Справа №639/2773/17
Провадження №1-кп/639/100/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2018 року м. Харків
Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301 від 16.02.2017 року, у відношенні:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
З жовтня 2016 року ОСОБА_10 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм батьком ОСОБА_11 , 1941 р.н., рідним братом ОСОБА_12 , 1978 р.н., співмешканкою ОСОБА_13 , 1985 р.н., двома малолітніми дітьми співмешканки ОСОБА_14 , 2010 р.н. та ОСОБА_15 , 2015 р.н.
Під час спільного проживання між ОСОБА_10 і малолітньою ОСОБА_14 , 2010 р.н., яка мала вроджений порок серця, у зв`язку із незадовільною, як на його думку поведінкою останньої, виникали конфлікти, під час яких він за допомогою своєї моральної та фізичної переваги намагався подавити волю неповнолітньої ОСОБА_14 , з метою вгамувати останню.
Так, 15.02.2017 року приблизно з 07 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_14 , 2010 р.н., та ОСОБА_16 , 2015 р.н., у зв`язку із незадовільною, як на його думку, поведінкою ОСОБА_14 , 2010 р.н., яка глузувала над малолітньою ОСОБА_15 , 2015 р.н., діючи зухвало по відношенню до дитини і використовуючи свою фізичну та морально-вольову перевагу, будучи роздратованим по відношенню до малолітньої ОСОБА_14 , на підставі чого у нього виник умисел на її вбивство шляхом нанесення чисельних тілесних ушкоджень.
В той же час, усвідомлюючи свою фізичну та моральну перевагу і той факт, що потерпіла внаслідок свого віку та фізичних особливостей не зможе чинити йому опір, розуміючи, що при нанесенні ударів в область живота, тобто розташування життєво-важливих органів дитини, можуть бути спричинені тілесні ушкодження, які є несумісними із життям та спричинять смерть потерпілої, і бажаючи настання саме таких наслідків, ОСОБА_10 , суб`єктивно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, зі значною силою наніс щонайменше 3-4 удари ногами в область живота ОСОБА_14 .
Злочинними діями ОСОБА_10 , відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №194-КЕ/2017 від 03.05.2017 року, були заподіяні наступні тілесні ушкодження ОСОБА_14 :
-закрита тупа травма живота у вигляді дев`яти синців на передній поверхні живота;
-крововиливів - жирову клітковину малого сальника, стінку «порожньої» (тонкої - КЕ) кишки, поперечного відділу ободової кишки, в жирову капсулу лівої нирки по задній її поверхні;
-розриву по задній поверхні хвостатої долі печінки, розриву стінки порожньої кишки по верхній її поверхні,
які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Протягом дня ОСОБА_10 разом із малолітніми дітьми ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перебували за місцем мешкання, а співмешканка ОСОБА_13 знаходилась на роботі та повернулась додому близько 22:30 години, коли діти вже спали.
В ніч з 15.02.2017 на 16.02.2017 року ОСОБА_10 прокинувся від звуків блювоти, які доносились з кімнати, де спала малолітня ОСОБА_14 , та побачив, що стан малолітньої ОСОБА_14 погіршується і усвідомлюючи, що вона може померти внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які були нанесені ним напередодні, та бажаючи настання саме таких наслідків, не вжив ніяких заходів для надання кваліфікованої медичної допомоги потерпілій, проте розбудив ОСОБА_13 та повідомив останній про погіршення самопочуття ОСОБА_14 .
ОСОБА_13 , яка не була присутня під час заподіяння її малолітній донці ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, і не усвідомлювала ступень їх тяжкості та наслідки, до яких вони можуть призвести, не звернула уваги на стан доньки та не викликала медичну допомогу, а лише дала їй ліки від болю.
Смерть малолітньої потерпілої ОСОБА_14 настала близько 07:00 години за місцем її мешкання. Причиною смерті ОСОБА_14 стали не сумісні з життям тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота із наявністю синців, крововиливів у внутрішні органи черевної порожнини, м`які тканини, розрив стінки тонкої кишки, розрив печінки, що ускладнилась розвитком перитоніту (гнійно-фібринозне запалення очеревини).
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав повністю, посилаючись на той факт, що він не вчиняв вбивства малолітньої ОСОБА_14 та не спричиняв їй тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 надав показання, що він перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_13 , від якого має з останньою спільну дитину- ОСОБА_17 , 2015 року народження. Від першого цивільного шлюбу в ОСОБА_13 була дитина ОСОБА_18 , 2010 року народження. З жовтня 2016 року сім`єю вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , за цією адресою також проживали його батько та рідний брат. Офіційно із ОСОБА_13 у шлюбі вони не перебували та проживали цивільним шлюбом.
15.02.2017 року він знаходився вдома разом із малолітніми дітьми ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Цивільна дружина та батько обвинуваченого були на роботі, брата вдома також не було. Зранку він разом із донькою ОСОБА_20 двічі виходив до магазину, перший раз для того, щоб купити молоко, другий раз, щоб купити сигарети. Малолітня ОСОБА_21 в цей час знаходилась сама в будинку, будинок був зачинений. Далі протягом дня діти були разом із ним вдома, інших сторонніх осіб вдома не було. В денний час він покормив дітей та поклав їх спати. В вечірній час діти грались, приблизно о 21:00 годині він покупав дітей та поклав їх спати. О 22:30 чи 23:00 додому прийшла ОСОБА_13 , потім вони лягли спати. Приблизно о 02:00 годині він почув звуки блювоти із кімнати, де спала малолітня ОСОБА_21 . Коли він зайшов до кімнати, то ОСОБА_21 сказала йому, що їй погано та у неї болить живіт. Після цього він розбудив цивільну дружину та вона дала їй ліки, далі дитині стало краще та вона заснула.
