Справа № 301/2038/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.01.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 та
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/141/18, за апеляційною скаргою, яку подав начальник Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, пенсіонер, із середньою освітою, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і на підставі ст. 76 цього Кодексу на нього покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 витрати за проведення судово- дактилоскопічної експертизи в розмірі 593,22 грн..
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів, а саме, автомобіль марки "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_1 , - повернуто власнику потерпілому ОСОБА_8 ..
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
01 вересня 2017 приблизно о 09-й годині, ОСОБА_6 , знаходячись вдома в домогосподарстві, що розташоване по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, побачивши навпроти на містку, який веде до входу на подвір`я сусіднього домогосподарства АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», чорного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , двигун якого був увімкненим, без згоди та відома власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені (незамкнуті) двері, проник до салону, де знявши автомобіль зі стоянкового гальма, отримавши доступ до керування і здійснення руху, поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення, незаконно заволодівши автомобілем, вартість якого згідно висновку від 04.09.2017 становить 200 413 гривень.
В апеляційній скарзі начальник Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 289 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначеного ОСОБА_6 покарання є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 досяг пенсійного віку, тому відповідно до положень ч. 3 ст. 61 КК України йому не може бути призначено таке покарання. Просить вирок у частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати; ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину, та покласти на нього передбачені ст. 76 КК України обов`язки, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; під час апеляційного розгляду кримінального провадження дослідити оскаржуваний вирок; у решті вирок залишити без зміни.
У ході розгляду апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційному суду заяву, в якій міститься прохання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження, посилаючись на те, що йому виповнилося 71 рік, у потерпілого до нього відсутні будь-які претензії, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка вважала за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки; обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора й просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілого ОСОБА_8 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілого враховується те, що останній про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлений належним чином; дані про поважність причин його неявки чи заяви про відкладення розгляду кримінального провадження до апеляційного суду не надходили; що в ході апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_6 надана письмова заява, написана потерпілим ОСОБА_8 , про те, що в нього відсутні які-небудь претензії до обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів зазначає, що під час його розгляду суд першої інстанції, врахувавши думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Тому, колегія суддів вважає, що при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленні порядку їх дослідження та роз`ясненні, при цьому, учасникам судового розгляду прав, судом першої інстанції вимоги ст. 349 КПК України порушені не були.
Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про винуватість та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом, учасниками процесу не оспорюється, апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряється й визнається таким, що ґрунтується на наведених у вироку доказах, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 289 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування кримінального закону судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає слушними й такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, з огляду на таке.
Як убачається зі змісту вироку за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців, від відбування якого останнього звільнено на підставі ст. 75 КК України з покладенням передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків.
Однак, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 такий вид покарання як обмеження волі, суд першої інстанції, не врахував те, що останній являється особою пенсійного віку, оскільки на день ухвалення оскаржуваного вироку йому виповнилося 71 рік, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження анкетними даними щодо ОСОБА_6 (а. к. п. 64-68), а також не врахував вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, згідно з якими, до осіб, що досягли пенсійного віку покарання у виді обмеження волі не застосовується.
Наведене свідчить про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 не може бути призначене покарання у виді обмеження волі, а тому, доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають задоволенню.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі задоволенню не підлягають з огляду на те, що у їх підтвердження прокурор не навів жодних фактів, які б свідчили про те, що виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише за умови призначення йому найбільш суворого за видом покарання, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, а також прокурор не врахував положення ст. ст. 50, 65 КК України.
При вирішенні питання про притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності та оцінці поданої останнім заяви про звільнення від кримінальної відповідальності, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Статтею 48 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилась таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та наданих обвинуваченим ОСОБА_6 в ході апеляційного розгляду копій документів убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; одружений; являється художником, який нагороджувався грамотою Іршавської РДА і твори якого експонувались на Всеукраїнських художніх виставах; вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; вину в скоєнні злочину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв його розкриттю і протягом усього досудового розслідування та судового розгляду жодних перешкод до встановлення істини у кримінальному провадженні не вчиняв; усунув заподіяну ним шкоду, оскільки автомобіль одразу ж було повернуто потерпілому (власнику) і в останнього відсутні претензії щодо нього, що також свідчить і про те, що які-небудь негативні наслідки вчиненого злочину на даний момент відсутні.
Вищенаведені обставини, вік обвинуваченого ОСОБА_6 71 рік, а також те, що з моменту вчинення даного злочину останнім не вчинювалось будь-яких інших кримінальних чи адміністративних правопорушень, на переконання апеляційного суду свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 перестав бути суспільно небезпечним і, переоцінивши, у зв`язку зі вчиненим злочином, свої життєві цінності, на теперішній час дає правильну й об`єктивну оцінку своїй поведінці щодо вчиненого злочину.
Наведене вище та фактичні обставини вчиненого злочину, на думку апеляційного суду, також свідчать і про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого ОСОБА_6 на момент вчинення злочину, змінилася, що у свою чергу робить малоймовірним вчинення ним нового тотожного чи інших злочинів.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинене ним передбачене ч. 1 ст. 289 КК України кримінальне правопорушення, про що також не заперечують і сторони кримінального провадження.
Пунктом 1 частиною 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, вирок скасуванню, а кримінальне провадження закриттю зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки.
Підстав для призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 417, 284 КПК України, ст. 48 КК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав начальник Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України ОСОБА_6 скасувати.
На підставі ст. 48 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України звільнити обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, а провадження в справі закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.
Судді: