Справа № 716/325/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.10.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника, цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_9 ,

представника потерпілого, цивільного позивача - ОСОБА_10 ,

цивільного відповідача - ОСОБА_11 ,

представників служби у справах дітей ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

психолога ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000323 від 12.10.2016 по обвинуваченню

неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, студента Заставнівського ВПУ №24, не одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Неповнолітній ОСОБА_6 11.10.2016 біля 22 год., знаходячись по вул. Незалежності в м. Заставна, а саме біля адміністративної будівлі Заставнівської ЦРЛ, розпочав словесну суперечку із ОСОБА_9 , в ході якої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, застосовуючи фізичну силу, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область ділянки грудної клітки, після чого продовжуючи свої протиправні дії, які супроводжувались зверхнім ставленням та безпорадність потерпілого ОСОБА_9 , наніс йму ще один удар кулаком правої руки в область ділянки обличчя з права. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: гематоми: в ділянці тіла грудини по центру, в ділянці нижньої губи справа; рана в ділянці нижньої губи справа; струс головного мозку; перелом вилицевої кістки справа з пошкодженням передньої стінки гайморової пазухи справа; правобічний посттравматичний верхньощелепний гематосинус; після травматичний неврит підочного нерва справа, які відповідно до висновку експерта № 6 від 12.01.2017, гематоми: в ділянці тіла грудини по центру, в ділянці нижньої губи справа; рана в ділянці нижньої губи справа; струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я та перелом вилицевої кістки справа з пошкодженням передньої стінки гайморової пазухи справа; правобічний посттравматичний верхньощелепний гематосинус; післятравматичний неврит підочного нерва справа до середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Будучи допитаним в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 11 жовтня 2016 року зранку був на заняттях в училищі у другій половині дня прийшов додому, поїв, ліг спати, після 19 години поїхав із батьком на його автомобілі в с. Товтри Заставнівського району до ОСОБА_15 , де ремонтували батьковий автомобіль «Опель Кадет» білого кольору. Повернувшись додому в м.Заставна після 23 години, він пішов до свого товариша ОСОБА_16 дивитися фільм, де знаходився до 24:00 год. Після 24:00 год. перебував вдома. Крім того неповнолітній обвинувачений зазначив, що знайомий з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , проте в той день з ними не зустрічався. Також він в цей день не бачив потерпілого ОСОБА_9 .

Незважаючи на те, що обвинувачений неповнолітній ОСОБА_6 не визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його вина повністю доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 надав суду показання про те, що працює медбратом в Заставнівській ЦРЛ. 11.10.2016 біля 22 год. вийшов із терапевтичного відділення Заставнівської ЦРЛ та направився до аптеки, яка розташована в поліклінічному відділенні, щоб купити ліки для хворого. Вже була темна пора, але територія біля аптеки освітлювалася. Повертаючись із аптеки він добре бачив хлопців, які йшли знизу по вулиці на відстані приблизно 20 м від нього та кричали йому «постій». Він повернув направо, до нього підбіг один із хлопців та попросив сигарету, на що він відповів що не має. Тоді той запитав звідки він. На відповідь, що він проживає в с. Погорилівка той же хлопець сказав фразу : «В твоєму селі живуть криси!». Після вказаних слів останній вдарив його в грудну клітину, від чого він відчув нестерпний біль та похилився. Від наступного удару кулаком в праву сторону обличчя, він впав головою назад на гравійне покриття. Втративши на декілька секунд свідомість, піднявся і побіг в терапевтичне відділення лікарні. Першими його побачили ОСОБА_19 та мати ОСОБА_20 , які надали йому першу медичну допомогу. Також потерпілий вказав, що його мати повідомила про вказаний випадок в поліцію. Через деякий час у терапевтичне відділення приїхали працівники поліції, які відібрали в нього усну заяву про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Зазначений інцендент тривав декілька хвилин, його ніхто не бачив, громадський порядок не був порушений. Також потерпілий зазначив, що особу, яка наносила йому удари він впізнав по фотографіях, які йому були надані працівниками поліції та від них він дізнався його прізвище. Крім того із наданих фотографій він також розпізнав інших хлопців, які були разом із ОСОБА_6 ..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала суду, що являється матір`ю потерпілого ОСОБА_9 та працює медсестрою в терапевтичному відділенні Заставнівської ЦРЛ. 11 жовтня 2016 року вона разом із сином чергували в терапевтичному відділенні. Біля 22:00 год. на її прохання, ОСОБА_9 пішов у аптеку, яка знаходиться у поліклінічному відділенні щоб купити ліки для хворого. Через 10 хвилин син повернувся у відділення та сказав , що його побив невідомий хлопець. При цьому було ще двоє хлопців. Як їх звати він не знав. Надавши медичну допомогу сину, вона викликала працівників поліції. В подальшому її син по фотографіях, які були надані працівниками поліції розпізнав особу, що наносила йому удари, то був ОСОБА_6 . Також свідок вказала, що її син у зв`язку з нанесеними йому тілесними ушкодженнями, двічі перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Заставнівської ЦРЛ.