16.02.2017 року зранку вони поснідали, цивільна дружина ОСОБА_13 поїхала на роботу, він знаходився із донькою ОСОБА_20 в одній кімнаті, а ОСОБА_21 пішла в сусідню кімнату та дивилась там телевізор. Через деякий час він почув гуркіт із сусідньої кімнати, коли зайшов до кімнати, то побачив, що телевізор лежав ребром на ОСОБА_19 . Після цього він зняв телевізор з неї та став телефонувати до швидкої медичної допомоги, оскільки ОСОБА_21 почала задихатись. До швидкої не міг додзвонитись, викликав її двічі. Після цього він зателефонував цивільній дружині ОСОБА_13 . Швидка приїхала приблизно через 40 хвилин, однак коли приїхали медичні працівники, то дитина була вже мертвою.
З показань обвинуваченого ОСОБА_10 , якщо дитина балувалась, то він міг впливати на неї за допомогою криків. З його слів, він ніколи не спричиняв їй тілесних ушкоджень. На тілі дитини були синці, однак вони з`явились після того, як остання впала на дрова у дворі, приблизно за тиждень до вказаних подій. Вважає, що тілесні ушкодження, від яких настала смерть малолітньої ОСОБА_22 , дитина отримала внаслідок падіння на неї телевізора.
Крім того, ОСОБА_10 повідомив суду, що раніше він вживав наркотичні засоби «Кодтерпін», однак перестав їх вживати за 2 - 3 місяці до вказаних подій.
Обвинувачений ОСОБА_10 також вказав на факт застосування до нього фізичного насильства з боку працівників карного розшуку Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області, з метою отримання від нього зізнання у скоєнні злочину. Внаслідок застосування до нього незаконних заходів фізичного примусу та насильства при проведенні слідчих дій на початку досудового розслідування, він був вимушений обмовити себе у вчиненні вбивства ОСОБА_14 .
Сторона захисту посилається на той факт, що по кримінальному провадженню не отримано жодного доказу вини ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого злочину, зібрані докази є недопустимими, оскільки вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок незаконного застосування насильства, у зв`язку з чим сторона захисту просить суд визнати обвинуваченого ОСОБА_10 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати.
Незважаючи на фактичне невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини, його винність у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних доказів по кримінальному провадженню, показаннями свідків сторони обвинувачення, які були безпосередньо допитані під час судового розгляду, дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами та висновками судових експертиз, які проведені по даному кримінальному провадженню.
Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 надала показання, що вона доводиться бабусею вбитої ОСОБА_14 . Обставини вбивства дитини їй невідомі. Потерпіла підтвердила, що у ОСОБА_19 був порок серця, у зв`язку зі станом здоров`я її не брали до дитячого садку у м. Харкові, тому вона влаштовувала онуку до дитячого садку у селі Валерьянівка Близнюківського району, де вона сама мешкає. На батьків дитина їй не скаржилась. Якщо дитина балувалась, то батьки могли накричати на неї, однак в її присутності батьки дитину не били. Про смерть дитини їй стало відомо зі слів зятя, який є чоловіком іншої доньки. Що стало причиною смерті дитини, їй невідомо.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала показання, що вона є матір`ю ОСОБА_14 , 2010 р.н., та ОСОБА_15 , 2015 р.н., цивільним шлюбом проживала разом із ОСОБА_10
15.02.2017 року зранку вона пішла на роботу, із дітьми вдома залишився ОСОБА_10 , цілий день він знаходився вдома із дітьми. Коли вона повернулась ввечері додому, все було нормально. 16.02.2017 року в нічний час ОСОБА_23 стало погано, у неї болів живіт і вона рвала, тому вона дала їй ліки від болю у животі «Смекту». Це відбувалось приблизно о 02 годині ночі, коли ОСОБА_21 сказала, що в неї болить живіт. Зранку приблизно о 07 год. 15 хв., коли вона вже була на роботі у кафе «Епоха», їй зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що ОСОБА_21 погано дихає. Через 20 хвилин, вона приїхала додому на таксі. Цивільний чоловік нервував, дитина була мертва. Перед тим, як вона приїхала додому, швидка медична допомога вже поїхала. Коли вона зайшла до кімнати, то побачила ОСОБА_24 , яка лежала на ліжку. У дитини вона бачила ушкодження на підборідді та руці. Зі слів ОСОБА_10 їй стало відомо, що на ОСОБА_24 нібито впав телевізор і він тривалий час не міг викликати швидку медичну допомогу. Однак, доки приїхала швидка медична допомога, дитина уже померла.
З показань свідка ОСОБА_13 , вихованням дитини вони займались у двох із цивільним чоловіком, ОСОБА_21 була примхливою дитиною. В її присутності ОСОБА_10 ніколи не бив ОСОБА_24 . Дитина ніколи не скаржились на те, що ОСОБА_10 її ображав, бив чи спричиняв тілесні ушкодження. У дитини був порок серця, вона перебувала на обліку у лікарні. Любові було протипоказано вживати мучні вироби, оскільки після цього у неї болів живіт.
