Справа № 493/2347/17
Провадження № 1-кп/493/192/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2017 року м. Балта, Одеська область
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області кримінальне провадження № 1-кп/493/192/17 за бвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоске Балтського району Одеської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, з середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,
18 листопада 2017 року, близько 11 години 18 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на перехресті автодороги Балта Криве Озеро - Плоске, біля знаку с. Плоске Балтського району, скориставшись мобільним телефоном «NOKIA» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з номеру оператора мобільного зв`язку МТС « НОМЕР_3 », умисно здійснив дзвінок на спеціальну телефонну лінію «102» ГУНП в Одеській області та завідомо неправдиво повідомив оператору про те, що невідомий чоловік в масці, який знаходиться в автобусі маршрутом «Балта-Плоске», може перевозити вибухівку, що загрожує настанням інших тяжких наслідків.
18.11.2017 у період часу з 17:00 год. до 17:30 год. співробітниками ВТУ ГУНП в Одеській області в м. Балта по вул. Пушкінській, на міському пляжі, після надходження повідомлення про перевезення вибухівки в автобусі сполученням «Балта-Плоске», було проведено перевірку автобусу «Мерседес» білого кольору, д/н НОМЕР_4 , на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів.
Згідно акту перевірки об`єкту на наявність вибухових пристроїв № 583 від 18.11.2017, в ході огляду автобусу, вибухонебезпечних предметів не виявлено.
Під час досудового розслідування між прокурором Котовської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності адвоката ОСОБА_5 , в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст.259 КК України.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.259 КК України, та узгодили покарання у вигляді двох років позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком один рік.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення яке йому пред`явлено. Визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи встановлені досудовим слідством. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Прокурор зважаючи на те, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, яке враховуючи положення ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, пояснення обвинуваченого, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 259 КК України як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Суд, в порядку ст. 474 КПК Ураїни, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Цілком правомірним, на думку суду, узгоджене покарання за вчинений злочин.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на майно, вилучене під час проведення досудового слідства підлягає скасуванню.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375, 474, 475 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 22.11.2017 року про накладення арешту на майно скасувати.
Речові докази по справі, а саме мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-карта мобільного оператора МТС з номером « НОМЕР_3 », який знаходиться в камері зберігання речових доказів Балтського ВП, відповідно до квитанції № 000244 повернути за належністю ОСОБА_4 .
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст. 473 КПК України, до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Балтського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