, передачу чи відчуження відповідного майна обвинуваченим або іншими особами.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Водночас, як представником потерпілої, так і потерпілою, не надано суду жодних доказів, які б могли свідчити про наміри чи спроби ТДВ «Новомосковське АТП» будь-яким шляхом приховати, знищити, передати чи відчужити своє майно. А відтак, суд не вбачає тих ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КК України, які б викликали необхідність в застосуванні арешту майна відповідача з метою забезпечення цивільного позову. Суд також приймає до уваги, що відповідачем ТДВ «Новомосковське АТП» вже сплачено близько 160 000 гривень на лікування потерпілої ОСОБА_11 , про що свідчать як пояснення представника цього підприємства, так і поясненнями представника потерпілої і потерпілої ОСОБА_4 . Вказане додатково свідчить про хибність доводів представника потерпілої про наявність ризиків того, що відповідач може відчужити належне йому майно з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за цивільним позовом.
Таким чином, на даний час вагомих та достатніх підстав, які свідчили б про необхідність накладення арешту на майно, суд не вбачає. У зв`язку із цим, в задоволенні клопотання представника потерпілої слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 350 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_7 про накладення арешту на майно Товариства з додатковою відповідальністю «Новомосковське АТП», відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1