07 лютого 2018 р. Справа № 632/595/16-к провадження № 1-кп/632/8/18
У Х В А Л А

07 лютого 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4 , обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2017 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшов лист від обвинуваченого ОСОБА_7 з клопотанням про призначення судово медичної експертизи, а також додаток до нього копія протоколу патологоанатомічного дослідження № 45 від 19 грудня 2016 року.

Перед початком дослідження, після оголошення про наявність у матеріалах кримінального провадження зазначеного документу, прокурор заявила клопотання про визнання копії цього протоколу недопустимим доказом, через те, що він отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами України та без попереднього дозволу суду, і це є очевидним, у зв`язку з чим просила припинити його дослідження.

В обґрунтування прокурор зазначила, що хоча дані, які містить наведений документ, безпосередньо судом не досліджувались, однак є очевидним, що він за своїм характером і змістом містить охоронювану законом таємницю, а саме відомості, які становлять лікарську таємницю факт звернення особи за медичною допомогою до лікувального закладу, діагнози, обставини, що передували захворюванню або спровокували його, відомості та результати, одержані при медичному і патологоанатомічному дослідженнях. Ці відомості не підлягають розголошенню навіть після смерті особи, з метою попередження випадків можливого заподіяння шкоди репутації померлого чи його близьким.

При цьому прокурор заявила і про те, що оскільки вказаний протокол містить відомості, які становлять лікарську таємницю, то при наявності у ньому даних, які мають значення для кримінального провадження, він повинен був бути отриманий в порядку, визначеному КПК України - на підставі рішення суду та у відповідному лікувальному закладі.

Натомість, в порушення процесуального порядку, копія протоколу патологоанатомічного дослідження № 45 від 19 грудня 2016 року була отримана поза межами судового розгляду видана заступником начальника - начальником СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області на запит адвоката ОСОБА_8 та надана суду за вказаних обставин.

Крім того, прокурор вказала, що наведений протокол є також і неналежним доказом, оскільки інформація, яка у ньому міститься, не має ніякого значення для розгляду даного кримінального провадження.

Представник потерпілої підтримала клопотання прокурора, оскільки вважає його законним і обґрунтованим.

Сторона захисту проти задоволення клопотання, заявленого прокурором, заперечувала.

При цьому обвинувачений ОСОБА_7 наполягав на дослідженні копії згаданого протоколу у якості доказу, оскільки, на його думку, дані, що у ньому містяться, мають значення для розгляду кримінального провадження, а саме, суд може встановити причину смерті потерпілого, яка настала не внаслідок злочинів, що інкримінуються йому та іншим обвинуваченим.

За відсутності причинного зв`язку між винними діяннями, у вчиненні яких обвинувачуються він, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і смертю потерпілого, рішення суду про визнання потерпілою матері померлого, є таким, що не ґрунтується на законі, оскільки ухвалене всупереч відповідним нормам КПК України.

Захисник ОСОБА_10 вважає, що копія наведеного протоколу була отримана у законний спосіб, оскільки надана на запит адвоката.

На думку захисника ОСОБА_9 , дані, які містяться у наведеному протоколі повинні бути досліджені у судовому засіданні для з`ясування причин смерті, з метою запобігання встановленню стороною обвинувачення причинно-наслідкового зв`язку між смертю потерпілого і подіями, що мали місце у 2015 році, а відтак можливості збільшення обсягу висунутого підсудним обвинувачення.

Також захисник зазначив, що копія цього документу отримана у законний спосіб, оскільки згідно із ст. 93 КПК України сторона захисту має право здійснювати збирання доказів, шляхом витребування та отримання будь яких документів.

Захисник ОСОБА_8 пояснила, що надаючи правову допомогу ОСОБА_7 вона направила адвокатський запит до Первомайського ВП ГУНП в Харківській області про отримання копії протоколу патологоанатомічного дослідження з метою з`ясування питання щодо законності залучення у якості потерпілої матері померлого.

При цьому захисник вказала, що, направляючи такий запит, вона розуміла, що їй буде відмовленого у його задоволенні, оскільки запитуваний документ містить лікарську таємницю.

Наявність такої відмови була б підставою для звернення до суду з відповідним клопотанням.

Однак у відповідь на її запит ОСОБА_7 була видана копія наведеного протоколу, яка містилася в іншому кримінальному провадженні.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 39 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що у разі смерті пацієнта тільки члени його сім`ї або інші уповноважені ними фізичні особи мають право бути присутніми при дослідженні причин його смерті та ознайомитися з висновками щодо причин смерті.