Свідок ОСОБА_19 вказала суду, що працює медсестрою в Заставнівській ЦРЛ. 11.10.2016 у ОСОБА_9 був перший робочий день - чергування в терапевтичному відділенні. Після 21:30 год. на прохання своєї матері, яка також працювала в ту зміну, він пішов в аптеку для придбання ліків для хворого. По спливу 10-15 хв. ОСОБА_21 повернувся у відділення. На його обличчі була кров, гематома під оком з правої сторони, одяг на ньому був брудним. Вона та ОСОБА_20 надали ОСОБА_9 першу медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показала, що працює фармацевтом в аптеці ПП «Волощук», що знаходиться по вул. Незалежності, 111а в м. Заставна. 11.10.2016 була на роботі, проте не пам`ятає чи приходив до аптеки потерпілий ОСОБА_9 .

Крім показань потерпілого та свідків, допитаних в ході судового розгляду винуватість обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також доводиться документами, зібраними під час досудового розслідування, що містяться в матеріалах кримінального провадження та дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

-витягом з кримінального провадження за №0000323, внесеного до ЄРДР 12.10.2016 за ч.1 ст.122 КК України на підставі заяви ОСОБА_9 . Особа, яку повідомлено про підозру ОСОБА_6 (а.с.1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень ( а.с. 15-16);

- висновком експерта №321-Е від 12.10.2016, відповідно до якого у гр-на ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо правого ока гематом: в ділянці тіла грудини по центру, в ділянці нижньої губи справа; рани в ділянці нижньої губи справа; струс головного мозку; правобічного посттравматичного верхньощелепного гематосинуса. Вище описані ушкодження не характерні для нанесення ударів ногами, а також для самовільного падіння з висоти власного росту на тверду поверхню. Під час нанесення ударів потерпілий і нападаючий найбільш вірогідніше знаходилися в вертикальному положенні обличчям по відношенню один до одного (а.с.33-34).

- висновком експерта №6-д від 03.01-12.01.2017 додаткової експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_9 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: гематоми: в ділянці тіла грудини по центру, в ділянці нижньої губи справа; рана в ділянці нижньої губи справа; струс головного мозку; синець навколо правого ока, перелом ви лицевої кістки справа з пошкодженням передньої стінки гайморової пазухи справа; правобічний посттравматичний верхньощелепний гематосинус; після травматичний неврит підочного нерва справа, які відповідно до висновку експерта № 6 від 12.01.2017, гематоми: в ділянці тіла грудини по центру, в ділянці нижньої губи справа; рана в ділянці нижньої губи справа; струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я та перелом вилицевої кістки справа з пошкодженням передньої стінки гайморової пазухи справа; правобічний посттравматичний верхньощелепний гематосинус; післятравматичний неврит підочного нерва справа до середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я ( а.с. 38-40);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 27.01.2017, під час якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу на фотознімку під №1 ( а.с.45-47);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 27.01.2017, під час якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу на фотознімку під №2 ( а.с.48-50);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 27.01.2017, під час якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу, яка була знаходилася поруч з особою, що наносила йому удари на фотознімку під №4 ( а.с.51-53);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 та фототаблицями до нього від 27.01.2017, відповідно до якого останній, розповідаючи показав яким чином йому наносилися тілесні ушкодження (а.с.54-59).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що він перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_6 та проживає по сусідству з ним. У вечорі 11.10.2016 він знаходився по місцю проживання. В цей день біля 22 год. до нього прийшов в гості ОСОБА_6 , який перебував постійно у нього і нікуди не відлучався. Після 23:20 год. за ним прийшов брат і забрав його додому.

