Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/769/17
І м е н е м У к р а ї н и
23.10.2017 року м. Одеса
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Випасне Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, громадянина України, без освіти, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Козацьке Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна в нічний час 21 серпня 2017 року прибули на територію стадіону, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де розібрали та викрали належні потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , металеві конструкції, а саме: 54 вітрові зв`язки та 6 бокових перемичок, вартістю 2000 грн. кожна, а всього загальною вартістю 120000 грн., якими розпорядилися на власний розсуд.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожний окремо, свою вину у вчиненому діянні визнали повністю та показали, що, маючи матеріальні труднощі, вони, виявивши залишені на стадіоні нерозібрані від святкувань металеві конструкції, вирішили та разом здійснили їх викрадення. При цьому в нічний час в 20-х числах серпня цього року вони використали автомобіль товариша, якій не був обізнаним про їх дійсні наміри, двічі завантажували ними же розібрані частини металевої конструкції, та в першому випадку вивезли їх частину на пункт прийому металобрухту, де реалізували за п`ять тисяч грн. Про вчинене кожен з обвинувачених в даний час жалкує, щиро кається.
Отримавши показання кожного з обвинувачених, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого потерпілою, кожним з обвинувачених та їх захисниками, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.
Таким чином суд визнає доведеним, що ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна в нічний час 21 серпня 2017 року прибули на територію стадіону, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де розібрали та викрали належні потерпілій ОСОБА_4 металеві конструкції, а саме: 54 вітрові зв`язки та 6 бокових перемичок, вартістю 2000 грн. кожна, а всього загальною вартістю 120000 грн., якими розпорядилися на власний розсуд. Зазначені дії кожного з обвинувачених суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілій.
Вирішуючи зазначений позов суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки обидва обвинувачених визнали себе винним у вчиненні крадіжки майна потерпілої та не оспорюють вартість спричиненої сумісними діями заподіяної шкоди, то суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
При призначенні кожному з обвинувачених покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, перше притягнення до кримінальної відповідальності, а також часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди в якості обставин, що пом`якшують ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному окремо, покарання.
Суд також враховує дані про обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.
З урахуванням викладеного суд вважає можливим призначити кожному з обвинувачених покарання у виді позбавлення волі, із наступним застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України.
Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до пунктів 1-2 ч.1, пункту 2 ч.2 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Після набрання вироком законної сили:
- запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді застави скасувати, з наступним поверненням заставодавцю предмету застави;
- долучені до провадження в якості речового доказів металеві конструкції вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий

ОСОБА_1