У Х В А Л А справа 274/1972/17 Іменем України провадження: 1-в/0274/442/17
17.10.2017 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . ОСОБА_1 ,
з участю секретаря . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
представника адміністрації . . ОСОБА_4 ,
засудженого . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за заявою адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Казанів Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, до засудження непрацюючого, раніше судимого: 1)14.08.1992 року Коломийським міським судом Івано-Франківської області за ст. 81 ч. 3, 208, 42, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 2) 23.12.1993 року Коломийським міським судом Івано-Франківської області за ст. 140 ч. 3, 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.03.1997 року по кінцю строку відбування покарання; 3) 09.10.1998 року Коломийським міським судом Івано-Франківської області за ст. 140 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 09.10.1999 року по кінцю строку відбування покарання; 4) 17.02.2000 року Коломийським міським судом Івано-Франківської області за ст. 140 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 07.03.2001 року по кінцю строку відбування покарання; 5) 23.09.2002 року Коломийським міським судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 02.07.2005 року по кінцю строку відбування покарання, -

в с т а н о в и в:
На розгляді в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області перебуває кримінальне провадження за заявою адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5
ОСОБА_5 засуджений 29.10.2008 року Апеляційним судом Івано-Франківської області за ст. 115 ч. 2 п. 12, 185 ч. 3, 70 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13.06.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.02.2008 року по 31.03.2009 року. Початок строку: 14.02.2008 року. Кінець строку: 28.12.2020 року .
Адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовою заявою в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання. Свою заяву мотивує тим, що ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання, негативних характеристик немає, злісного порушення режиму не допускав, має сім"ю, матір похилого віку, хворобливий стан здоров"я.
Захисник в судовому засіданні заяву підтримав, вважає, що є достатні правові підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання. Оскільки ОСОБА_5 останнім часом до дисциплінароної відповідальності не притягувався, має на утриманні маму інваліда 1 групи, дружину.
В судовому засіданні засуджений заяву захисника підтримав.
Представник спостережної комісії в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Суд не визнає явки представника спостережної комісії в судове засідання обов"язковими, тому вважає можливим провести судовий розгляд у його відсутності.
Представник адміністрації виправної установи заяву засудженого не підтримав, охарактеризував ОСОБА_5 із посередньої сторони. Вважає, що заява адвоката в інтересах засудженого задоволенню не підлягає, оскільки останній не став на шлях виправлення.
Відповідно до досліджених матеріалів, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.02.2016 року. З 29.09.2016 року відбуває міру кримінального покарання в Державній установі «Райківська виправна колонія (№ 73)». Працевлаштований на швейній дільниці оператором швацького устаткування. За час відбування покарання характеризується посередньо, допустив одне порушення вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено. Не заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими намагається підтримувати рівні взаємовідносини. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки. Приймає участь в програмі диференційованного виховного впливу "Духовне відродження". Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Позову за виконавчими листами не має. Вину у скоєних злочинах визнав повністю Засуджений під час відбування покарання перебував на профілактичному обліку, як схильний до розповсюдження та вживання наркотичних засобів.
Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого, вважає, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення.
Заслухавши засудженого, його захисника, представника адміністрації виправної установи, думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що заява адвоката в інтересах засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 81 КК України та роз"яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м"яким", головною умовою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, що доводять його виправлення. Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81 КК України.
При прийнятті рішення суд враховує, що хоча засуджений відбув 3/4 строку покарання, необхідну для застосування умовно-дострокового звільнення, однак ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, засуджений та відбуває покарання за тяжкий та особливо тяжкий злочини проти життя та здоров"я особи, за місцем відбуття покарання характеризується посередньо, стягнення погашені, має 2 заохочення (останнє мало місце 01.09.2015 року), останнім часом не заохочувався, під час відбування покарання перебував на профілактичному обліку, як схильний до розповсюдження та вживання наркотичних засобів, а також, що термін невідбутого покарання є тривалим і становить 3 роки 2 місяці 11 днів.
Враховуючи вище викладені обставини, суд не може зробити висновок про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуженого ОСОБА_5 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня оголошення її повного тексту.
Головуючий - суддя ОСОБА_1