Щодо вживання ОСОБА_10 наркотичних засобів, вказаний факт свідок ОСОБА_13 не підтвердила, хоча сам обвинувачений ОСОБА_10 під час судового розгляду не заперечував даний факт.
До показань обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 колегія суддів ставиться критично, вважає їх неправдивими та такими, що надані з метою зменшення вини ОСОБА_10 у вчиненому кримінальному правопорушення, а також з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Так, допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_25 надав показання, що він приймав участь у слідчому експерименті в якості понятого. Слідчий експеримент проводився за участю ОСОБА_10 , який є сусідом його тестя. В його присутності ОСОБА_10 добровільно надавав покази, ніхто із працівників поліції заходів фізичного або психологічного впливу до нього не застосовував. Він добровільно надавав покази з приводу спричинення тілесних ушкоджень дитині, показував як наносив удар ногою в область спини, попереку. Він розказував, що ОСОБА_21 падала на бильце крісла. Удари він наносив у зв`язку з тим, що малолітня ОСОБА_21 посварилась із молодшою донькою ОСОБА_20 . При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_10 повідомив, що на дитину ще впав телевізор. Покази ОСОБА_10 надавав спокійно, під час проведення слідчого експерименту проводився відеозапис.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 надав показання, що він є сусідом ОСОБА_10 . У той день, коли померла дитина, він виїздив із дому близько 06:00 години ранку на ринок. Приблизно о 08:00 годині ОСОБА_10 вийшов із хвіртки та в розмові повідомив йому, що ОСОБА_21 вчора з`їла хінкалі та отруїлася. Він запропонував допомогу, але ОСОБА_27 відмовився та сказав, що він вже визвав швидку медичну допомогу. Приблизно о 08:20 годині він побачив, як приїхала швидка медична допомога. Приблизно о 09:00 годині ранку він знову побачив ОСОБА_10 на вулиці і той сказав, що ОСОБА_21 померла, оскільки вона отруїлася та на дитину впав телевізор.
З показань свідка ОСОБА_26 , сусідка ОСОБА_13 працювала цілими днями, уходила зранку та приходила додому після 22:00 години. Ця сім`я разом із дітьми дуже рідко виходили у двір. Він бачив та чув як на ОСОБА_24 кричали, молодшу дитину ОСОБА_20 батьки любили більше чим ОСОБА_24 , остання була замкнутою дитиною та дуже рідко гуляла у дворі.
Під час судового засідання свідок ОСОБА_26 підтвердив, що він був присутнім на слідчому експерименті, під час якого підозрюваний ОСОБА_10 добровільно розповідав як він вдарив малолітню ОСОБА_24 ногою в живіт, від цього удару вона впала в куток. Потім він ще 3-4 рази вдарив ногою в живіт та вдарив в спину, після чого ОСОБА_21 сказала, що в неї болить живіт. Із протоколом слідчого експерименту він ознайомлювався особисто, зауважень чи заперечень до протоколу у нього не було.
Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_28 надав показання, що він є колишнім чоловіком ОСОБА_13 та батьком померлої ОСОБА_19 . Так, 16.02.2017 року в обідній час йому зателефонувала ОСОБА_13 та сказала, що ОСОБА_21 померла. Зі слів ОСОБА_29 йому стало відомо, що ОСОБА_21 збиралась виходити на вулицю та їй стало погано. На впізнання тіла дитини колишня дружина ОСОБА_13 його не пустила. Коли хоронили ОСОБА_24 він побачив, що все тіло дитини було у синцях (на руках, ногах, на обличчі на губі і т.д.), вона була одягнута у плаття, тому були видні синці. Зі слів ОСОБА_30 йому стало відомо, що на ОСОБА_24 нібито впав телевізор. На його додаткові запитання, що стало причиною смерті, ОСОБА_29 йому сказала, що вона не знає, оскільки її вдома не було. Він вважає, що ОСОБА_29 не впустила його на впізнання, у зв`язку з тим, що не хотіла, щоб він бачив на тілі дитини синці. Грошові кошти на виховання ОСОБА_22 він надавав, їх забирав або ОСОБА_10 або ОСОБА_13 . Люба була звичайною дитиною, хоча і мала інвалідність у зв`язку із захворюванням - порок серця.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_31 надала показання, що вона працює лікарем швидкої невідкладної медичної допомоги (відділення №8). 16.02.2017 року о 07:40 годині на швидку надійшов виклик з приводу того, що дівчинці 6-ти років погано із серцем. За 3 хвилини вони виїхали, поблизу будинку їх зустрів ОСОБА_10 та сказав, що дитині погано. Коли вона зайшла до кімнати то побачила дівчинку 6 років, яка лежала на ліжку. При огляді дитини було встановлено, що вже наступила біологічна смерть. На скроневій області були гематоми синьо-зеленого кольору, були синці на підборідді, на голові не свіжі гематоми. На її запитання ОСОБА_10 пояснював, що дитина дуже активна та ці ушкодження вона отримала внаслідок падіння. Далі при огляді тіла на животі дівчинки вона побачила свіжі дрібні гематоми та крововиливи, схоже було, що у дитини були розриви внутрішніх органів. На її питання батько почав розповідати, що на дитину нібито впав телевізор. З його слів, дівчинка потягнула за дріт і на неї перекинувся телевізор. Щодо обстановки у кімнаті, телевізор знаходився у вертикальному положенні на боковій частині на тумбі. Зі слів батька, дитині було погано ще з самого ранку та вона рвала. Крім батька та ще однієї малолітньої дитини, віком приблизно 1 рік 6 місяців, у будинку інших сторонніх осіб не було. Після цього вона повідомила про вказаний факт старшому лікарю ШМД та здійснила повідомлення до служби «102».
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_32 надала показання, що з ОСОБА_13 вони працюють разом в кафе «Епоха». 16.02.2017 року приблизно о 07:45 годині ОСОБА_13 прийшла на роботу. Приблизно о 8:20 годині ОСОБА_33 зателефонував цивільний чоловік та сказав, що її малолітня донька ОСОБА_21 не дихає. Після цього ОСОБА_13 поблідніла та її затрусило. Вона відразу зателефонувала начальнику та відпросила ОСОБА_29 із роботи. Після цього вони викликали таксі та через 15 хвилин ОСОБА_13 поїхала додому. Більше по обставинам справи свідку нічого не відомо.
Під час допиту у судовому засідання свідок ОСОБА_34 надала показання, що вона проходила практику в кафе «Епоха». 16.02.2017 року приблизно о 07:40 годині ОСОБА_13 прийшла на роботу. Після 08 години ОСОБА_33 на мобільний телефон зателефонував цивільний чоловік ОСОБА_27 та повідомив, що малолітній ОСОБА_23 стало погано та дитина не дихає. Після цього ОСОБА_13 викликали таксі та вона відразу поїхала додому.
Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_35 надала показання, що вона є сусідкою ОСОБА_10 , який проживає в сусідній половині будинку. Кімната, де проживала малолітня ОСОБА_21 , не граничить із кімнатою, в якій вона проживає. Зі слів сусіда ОСОБА_26 їй стало відомо, що ОСОБА_21 померла, про це йому розповів ОСОБА_10 . Зі слів батьків дитини, на ОСОБА_24 нібито впав телевізор. Ніяких сварок чи криків у квартирі, де проживала сім`я ОСОБА_36 , перед цим вона не чула. За фактом смерті малолітньої ОСОБА_22 свідку більше нічого не відомо.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_37 надав показання, що він працює судово-медичним експертом. 16.02.2017 року він заступив на чергування, надійшов виклик про смерть дівчинки. По приїзду на вул. Світло Шахтаря на місці події ним проведено огляд трупа дитини. При вході в кімнату з лівої сторони знаходилось ліжко, на якому лежала дівчинка, а біля її голови на тумбі знаходився телевізор. Він бачив видимі тілесні ушкодження на підборідді та в районі грудної клітини, на передній поверхні тулубу були ділянки зі зміненими ділянками шкіри (невеликого розміру крововиливи).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_38 надала показання, що зі своєю сестрою ОСОБА_13 та її цивільним чоловіком ОСОБА_10 не спілкувалась приблизно 6-8 місяців до даних подій. В лютому 2017 року, точної дати вона не пам`ятає, приблизно о 08 08:30 годині їй на мобільний телефон зателефонувала сестра ОСОБА_29 та повідомила, що її донька ОСОБА_21 погано дихає та дитині погано. Через деякий час знову подзвонила сестра та сказала, що дитина померла. Коли вони приїхали до цього будинку, то ОСОБА_13 та ОСОБА_10 розповідали, що перед цим ОСОБА_23 було погано та вона рвала вночі. Зранку ОСОБА_21 знаходилась в іншій кімнаті, потім вона нібито потягла за дріт від телевізора та на неї впав телевізор. У день смерті дитини сестра знаходилась на роботі. Дитина була енергійна, це не подобалось ОСОБА_27 . У морзі вона бачила синці на тілі ОСОБА_22 в області підборіддя та нижче на шиї. На її запитання звідки з`явились ці тілесні ушкодження, ОСОБА_29 сказала, що вона не знає.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_39 надав показання, що він є чоловіком ОСОБА_40 , яка є сестрою ОСОБА_30 . Зранку о 07 чи 08 годині їм зателефонувала ОСОБА_41 , під час першого дзвінка вона сказала, що її доньці ОСОБА_23 погано. Коли ОСОБА_29 подзвонила другий раз, то повідомила про смерть дитини. Потім вони поїхали до будинку, вдома були ОСОБА_41 , її цивільний чоловік ОСОБА_42 та малолітня ОСОБА_20 . ОСОБА_13 їм розповіла, що ОСОБА_23 зранку стало погано, ОСОБА_10 викликав швидку медичну допомогу, однак швидка не встигла приїхати, після чого дитина померла. Коли вони знаходились в морзі та забирали тіло дитини, то він бачив синці на обличчі дитини.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надав показання, що він є батьком обвинуваченого ОСОБА_10 . У день смерті дитини він працював та знаходився на роботі. Вдома залишився його син ОСОБА_10 та двоє малолітніх дітей. Після закінчення зміни на третій день о 08 годині він повернувся додому, старший син йому розповів, що ОСОБА_24 забрали до лікарні. Потім невістка ОСОБА_41 йому розповіла, що ОСОБА_21 померла. Вона не пояснювала як це трапилось та не розповідала, що стало причиною смерті. Малолітня ОСОБА_21 була енергійною, звичайною дитиною, його син ОСОБА_10 дитину не ображав та не бив її, тілесних ушкоджень на дитині він не бачив.
