Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 20.07.2017 року у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що арешт на майно був накладений старшим слідчим в особливо важливих справах СВ Управління СБУ у Миколаївській області 15.10.2007 року у відповідності до вимог ст.ст.125, 126 КПК України 1960 року, а тому клопотання не підлягає розгляду відповідно до вимог чинного КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постановою слідчого в особливо важливих справах СВ Управління СБУ у Миколаївській області від 15.10.2007 року у кримінальній справі № 352 помилково накладено арешт на автомобіль «УАЗ-3153», власником якого є ОСОБА_6 . Зокрема, слідчий наклав арешт на автомобіль, який належить ОСОБА_7 , і в постанові як номер кузова автомобіля зазначив номер з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яким користується він, Y НОМЕР_1 . Про ці обставини він дізнався при здійсненні запиту стосовно перереєстрації автомобіля «УАЗ-3153», 2004 року випуску, д/н НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , здійснюючи повноваження представляти інтереси ОСОБА_6 , пов`язані з експлуатацією, управлінням, технічним обслуговуванням та розпорядження транспортним засобом на підставі довіреності, виданої йому останньою 15.08.2016 року.

_________________________________________

Справа № 11-сс/796/5153/2017
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .
Згідно з повідомленням ГСУ СБУ № 6/Л-856/2 від 08.06.2017 року вказана кримінальна справа розглянута Подільським районним судом м. Києва і 03.07.2008 року постановлено вирок. З огляду на викладене ОСОБА_5 вважає, що питання стосовно арешту майна повинно вирішуватися судом, який розглядає кримінальну справу.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, не прибув і не повідомив про поважні причини. А тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив слідчий суддя, арешт на автомобіль, яким, за твердженням ОСОБА_5 , той користується на законних підставах, був накладений старшим слідчим в особливо важливих справах СВ Управління СБУ у Миколаївській області у відповідності до вимог ст.ст.125, 126 КПК України 1960 року. Тобто арешт був накладений у кримінальній справі № 352 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Відмовляючи у відкритті провадження, слідчий суддя, пославшись на положення п.9 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна не може бути розглянуто за правилами Глави 16 чинного КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Дійсно, згідно з п.9 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.126 КПК України 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Водночас, зі змісту ст.335 КПК України 1960 року випливає, що рішення про скасування заходів до забезпечення можливої конфіскації майна приймається судом при постановленні вироку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у своєму клопотанні ОСОБА_5 хоча і посилався на положення ст.174 КПК України, яка регламентує скасування арешту майна під час досудового розслідування та судового провадження за правилами чинного КПК України, однак зазначав, що у кримінальній справі № 352, в якій слідчий допустив помилку і наклав арешт на транспортний засіб, законним володільцем якого є він, Подільським районним судом м. Києва 03.07.2018 року постановлено вирок.

Слідчий суддя не перевірив вказані доводи, пославшись на норми чинного кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно та скасування арешту майна, і не взяв до уваги, що згідно з ст.ст.409, 411 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, ухвала не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування ухвали з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і задоволення апеляційних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_5 про скасування арешту майна, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3