Номер провадження 1-кп/754/312/18
Справа № 754/5/18
У Х В А Л А
04 січня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000037 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Межирічка, Радомишельського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України надійшов до Деснянського районного суду м. Києва 02 січня 2018 року.

Прокурор просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Також просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки підстави для скасування або заміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечували щодо призначення справи до слухання. Також не заперечували щодо продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 вирішення питання щодо призначення справи до слухання та продовження строку тримання під вартою залишив на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п. 13 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Формулювання обвинувачення повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.

Даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки слідчий не сформулював обвинувачення пред`явлене ОСОБА_3 , а виклав його в супереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у формі фактичних обставин кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 152, ч. 2 ст.153, ч. 2 ст. 186 КК України, які вважав встановленими. Крім того, обвинувальний акт не містить конкретних відомостей про місце скоєння кримінальних правопорушень, що порушує право на захист обвинуваченого.

Враховуючи викладене, є необхідним обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно вчинення ОСОБА_3 повернути прокурору для усунення недоліків.

Одночасно, враховуючи те, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження дії запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Так, строк тримання ОСОБА_3 під вартою спливає 08 січня 2018 року.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннях, які відносяться до категорії тяжких. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушень, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 відсутні.

Приймаючи таке рішення, суд враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , соціальні зв`язки, вік, стан здоров`я та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є непоправні наслідки вчиненого, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров"я є найвищими соціальними цінностями.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Таким чином, підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.
Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 29, 177, 197, 291, 314, 315, 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000037 з додатками відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний у виді тримання під вартою, вважати продовженим до 09 березня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1