Згідно Журналу графіка чергувань встановлено, що ОСОБА_11 , який є батьком обвинуваченого ОСОБА_10 , знаходився на роботі на чергуванні 15 та 16 лютого 2017 року.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_43 надала показання, що обвинуваченого ОСОБА_10 вона знає 19 років, вона знаходиться у дружніх відносинах з його батьками. Про події смерті дитини дізналася з передачі « ОСОБА_44 ». Після того, як у сім`ї ОСОБА_36 народилася донька ОСОБА_20 , ОСОБА_42 став гірше відноситись до малолітньої ОСОБА_22 , яка була дитиною ОСОБА_30 від першого шлюбу. В розмові з нею ОСОБА_42 казав, що із-за ОСОБА_22 в їх сім`ї весь час сварки. З показань свідка, ОСОБА_10 мав запальний характер, він кричав та ображав ОСОБА_24 , що їй було відомо зі слів двірника.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_45 надав показання, що ОСОБА_10 погано відносився до малолітньої ОСОБА_46 . До своєї дитини ОСОБА_20 він як батько ставився добре. Одного разу він бачив, як ОСОБА_10 проходив по вулиці із коляскою, поруч йшла малолітня ОСОБА_21 . Потім ОСОБА_10 вдарив малолітню ОСОБА_24 ногою в область сідниць, він тріпав дитину, кричав та висловлювався на неї нецензурною лайкою. Вказані події він бачив дуже часто. Також він бачив, як влітку ОСОБА_10 бив свою цивільну дружину ОСОБА_13 та душив її. З показань свідка, ОСОБА_42 вживав алкогольні напої, крім цього він вживав медичні препарати «Кодтерпін».
Окрім показань свідків події, які були допитані під час судового розгляду, судом досліджено письмові докази та висновки судово-медичних експертиз, якими підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні вбивства малолітньої ОСОБА_14 .
Згідно листа КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» №01-465/к від 20.04.2017 року, о 07 год. 51 хв. до служби «103» надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_14 , 2010 р.н.
Протоколом огляду місця події від 16.02.2017 року підтверджується, що під час проведення огляду в квартирі АДРЕСА_2 , зафіксована обстановка на місці події, виявлено та оглянуто труп малолітньої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Висновком судово-медичної експертизи №441-Дм/17 від 16.02.2017 року підтверджується, що на трупі дитини ОСОБА_14 були встановлені наступні ушкодження:
Голови: садна - на волосистій частині голови в правій тім`яній області (3), в лобній області ліворуч (1), в правій щічній області (3), на нижній поверхні підборіддя (1); синці - на волосистій частині голови в потиличній області ліворуч, що супроводжується крововиливом у м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні (1), на нижній повіці правого ока (1), в правій виличній області з переходом на праву щічну область (1), в лівій щічній області (1), на передньонижній поверхні підборіддя з розповсюдженням вздовж лівої гілки нижньої щелепи (1), на зовнішніх поверхнях правої та лівої вушних раковин (2);
Грудної клітки: садно на спині ліворуч (1), синці - на передній поверхні грудної клітки (16); крововиливи - в міжреберний м`яз в 6 міжребер`ї праворуч;
Живота: закрита тупа травма живота у вигляді синців на передній поверхні живота (9); крововиливів - жирову клітковину малого сальника, стінку «порожньої» (тонкої - КЕ) кишки, поперечного відділу ободової кишки, в жирову капсулу лівої нирки по задній її поверхні; розриву по задній поверхні хвостатої долі печінки, розриву стінки порожньої кишки по верхній її поверхні;
Кінцівок: садна - на задній поверхні правого передпліччя (5), на розгинальній поверхні лівого ліктьового суглобу (1), на зовнішній поверхні лівого передпліччя (9), на передній поверхні правого стегна; синці - на зовнішній поверхні правого плеча (3), на задній поверхні правого передпліччя (1), на передній поверхні лівого плеча (1), на зовнішній поверхні лівого плеча (2), на розгинальній поверхні 2 п`ястково-фалангового суглоба лівої кисті (1), на передній поверхні правого стегна (1), на зовнішній поверхні правого стегна (3), на зовнішній поверхні лівого стегна (1), на передній поверхні лівого колінного суглоба (4). Крім того, при судово-медичній експертизі трупа виявлені патологічні зміни в черевній порожнині у вигляді поширеного фібринозно-гнійного перитоніту.
Висновком комісійної судово-медичної експертизи №194-КЕ/2017 від 03.05.2017 року підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_14 стала закрита травма живота із наявністю синців, крововиливів у внутрішні органи черевної порожнини, м`які тканини, розрив стінки тонкої кишки, розрив печінки, що ускладнилась розвитком перитоніту (гнійно-фібринозне запалення очеревини).
Ушкодження на передній поверхні тулубу малолітньої ОСОБА_14 у вигляді синців, крововиливів у жирову тканину малого сальника, стінку тонкої кишки, стінку ободової кишки у її горизонтальному відділі, жирову капсулу лівої нирки, розриву печінки, розриву стінки тонкої кишки є результатом неодноразової дії тупих предметів з обмеженою поверхнею травмування за механізмом удару, удару-здавлення. Згідно з наявними фотозображеннями та результатами судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_14 , в ділянку її живота прийшлося щонайменше 3-4 прикладання травмуючої сили за вказаним механізмом, про що свідчать розмежовані відстанню ушкодження тонкої кишки, печінки та нирки, у співвідношенні із зовнішніми ушкодженнями у вигляді синців.
