Справа № 283/1548/17
провадження №1-кп/283/171/2017
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
02 жовтня 2017 року

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
під головуванням судді ОСОБА_1
з секретарем судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
його представника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000230 від 30.03.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, не інваліда, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

в скоєнні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
29 березня 2017 року, близько 13-ї години 00-ти хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд з другорядної дороги по вул. Міщенка в с. Іванівка Малинського району на головну вул. Центральну при виконанні маневру повороту ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по ній та допустив зіткнення з мопедом «Дельта» без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_4 .

Дана дорожньо-транспортна подія сталася в результаті порушення обвинуваченим вимог п.16.3 та 16.11 Правил дорожнього руху, а саме: у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Невідповідність дій обвинуваченого вказаним вимогам Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідків.

В результаті даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна чола, рани та відкритого перелому обох кісток правої гомілки, які по своїй категорії відносяться до тяжкого ступеню важкості, що є небезпечним для життя в момент їх спричинення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому суспільно небезпечному діянні визнав повністю, розкаявся та показав, що 29 березня 2017 року він під`їжджаючи до перехрестя вулиць Міщенка Центральна в с. Іванівка, маючи намір повернути ліворуч проявив неуважність, внаслідок чого передньою лівою частиною автомобіля зіткнувся з мопедом, яким керував його односельчанин ОСОБА_4 , та який внаслідок удару впав на асфальт. Він викликав швидку, та в подальшому частково відшкодував матеріальну шкоду. Заявлений позов потерпілого визнав частково, не оспорюючи розмір матеріальної шкоди та моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

Потерпілий підтвердив заподіяння йому обвинуваченим тілесних ушкоджень тяжкого ступеню важкості за обставин викладених в обвинуваченні, в результаті яких він знаходився на стаціонарному лікуванні в медичній установі. До ОСОБА_6 має лише претензії майнового характеру.

З даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.03.2017 року та доданою до нього схемою вбачається, що зіткнення відбулось на перехресті вулиць прямих в плані на сухому асфальтобетонному покритті.

Висновком технічного стану № 3/282 від 25.04.2017 року встановлено, що гальмівна система, рульове керування і ходова частина мопеда Дельта на момент дорожньо-транспортної пригоди перебували в технічно працездатному стані та у ході їх експертного дослідження не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови, які б могли привести до створення аварійної ситуації й виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Даними висновку технічного стану № 3/279 від 25.04.2017 року встановлено, що на момент ДТП гальмівна система, рульове керування і ходова частина автомобіля ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 перебували в технічно працездатному стані та у ході їх експертного дослідження не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови, які б могли привести до створення аварійної ситуації й виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди;

Як вбачається з висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 3/280 від 05.05.2017 року первинний контакт транспортних засобів відбувся між передньою правою частиною (передній бампер, кришка капоту в правій частині, переднє праве крило) автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 та правою боковою частиною (задній правий амортизатор, права бокова панель рами. Саморобна декоративна накладка з правої сторони бака) мопеда Дельта. При цьому, місце наїзду автомобіля знаходиться в районі осипу скла на проїзній частині на відстані близько 2,9 м. від лівого краю смуги автомобіля та на відстані близько 2,36 м. від лінії 1,5 Правил дорожнього руху України.

02 червня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_4 проводився слідчий експеримент, під час складання якого останній вказав місце, де відбулось зіткнення 29.03.2017 року.

Згідно висновку експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3/637 від 07.08.2017 слідує, що з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди є рух автомобіля ВАЗ-21099 . д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , в напрямку смуги руху мопеда Дельта під керуванням ОСОБА_4 , в момент знаходження останнього від місця зіткнення на відстані недостатньої для зупинки мопеда, з метою запобігання зіткненню.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику мопеда Дельта станом на 29.03.2017 року складає 1506,60 грн.

Згідно висновку №16 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у ОСОБА_6 ознак сп`яніння 29.03.2017 року не виявлено.

Аналізуючи досліджені докази, вважаю, що кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження є вірною.

У відповідності до вимог ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих його покарання обставин судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченому вид і розмір покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, думку потерпілого та приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без реальної ізоляції його від суспільства.

Додаткове покарання не призначається виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оскільки враховується характер та мотив дій обвинуваченого, його дії носили необережний характер, на момент вчинення ДТП був тверезий та не залишив місце пригоди, порушення правил дорожнього руху не можна вважати грубими, а тому суд приходить до недоцільності застосовувати його до винної особи.

В силу ст. 128 КПК України цивільний позивач має право на відшкодування матеріальної та/або моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

До початку судового розгляду цивільний позивач ОСОБА_4 надав суду цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 58 000 гривень. Враховуючи факт часткового відшкодування обвинуваченим в рахунок відшкодування 5340грн. та 200 доларів, що перевищує заявлені 8000 грн. матеріальної шкоди, надані докази потерпілим, виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений ОСОБА_4 розмір моральної шкоди є завищеним і вважає, що співмірним розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню на його користь 45 000 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22.12.2016 «Про амністію у 2016 році».

Пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, зокрема осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії вирішує суд, зокрема за ініціативою обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування амністії щодо нього, про що надав відповідну письмову заяву.

Враховуючи, що з свідоцтв про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких його не позбавлено батьківських прав, раніше не судимий та до нього раніше положення Закону України «Про амністію» не застосовувались, скоїв неумисний тяжкий злочин , тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк - один рік, поклавши на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України такі обов`язки:

періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 45 000 гривень. В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів 3780,24грн.

Речовий доказ по справі: автомобіль «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_6 ,

мопед марки «Дельта», переданий на зберігання ОСОБА_4 , залишити їм за належністю після вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: