Справа № 728/1011/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/873/2017
Категорія - ст. 122 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 квітня 2017 року за № 0000244 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03 липня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03 липня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, групи інвалідності не має, раніше не судимий,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку визначено рахувати з часу проголошення вироку.

Визначено до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирати.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 04 квітня 2017 року, близько 08 години, ОСОБА_7 , перебуваючи на земельній ділянці, що знаходиться навпроти господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, металевою палицею наніс 4 удари в область голови, 1 удар в область правої ключиці та 1 удар в область лівого коліна ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та саден лоба зліва, синця та поверхневої забійної рани лівої завушної ділянки, синця лівої очної ділянки обличчя, закритого перелому правої ключиці, синців правого надпліччя та правого плечового суглобу, а також синця лівої гомілки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 60 від 06.04.2017року в своєму комплексі відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 21 день.

Звертаючись з апеляційною скаргою обвинувачений просить скасувати вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03 липня 2017 року та закрити кримінальне провадження. Вважає, що суд при розгляді справи допустив однобічність і неповноту судового розгляду, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Звертає увагу суду, що на досудовому розслідувані слідчий скориставшись юридичною необізнаністю обвинуваченого та його дружини примусив підписати протоколи допиту з відмовою давати свідчення по справі В судовому засіданні обвинувачений був позбавлений належної участі в судовому засіданні через майже повну глухоту, при цьому суд відмовив в задоволенні клопотання в забезпеченні представника. Також ОСОБА_7 не погоджується з посиланням суду як на доказ на протокол слідчого експерименту, згідно якого бійка виникла не на земельній ділянці апелянта, а на ділянці, яка розташована навпроти буд. АДРЕСА_2 , що вказує на порушення принципу змагальності сторін, а саме в поданні суду доказів, та не повного встановлення всіх обставин справи, а тому протокол слідчого експерименту є неналежним доказом. Також обвинувачений не погоджуючись з висновком судово-медичної експертизи № 60 від 06.04.2017 року, вважає, що суд мав призначити повторну комісійну судову експертизу, для з`ясування тих обставин, на які в своїх показаннях наполягає ОСОБА_7 . А також наполягає на неналежності як доказу показань свідка ОСОБА_9 , показання якої були перекручені у вироку та не відповідають тим, які зафіксовані на електронному носії.

На адресу апеляційного суду 04.10.2017 року надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він просить застосувати щодо нього Закон України «Про амністію 2016 року».

В засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку. Обвинувачений надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з поганим станом здоров`я.

Прокурор в засіданні апеляційного суду просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку з її безпідставністю.

Заслухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає. Таке рішення обґрунтовує наступним чином.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за обставин наведених у вироку та призначене покарання, ґрунтується на встановлених у судовому засіданні обставинах, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. З цими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки зібраних у справі доказів, наявності суперечностей у доказах прийнятих судом, неприйняття доказів, які виправдовують обвинуваченого і, як наслідок цього, щодо хибності висновків суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Суд розглядаючи справу на засадах змагальності, вважає, що по справі зібрана достатня кількість достовірних, належних і допустимих доказів, які указують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 у своїх показаннях підтвердив факт конфлікту з ОСОБА_8 в зв`язку з тим, що обвинувачений проводив сільськогосподарські роботи на земельній ділянці, яку вважав належною йому. При цьому зауважив, що можливо один раз вдарив ОСОБА_10 по голові палкою, а також удари палкою по руках, але це було зроблено з тією метою, щоб припинити так звані неправомірні дії потерпілого. Проте, переконує, що умисно ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не спричиняв.

Будучи допитаним в суді першої інстанції потерпілий показав, що підійшов до трактора ОСОБА_7 із своєю дерев`яною палицею, за допомогою якої пересувається, яка знаходилася в руці, намагався від`єднати від трактора паливну систему. У відповідь на його дії ОСОБА_11 , знаходячись на тракторі, вдарив його металевою трубою по голові, від чого у нього з рани пішла кров і він впав на землю. Але свідомість при цьому не втрачав. Тоді Моціяка зліз з трактора і після цього ще наніс 4 удари металевою трубою в область голови: по центру голови, в область брови, обох ушей. Крім того, він також наніс йому удар по правому плечу, від чого лопнула ключиця, і в область лівої ноги.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які були ретельно допитані в суді першої інстанції та дали послідовні показання, які узгоджуються між собою, а також відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , висновком судово-медичного експерта № 60, який повністю підтверджує показання потерпілого щодо механізму спричинених йому тілесних ушкоджень, кількості ударів, локалізації ушкоджень, отриманих 04.04.2017 року.

Оцінюючи вказані докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичний перебіг подій та належним чином оцінено і проаналізовано наявні у справі докази і вірно кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України, як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Аналізуючи доводи апелянта щодо неузгодженості вироку суду з його показаннями в частині неумисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та те, що першим спровокував конфлікт потерпілий, а обвинувачений лише оборонявся, то їх слід оцінити критично, оскільки судом першої інстанції достовірно встановлено, цього не заперечили і свідки, що словесний конфлікт який розпочався в подальшому переріс в нанесення ударів саме ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає безпідставним твердження апелянта про спотворення показань свідка ОСОБА_9 у вироку. Співставлення запису допиту цього свідка, зафіксованого на технічному носії з текстом вироку свідчить, що показання свідка ОСОБА_9 у вироку викладені в скороченому вигляді цілком вірно.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений в процесі сварки, яка виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно спричинив ОСОБА_8 середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є законним та справедливим і відповідає вчиненому ними злочину та даним про його особу, а також узгоджується з вимогами ст.ст.50, 65-67 КК України.

Що стосується твердження обвинуваченого про те, що в судовому засіданні обвинувачений був позбавлений належної участі через поганий слух, при цьому суд відмовив в задоволенні клопотання в забезпеченні представника, що свідчить про пушення права на захист, то таке твердження є безпідставним, оскільки інтереси обвинуваченого весь час представляв захисник, що підтверджено журналом судового розгляду та вироком.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

На стадії апеляційного розгляду скарги від обвинуваченого ОСОБА_7 до апеляційного суду була надана заява про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обговоривши клопотання про звільнення від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень п. «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а саме осіб які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно вироку Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03 липня 2017 року, ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст. 122 КК України, тобто за умисний злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України віднесений до злочинів середньої тяжкості

На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому, на підставі пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання, призначеного судом першої інстанції .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 418 КПК України, ст. 85 КК України, пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі пункту п. «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_7 звільнити від покарання, призначеного вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03 липня 2017 року у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі та звільнити його від обов`язків, покладених на нього судом згідно ст. 76 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4