Травма живота, що була виявлена при судово-медичній експертизі ОСОБА_14 , має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.1.а., п.2.1.2, п.2.1.3.л., п.2.1.3.о, п.4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року).
Садна та синці на голові, грудній клітці та кінцівках носять ознаки легких тілесних ушкоджень та безпосередньо на настання смерті дитини ОСОБА_14 не вплинули.
Кількість ушкоджень на передній поверхні грудної клітини віддзеркалюють щонайменше 6-8 травматичних впливів за механізмом удару, удару-здавлення. Значна кількість ушкоджень на передній частині грудної клітини та на животі, їх відокремленість одне від одного, загальні їх характеристики свідчать про те, що під час отримання травм (переважно у вигляді ударів) дитина була обернута у бік джерела травматизації (нападника) передньою поверхнею тіла.
Відповідно до терміну формування цих ушкоджень, зважаючи на макроморфологічні та мікроморфологічні зміни, слід зазначити, що часом їх виникнення слід вважати період, що обчислюється десятком годин - добою до настання смерті. Ступінь виразності реактивних змін у фокусах ушкоджень, який виявлений у ході судово-гістологічної експертизи, свідчить про те, що формування цих ушкоджень відбувалося на протязі короткого часу не одномоментно.
Садна та синці на голові та кінцівках утворилися внаслідок ударної та ударно-ковзаючої дії тупих предметів з обмеженою поверхнею за декілька діб до настання смерті дитини ОСОБА_14 , але не більше ніж 3-6 діб. Синці на голові ОСОБА_14 , синці на кінцівках та ушкодження тулубу зважаючи на їх локалізацію, характеристику, кількість є такими, що не могли виникнути внаслідок падіння на площині («з висоти власного зросту»), внаслідок падіння на дитину предметів та внаслідок багатократного самовільного (власного) контакту з предметами умеблювання кімнат, незалежно від їх розташування та розмірів.
Протоколом слідчого експерименту від 17.02.2017 року підтверджується, що під час проведення слідчої дії підозрюваний ОСОБА_10 надав наступні показання щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_14 , а саме: 15.02.2017 року, коли він зайшов до великої кімнати, то побачив, як старша донька ображає меншу. Після цього він наніс удар правою ногою по спині малолітньої ОСОБА_14 в область поясниці посередині, від якого вона впала на кресло на бильце. Приблизно через 1 годину чи 30 хвилин в іншій кімнаті, коли вони знаходились напроти один до одного обличчям на невеликій відстані, він наніс малолітній ОСОБА_14 два удари носком правої ноги (обутою в тапки) в область живота посередині, потім наніс удар правою ногою в область попереку, від якого дитина впала на бильце дивану, при цьому вдарилась об нього животом та грудьми. Потім дитина сказала, що в неї болить живіт, більше ушкоджень він їй не спричиняв. Також підозрюваний ОСОБА_10 розповів, що на наступний день зранку на дитину падав телевізор.
Під час проведення слідчої дії підозрюваний ОСОБА_10 надав детально показання щодо обставин та механізму спричинення ним тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_14 . Вказані показання він надавав у присутності захисника адвоката ОСОБА_47 , слідчий експеримент проводився за участю понятих та судово-медичного експерта, протокол підписано учасниками без зауважень та заперечень.
Відтвореним у судовому засіданні відеозаписом підтверджуються обставини, при яких проводився слідчий експеримент 17.02.2017 року.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_25 підтвердили, що підозрюваний ОСОБА_10 надавав показання добровільно, без будь-якого фізичного чи психологічного примусу зі сторони працівників правоохоронних органів.
Посилання ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту на меншу кількості ударів, які ним було спричинено в область грудної клітини та живота малолітньої ОСОБА_14 , розцінюються судом як такі, що надані з метою зменшення своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Висновком комісійної судово-медичної експертизи №194-КЕ/2017 від 03.05.2017 року (пункт 17) достовірно підтверджується, що покази ОСОБА_10 , надані ним у ході слідчого експерименту від 17.02.2017 року, щодо нанесення ударів ногою у ділянку живота ОСОБА_14 загалом відповідають судово-медичним даним відносно локалізації і механізму виникнення ушкоджень живота у ОСОБА_14 , внаслідок яких настала її смерть. Невідповідність цих показів полягає у меншій кількості травматичних впливів щодо ушкоджень, наявних у ОСОБА_14 , а також у відсутності ушкоджень, які б відобразили падіння дитини ОСОБА_14 на предмети умеблювання та обстановки внаслідок прискорення, що було викликане ударом у спину.
