УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.10.2017 року м. Житомир
Слідчий звернулася із указаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин.
Так, 12.10.2017 близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебував за адресою: м. Житомир, вул. Чуднівська, 34б, де побачив біля вказаного будинку автомобіль марки «Нісан Кашкай», у кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . В цей час ОСОБА_5 побачив, що за кермом вказаного автомобіля сидить жінка, поряд з якою на передньому пасажирському сидінні лежала жіноча сумка. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення вказаної жіночої сумки, що належить ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, підійшов до передніх пасажирських дверцят, відчинив їх та відкрито викрав із переднього пасажирського сидіння вказану жіночу сумку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 7000 грн. купюрами по 500 грн. в кількості 14 шт. Вказані дії ОСОБА_5 побачила ОСОБА_7 , яка сиділа в салоні автомобіля, але ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій місце злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 , повторно відкрито викрав майно ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти в сумі 7000 грн., чим спричинив останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.
14.10.2017 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
14.10.2017 ОСОБА_5 оголошено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню інших чином.
Слідчий вказала, що вказані ризики підтверджуються тим, що в ході досудового розслідування обґрунтовано встановлено причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція статті за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. ОСОБА_5 будучи раніше притягненим до кримінальної відповідальності Голосіївським УП ГУНП у м. Києві за ч. 2 ст. 185 КК України та на даний час перебуваючи в розшукі Голосіївським УП ГУНП у м. Києві від 10.02.2016, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний тяжкий злочин. Також ОСОБА_5 являється громадянином іншої держави та мешканцем іншої області, наявні ризики, що він, перебуваючи на волі, буде переховуватись від слідства та суду, оскільки не може не усвідомлювати можливості засудження його на певний строк покарання та в подальшому перебування в місцях позбавлення волі.
Крім того, ОСОБА_5 за віком не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не навчається, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, а тому здобути кошти на прожиття окрім злочинним способом не може. Вказане свідчить про відсутність в підозрюваного міцних соціальних зв`язків та відсутність важелів для належного виконання покладених на нього обов`язків.
За вказаних обставин орган досудового розслідування вважає, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 знаходячись на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не явки чи не своєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій або іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, неможливо застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Даний вид запобіжного заходу обирається до ОСОБА_5 не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання, обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків, вказали, що існує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оцінюючи вагомість наявних доказів, що підтверджують вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тримання під вартою є єдиним достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків з визначенням максимального розміру застави, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при цьому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків.
Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити розмір застави для забезпечення підозрюваними виконання процесуальних обов`язків.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та копії долучених до нього матеріалів, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається із оглянутих в судовому засіданні матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення підтверджується рядом зібраних доказів, оформлених протоколами процесуальних дій.
За змістом ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Окрім цього, згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, факт того, що доказів його працевлаштування та отримання постійного доходу немає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, постійне місце проживання його не відоме, в судовому засіданні повідомив дві адреси проживання, а також з огляду на існування ризиків запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню інших чином, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 182, 183, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 14 години 00 хвилин 14.10.2017 року.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.
Строк дії ухвали до 12.12.2017 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.
Слідчий суддя