Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/568/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0009998 по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та їх захисників адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, освіта базова середня, неодруженого, працюючого укладчиком хлібокомбінату №3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.10.2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 186 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений із іспитовим строком на 2 роки;

- 01.02.2005 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України на строк 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 19.02.2013 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до п. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 04.11.2015 року по день вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.12.2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 142 КК України (у ред.1960 року) ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 185, ст. 42 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 12.07.2007 року умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 1 день за постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 04.07.2007 року;

- 19.12.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений із іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 05.07.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до п. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 у строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 04.11.2015 року по день вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання про долю речових доказів по справі.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_9 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, а також вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, а обвинувачений ОСОБА_10 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за таких обставин.

Так, 19.10.2015 року близько 16.00 год., ОСОБА_9 знаходився на території АС № 2, що за адресою: м. Кіровоград, просп. Правди, 1, де помітив, у раніше незнайомого йому ОСОБА_11 мобільний телефон марки "Samsung Galaxy S5". З метою заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, ОСОБА_9 під приводом купівлі та перевірки з цією метою мобільного телефону попросив у ОСОБА_11 його мобільний телефон, вартість якого, відповідно до висновку експерта № 71 від 05.11.2015 року, становить 6117 грн. Введений в оману, потерпілий ОСОБА_11 передав ОСОБА_9 вказаний мобільний телефон.

Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним мобільним телефоном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 6117 грн.

Крім того, 20.10.2015 року близько 13.00 год. ОСОБА_9 знаходився біля кафе "Дует", за адресою м. Кіровоград, просп. Правди, 2, де помітив у раніше не знайомого йому неповнолітнього ОСОБА_12 мобільний телефон марки "Samsung Galaxy Gio 5660", який належав ОСОБА_13 . З метою заволодіння вказаним чужим майном шляхом обману, діючи повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у неповнолітнього ОСОБА_12 його мобільний телефон, вартість якого, згідно висновку експерта № 71 від 05.11.2015 року, становить 1080 грн. Введений в оману, потерпілий ОСОБА_12 передав ОСОБА_9 вказаний мобільний телефон.

Після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального

правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд, тим самим,

завдавши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на

суму 1080 грн.

Крім того, 27.10.2015 року близько 20.00 год. ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку № 32, що по вул. Г.Сталінграда в м. Кіровограді, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_14 , який проходив повз них. З метою відкритого викрадення майна належного ОСОБА_14 , ОСОБА_9 за попередньою домовленістю із ОСОБА_10 , діючи повторно, з корисливих мотивів, підійшли до ОСОБА_14 та штовхнули його, від чого потерпілий впав на землю, після чого із зовнішньої кишені куртки відкрито викрали у потерпілого мобільний телефон «НТС ONE mini 601n», вартість якого згідно висновку експерта № 71 від 05.11.2015 року, становить 6030 грн. та грошові кошти в сумі 4200 грн.

Заволодівши, вищевказаним майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 10 230 грн.

Крім того, 02.11.2015 року близько 21.30 год. ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку № 30, що по вул. Гоголя в м. Кіровограді, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_15 , який розмовляв по мобільному телефону, тримаючи його в руці. З метою відкритого викрадення мобільного телефону у ОСОБА_15 , ОСОБА_9 підійшов до потерпілого та почав висловлювати претензії з приводу того, що потерпілий безпідставно звернувся із заявою до правоохоронних органів. Між ОСОБА_9 та потерпілим виникла бійка, в ході якої ОСОБА_10 та ОСОБА_9 почали наносити тілесні ушкодження в область голови та тулуба потерпілого, спричинивши своїми діями потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого ока, крововиливу в склеру лівого ока, в правій вилицевій ділянці, які згідно висновку експерта № 1665 від 02.11.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито заволоділи мобільним телефоном "LG-E612 Optimus L5", вартість якого, згідно висновку експерта № 71 від 05.11.2015 року, становить 820 грн.

Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_9 із ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 820 грн.

Крім того, 03.11.2015 року близько 13.15 год., перебуваючи біля автостоянки що по вул. Островського в м. Кіровограді, ОСОБА_10 помітив раніше незнайомого ОСОБА_16 , який проходив повз нього. З метою відкритого заволодіння мобільним телефоном, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_16 та попросив передати йому мобільний телефон з метою здійснення телефонного дзвінку, на що потерпілий погодився. Отримавши мобільний телефон потерпілого, ОСОБА_10 вирішив відкрито ним заволодіти, при цьому діючи умисно та повторно, тримаючи біля вуха мобільний телефон потерпілого марки «Samsung GT-E 1202 Dark Gray», вартість якого, згідно висновку експерта № 71 від 05.11.2015 року, становить 450 грн. почав бігти в бік вул. Пушкіна в м. Кіровограді, не реагуючи на прохання потерпілого повернути мобільний телефон. З місця вчинення злочину з викраденим зник і розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоди на загальну суму 450 грн.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2017 року в частині призначення покарання його підзахисному змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості та призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 3 років позбавлення волі, застосувавши вимоги ст. 69 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Свої доводи мотивує тим, що при призначенні покарання, суд першої інстанціїне врахував пом`якшуючі вину обставини, а саме повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також і те, що його підзахисним повністю відшкодовано шкоду завдану його діями та потерпілі жодних претензій матеріального характеру до нього не мають.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції та застосувавши ст. 69 КК України змінити вирок районного суду, призначивши йому більш м`яке покарання.