Зважаючи на характер травм та об`єм ушкоджень із ускладненнями, внаслідок яких настала смерть малолітньої ОСОБА_14 , слід зазначити, що в разі своєчасного надання кваліфікованої медичної допомоги (навіть через деякий час «після заподіяння тілесних ушкоджень»), смерть ОСОБА_14 не настала б. При цьому комісія експертів зазначила, що свідчення ОСОБА_10 щодо стану дитини ( ОСОБА_14 ) у другій половині 15.02.2017 р. та в ніч на 16.02.2017 р. щодо «неможливості сходити до туалету, нудоти, спраги, багаторазової блювоти» є класичними ознаками гострого перитоніту, що відповідає динамічному розвитку посттравматичного процесу, в тому числі й внаслідок ушкодження внутрішніх органів черевної порожнини. Яскравість симптоматики, що викладена в показах ОСОБА_10 , свідчила про невідкладну потребу надання медичної допомоги будь-якого рівня. Після отримання ушкоджень черевної порожнини, що привели до смерті малолітньої ОСОБА_14 , вона (дитина) могла пересуватися цілеспрямовано, активно, з обмеженістю рухів внаслідок больових відчуттів в перші години після травматизації.
Слід вважати, що смерть малолітньої ОСОБА_14 настала близько 07:00 години 16.02.2017 року або трохи раніше.
Під час проведення слідчого експерименту 15.03.2017 року підозрюваний ОСОБА_10 повністю змінив свої показання та взагалі почав заперечувати факт нанесення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_14 .
При слідчому експерименті підозрюваний ОСОБА_10 повідомив, що в ніч з 15.02.2017 на 16.02.2017 року малолітній ОСОБА_14 стало погано та в неї була блювота. Вранці 16.02.2017 року приблизно о 07 год. 20 хв. він відвів ОСОБА_14 до кімнати свого батька, де вона дивилась телевізор. Залишивши ОСОБА_24 в одній кімнаті, він пішов до іншої кімнати, де знаходилась донька ОСОБА_20 , дружина ОСОБА_13 знаходилась на кухні. Приблизно о 07 год. 30 хв. він почув гуркіт із сусідньої кімнати, коли зайшов до кімнати то побачив, що ОСОБА_21 лежить між диваном і стіною обличчям до гори, а зверху на ній лежить боковою поверхнею телевізор. Далі, він підняв телевізор з дівчинки та постановив його на тумбочку, потім підняв дитину та переніс її на диван. Після цього побіг до сусідньої кімнати, щоб викликати швидку медичну допомогу.
Показання підозрюваного ОСОБА_10 , які він надав під час проведення слідчого експерименту 15.03.2017 року, є неправдивими та недостовірними, оскільки за встановлених обставин 16.02.2017 року зранку ОСОБА_13 знаходилась не за місцем проживання, як про це зазначав ОСОБА_10 , а перебувала на роботі за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відеозаписами з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та показаннями свідків ОСОБА_48 та ОСОБА_49 .
Крім цього, вказані показання ОСОБА_10 повністю спростовуються висновками комісійної судово-медичної експертизи №194-КЕ/2017 від 03.05.2017 року, згідно яких покази ОСОБА_10 щодо поліпшення стану дитини о 07:15-07:20 годині й про те, що малолітня ОСОБА_14 вживала рідку їжу (бульйон) у цей період, не відповідають дійсності. Тим більше ці покази ОСОБА_10 не відповідають судово-медичним даним й у відношенні смертельного травмування ОСОБА_14 внаслідок падіння на неї телевізора та можливість виникнення ушкоджень у малолітньої ОСОБА_14 внаслідок реанімаційних заходів, які нібито були виконані ОСОБА_10 , за викладеними у висновку причинами (незалежно від висоти тумби, ваги телевізора та інших метричних умов).
Під час допиту у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_50 пояснив, що висновки комісійної судово-медичної експертизи №194-КЕ/2017 від 03.05.2017 року він підтверджує у повному обсязі, надані для проведення експертизи матеріали були достатніми для таких висновків. При наданні додаткових матеріалів можливо лише уточнення висновків, тобто результати експертизи не зміняться.
За будь-яких обставин вказані тілесні ушкодження у малолітньої ОСОБА_14 не могли бути спричинені при падінні на дитину телевізора чи при проведенні реанімаційних заходів.
Щодо наявних ушкоджень живота малолітньої ОСОБА_14 експерт надав показання, що ці тілесні ушкодження утворились внаслідок прямих ударів тупим предметом в живіт, внаслідок чого відбулось піддавлення передньої черевної стінки та додавлення стінки та внутрішніх органів до спини. При цьому, в живіт дитині було нанесено щонайменше 3-4 удари, кожний із яких викликав тяжке тілесне ушкодження.
Таким чином, показання ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 про те, що на малолітню ОСОБА_14 впав телевізор та це нібито стало причиною її смерті, є неправдивими та недостовірними, оскільки вони спростовуються висновками комісійної судово-медичної експертизи №194-КЕ/2017 від 03.05.2017 року.
Довідкою УОТЗ ГУ НП в Харківській області №1558/119-18/03-2017 від 19.04.2017 року підтверджується, що мобільний телефон ОСОБА_10 у період часу з 06:00 15.02.2017 по 09:00 16.02.2017 року перебував за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
За встановленим судом обставин, саме обвинувачений ОСОБА_10 спричинив малолітній ОСОБА_14 тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, які в подальшому призвели до смерті малолітньої дитини.

Будь яких інших сторонніх осіб, які б могли спричинити малолітній ОСОБА_14 ці тілесні ушкодження не було, оскільки 15.02.2017 року в період часу з 07 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв. лише ОСОБА_10 знаходився вдома із двома малолітніми дітьми за місцем проживання, що обвинувачений підтвердив під час судового розгляду.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_10 та визнання його винуватості.
Показанням обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування до нього фізичного насильства з боку працівників Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області, в результаті чого він нібито вимушений був обмовити себе у вчиненні цього злочину, суд надає критичну оцінку.