Отже, зазначеною нормою передбачений вичерпний перелік осіб, які мають право ознайомитися з висновком щодо причин смерті пацієнта.

Поняття лікарської таємниці сформульовано у статті 40. Медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Таким чином, предмет лікарської таємниці складають: стан здоров`я пацієнта; хвороби і діагноз; огляд і його результати; методи лікування; інтимна і сімейна сторони життя пацієнта; інші відомості, отримані при медичному обстеженні.

У протоколі патологоанатомічного дослідження № 45 від 19 грудня 2016 року, згідно з Інструкцією щодо його заповнення, затвердженої наказом МОЗ України № 110 від 14 лютого 2012 року, зазначена інформація про особу пацієнта, обставини звернення за медичною допомогою до лікувального закладу, термін перебування у ньому, дата смерті, діагнози і хвороби, основна причина смерті, результати досліджень, у тому числі патологоанатомічного.

Очевидним є те, що дані, які містяться у наведеному протоколі, становлять лікарську таємницю, з якими, відповідно до наведеної вище норми, мають право ознайомлюватися тільки члени сім`ї померлого або інші уповноважені ними фізичні особи.

Крім того, із цього ж протоколу вбачається, що він складений у психіатричному закладі.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про психіатричну допомогу» право на одержання і використання конфіденційних відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги має сама особа чи її законний представник.

Передача відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги без згоди особи або без згоди її законного представника допускається тільки для: організації надання особі, яка страждає на тяжкий психічний розлад, психіатричної допомоги; провадження досудового розслідування, складання досудової доповіді щодо обвинувачених або судового розгляду за письмовим запитом слідчого, прокурора, суду та представника уповноваженого органу з питань пробації.

Однак, стаття 20 КПК України передбачає, що обвинувачений має право на захист, яке полягає, окрім іншого, у праві збирати і подавати докази.

Сторони кримінального провадження відповідно до його загальних засад - змагальності та рівності перед законом і судом , мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб, окрім іншого, копій документів; ініціювання проведення процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

У статті 162 КПК України визначено, що до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які можуть становити лікарську таємницю.

Згідно з ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Стаття 160 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до документів, у якому, окрім іншого, зазначаються: документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; їх значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Відповідно до ст. 163 КПК України суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться документи.
Суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім наведених обставин, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів.

Таким чином, реалізуючи право на захист, як обвинувачений, так і його захисник мають право збирати та подавати до суду, окрім іншого, документи, що містять охоронювану законом таємницю, зокрема відомості, які становлять лікарську таємницю, однак за умови дотримання порядку, визначеного КПК України, про який йдеться вище, та за попереднім дозволом суду.

Захисник ОСОБА_8 не будучу особою, уповноваженою членами сім`ї померлого на ознайомлення з висновком щодо причин його смерті, в порушення порядку отримання документу, що містить лікарську таємницю, яка охороняється законом, без попереднього дозволу суду, у період судового розгляду даного кримінального провадження звернулася до Первомайського ВП ГУНП в Харківській області особи, яка не є володільцем протоколу патологоанатомічного дослідження № 45 від 19 грудня 2016 року, копія якого була отримана згідно з її запитом та надіслана до суду обвинуваченим ОСОБА_7 .

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 87 КПК України, є очевидним те, що копія зазначеного документу є недопустимим доказом.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

З цих же підстав суд не приймає до уваги доводів обвинуваченого ОСОБА_7 та захисників адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_9 про те, що копія згаданого протоколу отримана у законний спосіб відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі адвокатського запиту.

Крім того, суд зазначає, що зі з місту ст. 93 КПК України вбачається, що ця норма носить роз`яснювальний характер.

Однак, як вже зазначалося, згідно з КПК України існує певний порядок витребування речей і документів, який міститься у главі 15 цього Кодексу «Тимчасовий доступ до речей і документів», відповідно до якого право витребовувати речі і документи (отримувати тимчасовий доступ до речей і документів) можливо лише на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством України визначено виключно такий порядок отримання доказів, які містять охоронювану законом таємницю, у тому числі при судовому розгляді кримінального провадження, з метою забезпечення здійснення судового контролю за правомірністю та обґрунтованістю вимог сторін кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 87, ч. 2 ст. 89, ст. 369 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про визнання копії протоколу патологоанатомічного дослідження № 45 від 19 грудня 2016 року очевидно недопустимим доказом - задовольнити.

Визнати копію протоколу патологоанатомічного дослідження № 45 від 19 грудня 2016 року очевидно недопустимим доказом та припинити його дослідження у судовому засіданні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1