Вказує, що апеляційну скаргу на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2017 року до канцелярії Кропивницької УВП №14 він подав 26.06.2017 року, але канцелярія направила її до апеляційного суду лише 29.06.2017 року, через що строк на апеляційне оскарження вироку ним пропущений з поважних причин, а тому просить його поновити.

Також, зазначає і про те, що свою вину у скоєнні злочинів він визнав повністю та щиро розкаявся. Матеріальна шкода завдана його діями відшкодована повністю, а тому, на його думку, у суду апеляційної інстанції є всі підстави для пом`якшення призначеного йому покарання.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичну кваліфікацію дій його підзахисного, просить вказаний вирок суду змінити в частині призначеного покарання та застосувавши до ОСОБА_10 вимоги ст. 69 КК України, обмежитись фактично відбутим покаранням.

При цьому вказує на те, що суд першої інстанціїпризначаючи покаранняОСОБА_10 недостатньо врахував, що він повністю визнав вину та щиро розкаявся, не оспорював фактичних обставин по справі, активно сприяв розкриттю злочину, надавши правдиві показання, як на досудовому слідстві так і в суді, та відшкодував завдану шкоду потерпілим, про що у матеріалах провадження є розписки.

Також вважає, що суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та його сімейний стан, оскільки ОСОБА_10 хворіє на тяжкі інфекційні та хронічні захворювання, має батька похилого віку, який є інвалідом та на даний час не ходить. До того ж ОСОБА_10 є єдиним сином, який один утримував його та допомагав у реалізації життєвих потреб. Таким чином, наявні декілька пом`якшуючих обставин та відповідно до ст. 67 КК України відсутні обставини, що обтяжують покарання, що в свою чергу є беззаперечною передумовою для застосування до нього вимог ст. 69 КК України.

У своїй апеляційній скарзіобвинувачений ОСОБА_10 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції та застосувавши ст. 69 КК України змінити вирок районного суду, призначивши йому більш м`яке покарання. Зазначає, що апеляційну скаргу на вказаний вирок від 26.05.2017 року він подав до канцелярії Кропивницької УВП №14 - 26.06.2017 року, але канцелярія направила її до апеляційного суду лише 29.06.2017 року, через що строк на апеляційне оскарження вироку ним пропущений з поважних причин, а тому просить його поновити. Вказує і на те, що свою вину він визнав повністю та щиро розкаявся. Претензій матеріального характеру з боку потерпілих до нього немає, а тому він просить суд апеляційної інстанції пом`якшити призначене йому покарання.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_7 фактично змінили свої апеляційні вимоги та просять застосувати до ОСОБА_10 . Закон України «Про амністію в 2016 році» та звільнити останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки на момент набрання чинності цим законом він відбув не менше половини призначеного строку основного покарання, а тому підпадає під дію ст. 4 цього Закону, так як він на дана ний момент відбув більше половини призначеного покарання і має батька інваліда 1929 року народження, який досягнув 87 річного віку, у якого немає інших дітей, у зв`язку з чим він відноситься до осіб, зазначених у ст. 1 цього Закону.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та їх захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які в судових дебатах, а обвинувачені ще й в останньому слові, повністю підтримали свої апеляційні вимоги та змінені апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_10 і його захисника адвоката ОСОБА_7 та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 і просив залишити вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 без зміни, та не заперечував у задоволенні змінених апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що клопотання обвинувачених про поновлення їм строку на апеляційне оскарження вказаного вироку суду першої інстанції та змінені апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 і його захисника адвоката ОСОБА_7 підлягають задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання обвинувачених про поновлення їм пропущеного строку на апеляційне оскарження даного вироку суду першої інстанції, оскільки як видно з поданих ними апеляційних скарг на вказаний вирок суду від 26.05.2017 року вони їх подали до канцелярії Кропивницької УВП №14 - 26.06.2017 року, але канцелярія зареєструвала та направила їх до апеляційного суду лише 29.06.2017 року, через що строк на апеляційне оскарження вироку ними пропущений з поважних причин.

Доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами кримінального провадження під час судового розгляду, у зв`язку з чим під час судового слідства вони судом не перевірялися, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

За такої процесуальної позиції сторін, суд першої інстанції провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_9 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а тому правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 186 КК України, а ОСОБА_10 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно і тому правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Самі обвинувачені в суді першої інстанції повністю визнали свою вину у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а саме, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені судимості, а також обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому прийшов до правильного висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе лише при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що районний суд дійшов правильного висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції від суспільства в призначений судом строк, обґрунтовано призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, яке є фактично мінімально можливим розміром покарання, відповідно до санкції ч.2 ст. 186 КК України.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 з приводу того, що районним судом йому призначено надто суворе покарання, оскільки воно не відповідає його особі та тяжкості вчиненого ним діяння, та при цьому не враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що під час досудового слідства він активно співпрацював зі слідством, сприяв розкриттю злочину, вину визнав та щиросердно покаявся, потерпілі ніяких претензій до нього не мають, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки районний суд призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання повністю їх врахував і при цьому правильно вказавши на наявність обставин, що пом`якшують покарання та на відсутність обставин, що його обтяжують, а тому на переконання колегії суддів обґрунтовано призначив йому мінімальне покарання з урахуванням як особи обвинуваченого, так і тяжкості вчинених ним злочинів.
Отже, на думку колегії суддів, вид та розмір призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_9 є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинені діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Тому, з урахуванням тяжкості та кількості епізодів вчинених обвинуваченим злочинів, що він раніше був двічі судимий за вчинення аналогічних злочинів, а також даних, що характеризують його особу, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, як того просять в апеляційних скаргах сам обвинувачений та його захисник.

При цьому колегія суддів вважає, що підлягають задоволенню змінені апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 , які просять застосувати до ОСОБА_10 . Закон України «Про амністію в 2016 році» та на підставі ст. 4 цього Закону звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки на момент набрання чинності цим законом він вже відбув не менше половини призначеного строку основного покарання, має батька інваліда 1929 року народження, який досягнув 87 річного віку, у якого немає інших працездатних дітей, у зв`язку з чим він відноситься до осіб, зазначених у п. «є» ст. 1 цього Закону.
Так, 07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-УІІІ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 4 вказаного Закону, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені і статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання. А згідно п. «є» ст. 1 цього Закону, це є особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що у цих батьків немає інших працездатних дітей.

Відповідно до п. «г» ст. 10 цього Закону, застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, стосовно яких судом ухвалені вироки, що не набрали законної сили, - за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Також, ст. 13 цьогоЗакону передбачено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Крім того, згідно ст. 15 цього Закону, особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного та додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2017 рокуОСОБА_10 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, тобто за вчинення умисного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, оскільки санкція даної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Крім того, на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», тобто на 07.09.2017 року, даний вирок суду щодо ОСОБА_10 ще не було виконано, проте на вказану дату він вже відбув більше половини із призначеного йому покарання, оскільки за цим вироком строк відбування покарання йому обраховується з 04.11.2015 року та на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання йому зараховано, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 04.11.2015 року по день вступу вироку в законну силу, тобто фактично відбув на 07.09.2017 року вже більше 2 років позбавлення волі.

Згідно наданих в апеляційному суді захисником обвинуваченого свідоцтва про народження ОСОБА_10 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьком є ОСОБА_17 , а згідно ксерокопії паспорта останнього ОСОБА_17 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а місце його проживання зазначено АДРЕСА_2 . Також, як вбачається з долученої до справи довідки з місця проживання обвинуваченого (т.3 а.к.п.160), останній з жовтня 2013 року проживав за вказаною адресою разом з батьком похилого віку, якому 87 років, є інвалідом 2 групи і потребує стороннього догляду, який виконував до затримання його син ОСОБА_10 , так як він є єдиним сином ОСОБА_17 .

Також, обвинувачений ОСОБА_10 не входить до числа осіб, до яких відповідно до ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році»не може бути застосована амністія.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що є всі підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 ст. 4 Закону України «Про амністію в 2016 році» та звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки на момент набрання чинності цим законом він вже відбув більше половини призначеного строку основного покарання, має батька, який досягнув 87 річного віку, у якого немає інших працездатних дітей, сам обвинувачений з урахуванням вимог ст. 10 цього Закону, в апеляційному суді надав свою згоду суду в усній формі на застосування до нього амністії.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах вимог апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що змінені апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_7 підлягають задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_10 слід змінити, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст.ст. 3,5,6 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст. 4,10,13,15 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Поновити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк на апеляційне оскарження вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2017 року.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2017 рокустосовно ОСОБА_9 - залишити без зміни.

Змінені апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2017 рокустосовно ОСОБА_10 - змінити.

На підставі ст. 4 Закону України «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, призначеного йому за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2017 року та звільнити його з під варти негайно в залі апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 , який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2