За вказаним фактом прокуратурою Харківської області проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000205 від 13.03.2017 за ч.2 ст.365 КК України за заявою ОСОБА_10 щодо застосування відносно нього фізичного насильства співробітниками карного розшуку Новобарського ВП ГУ НП в Харківській області.
Постановою старшого слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_51 від 25.04.2017 року кримінальне провадження №0000205 від 13.03.2017 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діях співробітників Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Зазначена постанова про закриття кримінального провадження набрала чинності.
Листом Державної установи «Харківська установа виконання покарань №27» від 28.04.2017 підтверджується, що 23.02.2017 року ОСОБА_10 по прибуттю до установи був оглянутий черговим медичним працівником, на час огляду скарг на погіршення стану здоров`я не пред`являв, при тілесному огляді тілесних ушкоджень виявлено не було.
Факт відсутності тілесних ушкоджень у затриманого ОСОБА_10 станом на 17.02.2017 року підтверджується довідкою КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. Проф. О.І. Мещанінова» №10/2313 від 17.02.2017 року.
Висновком судово-медичного експерта №2764-Ая/17 від 04.05.2017 підтверджується, що ОСОБА_10 при затриманні мав тілесні ушкодження: синець на лівій нозі, який утворився до його огляду за 2-3 тижні. За ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Більше ніяких тілесних ушкоджень встановлено не було.
Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких доказів, які б підтверджували показання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування відносно нього фізичного насильства на стадії досудового розслідування, не надані вони були й стороною захисту, у зв`язку з чим ці доводи обвинуваченого не знайшли свого підтвердження та оцінюються судом критично, як такі що надані з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_10 в межах пред`явленого обвинувачення, колегія суддів виходить із наступних обставин.
Відповідно до ч.3 ст.24 КК України, непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
Враховуючи спосіб, кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень у малолітньої потерпілої ОСОБА_14 , спричинення малолітній дитині, віком 6 років, яка мала захворювання - порок серця, зі значною силою неодноразових ударів ногою у живіт, де розташовуються життєво-важливі органи (всього на передній поверхні грудної клітини виявлено щонайменше 6-8 травматичних впливів, в живіт нанесено щонайменше 3-4 удари), колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_10 усвідомлював суспільно небезпечний характер свої дій, передбачав, що наслідком таких дій може бути смерть дитини, хоча й не бажав, але свідомо допускав можливість настання таких наслідків.
При цьому, подальша поведінка ОСОБА_10 підтверджує вказані обставини, оскільки після скарг малолітньої дитини на болі в животі та погіршення стану її здоров`я, він протягом тривалого часу не вживав заходи щодо виклику швидкої медичної допомоги, тривалий час приховував стан дитини від цивільної дружини, що свідчить про той факт, що він свідомо допускав можливість настання смерті малолітньої ОСОБА_14 , тобто обвинувачений ОСОБА_10 діяв з непрямим умислом на вбивство малолітньої дитини.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений п.2 ч.2 ст.115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті малолітній дитині (вбивство).
Вивченням відомостей про особу підсудного ОСОБА_10 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має, неодружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, в силу ст.89 КК України не судимий.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №291 від 10.04.2017 року, ОСОБА_10 на даний час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_10 перебував поза межами хронічного психічного захворювання, тимчасового розгляду психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_10 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_10 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судам кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є особливо тяжким умисним злочином, відношення особи до скоєного злочину та факт повного невизнання вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим колегією суддів призначається ОСОБА_10 покарання в межах санкції за п.2 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015) ОСОБА_10 у строк покарання за цим вироком необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 16.02.2017 (дата затримання згідно протоколу) по 20.06.2017 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_10 необхідно зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого по справі.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з моменту фактичного затримання згідно протоколу, тобто з 16.02.2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015) ОСОБА_10 у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 16.02.2017 по 20.06.2017 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_10 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_10 процесуальні витрати за проведені по кримінальному провадженню судові експертизи на загальну суму 4950,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.), перерахувавши їх на користь держави.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:
-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», в корпусі білого кольору, модель GT-S 5830IGSMN, IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Samsung» в корпусі білого кольору, модель GТ-Е12001, IMEI НОМЕР_2 , ключі три штуки, які були вилучені під час особистого обшуку у ОСОБА_10 - повернути останньому як законному володільцю;
-паперову квитанцію «Харків Водоканал», НОВ-2972/6104, щодо сплати за січень 2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 ; пачку цигарок марки «Ротманс демі 4»; квитанція ПФ «Гамма» 55, м. Харків, вул. Жовтневої Революція, аптека №32 «Гамма АТБ», на купівлю: аміак РР (нашатирний спирт), вата 25, «Гідезепам» 0,05, таблетки, разом по чеку сума 89 грн. 83 коп., пачку цигарок марки «Ротманс демі 4», дві запальнички, які були вилучені під час особистого обшуку у ОСОБА_10 знищити як предмети, які не представляють цінності;
-телевізор марки «Start», моделі 2136, з серійним номером №602UC03254 повернути ОСОБА_11 як законному власнику;
-DVD-R диск з відеозаписом з приміщення кафе «Епоха»; CD-R диск з інформацією стосовно викликів на спецлінію «102»; DVD-R диск з інформацією стосовно викликів на спецлінію «103» - залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3