В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/348/18
Провадження № 1-кп/348/183/18

05 квітня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з уч. секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000092 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, працюючого по тимчасових заробітках, інваліда ІІІ групи, не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

02 жовтня 2017 року ОСОБА_4 , йдучи по дорозі додому та проходячи повз житловий будинок ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , вирішив вчинити крадіжку. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа, відчинив вхідні двері будинку ОСОБА_5 , після чого проник всередину. Перебуваючи у будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_4 таємно викрав у вітальні з дивана мобільний телефон марки «Lenovo K10A40» ІМЕI1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , вартістю 2 800 грн., який належав потерпілому ОСОБА_5 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 20 грн. та флеш-картою пам`яті об`ємом 8 ГБ вартістю 200 грн., в шкіряному чохлі вартістю 200 грн., спричинивши потерпілому шкоду на загальну суму 3220 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 залишив місце злочину та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та дав показання про те, що проживає в АДРЕСА_1 разом зі своєю перестарілою матір"ю. На прожиття заробляє тимчасовими сезонними роботами.

Стосовно події 02 жовтня 2017 року пояснив наступне. Потерпілий ОСОБА_5 є його двоюрідним братом, з яким в них нормальні родинні стосунки. Він часто бував вдома в потерпілого, вони спілкувалися, відпочивали, святкували свята та ін. Він знав, де потерпілий зберігає ключі від свого будинку. Того дня він повертався до себе додому та проходив повз будинок ОСОБА_5 і в нього виник намір проникнути у житловий будинок ОСОБА_5 . Знаючи, що вдома нікого немає, він підійшов до житлового будинку ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , знайшов ключі до вхідних дверей, підібрав відповідний ключ та проник в середину житлового будинку. На дивані у вітальні він побачив мобільний телефон марки «Lenovo K10A40» в шкіряному чохлі, який взяв собі. Чому так вчинив, пояснити не може. Після вчинення крадіжки він пішов додому. Потерпілий пізніше питався в нього, чи він не брав телефон, а якщо так - щоб повернув, на що він не відповів, так як йому було соромно за свій вчинок. Просить вибачення за скоєне, розуміє, що його дії були протиправними, потерпілому відшкодував завдані збитки, запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розглядати дане кримінальне провадження без його участі. В заяві вказав, що будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, та просить призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З враховуванням викладеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також те, що має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого висловлену ним в заяві, який претензій до обвинуваченого не має та просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у вчиненому, активно сприяв в розкритті злочину, щиро розкаявся.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З врахуванням вище наведеного, а також того, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаюється, активно сприяв слідству, відшкодував спричинені збитки, а дані обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з врахуванням всіх даних про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом ІІІ групи, проживає з перестарілою матір"ю, та відсутності претензій у потерпілого до обвинуваченого,суд прийшов до висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_4 можливо застосувати ст. 69 КК України і при призначенні йому покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, а саме у виді штрафу.

На думку суду призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550,00 грн. (дві тисячі п"ятсот п"ятдесять гривень 00 копійок).
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки «Lenovo K10A40», який знаходяться на відповідальному зберіганні в ОСОБА_5 повернути власнику .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1