Будучи допитаним в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_24 вказав, що ОСОБА_25 знає, оскільки разом навчаються в ВПУ №24. У вечорі 11.10.2016 він перебував вдома, переписувався через Інтернет із своїм другом ОСОБА_26 . Свідок відмовився від показань, наданих на стадії досудового розслідування та заперечив, що 11.10.2016 у вечорі був біля Заставнівської лікарні з ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Вказав, що ОСОБА_9 не знає та ніколи не бачив. Не був свідком подій між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 біля лікарні.

Свідок ОСОБА_29 суду вказав, що ОСОБА_30 його знайомий, проте 11.10.2016 він з ним не зустрічався та не спілкувався. Про побиття ОСОБА_9 йому стало відомо від працівників поліції, а самого потерпілого бачив вперше, коли його запросили до поліції.

Невизнання своєї вини неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_6 суд розцінює як обраний ним спосіб свого захисту та уникнення відповідальності за скоєне, оскільки його вина повністю доведена в ході судового слідства, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_9 , стосовно яких у суду відсутні підстави ставити їх під сумнів, що підтверджені показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , які є послідовними, логічними та відповідають іншим доказам, які досліджувались в суді, а саме висновку судово-медичної експертизи, протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим та протоколами пред`явдення до впізнання.

Показання свідка ОСОБА_23 суд оцінює критично, оскільки вони перебувають у дружніх стосунках з обвинуваченим та його пояснення в суді щодо часу перебування у нього вдома суперечать показанням самого обвинуваченого. Також суд критично ставиться та не приймає до уваги показання ОСОБА_29 та ОСОБА_24 , оскільки під час проведення на стадії досудового розслідування впізнання за фотознімками, потерпілий ОСОБА_9 чітко вказав, що саме ці особи були 11.10.2016 року біля Заставнівської ЦЛ спільно з ОСОБА_6 та бачили, як останній наносив тілесні ушкодження потерпілому. Оскільки ОСОБА_23 , ОСОБА_29 та ОСОБА_24 є зацікавленими особами, суд вважає, що вони давали зазначені показання з метою уникнення кримінальної відповідальності неповнолітнім ОСОБА_6

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , суду пояснила, що її син ОСОБА_31 проживає у повній сім`ї з нею, батьком та двома братами у власному будинку. Вони з чоловіком офіційно працевлаштовані, забезпечують своїх дітей відповідно до своїх фінансових можливостей. Павло навчається у професійному училищі слухається батьків та поважає їх, допомагає по господарству. Близьких друзів не має, не схильний до впливу компанії, фізично здоровий.

Представник служби у справах дітей Заставнівської РДА суду пояснила, що неповнолітній ОСОБА_6 перебуває на обліку в службі у справах дітей. Просила суд застосувати до останнього заходи впливу у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до висновку судово - психіатричного експерта №100 від 15.02.2017 року ОСОБА_6 на даний час ознак психічного захворювання не виявляє, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_6 ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Рівень психічного (інтелектуального та емоційно - вольового) розвитку цілком відповідає його дійсному віковому періоду. Як не психічно хворий ОСОБА_6 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.138-139 матеріалів кримінального провадження).

Проаналізувавши вищенаведені докази, суд вважає, що вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Його дії вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених в статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи неповнолітньому обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, умови його життя, виховання, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що вчинений обвинуваченим злочин належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважає вчинення злочину неповнолітнім. Також, суд бере до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що неповнолітній ОСОБА_6 раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, не визнав свою вину, посередньо характеризується за місцем свого проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не відшкодував шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_9 , який має до нього претензій матеріального характеру.

Як вбачається з досудової доповіді, складеної на підставі ухвали суду представником уповноваженого органу з питань пробації, враховуючи те, що неповнолітній ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення вперше, а також інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, орган пробації вважає, що відбування покарання обвинуваченим без позбавлення або обмеження волі не створить небезпеку для суспільства в разі кращого контролю з боку батьків та відповідних соціальних служб. У зв`язку з цим органом пробації рекомендовано не застосовувати до ОСОБА_6 міри покарання позбавлення чи обмеження волі.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що неповнолітньому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.122 КК України.

При цьому, враховуючи викладені обставини та висновок досудової доповіді про обвинуваченого, суд вважає що виправлення неповнолітнього ОСОБА_6 можливо без реального відбування покарання і до нього доцільно застосувати вимоги ст.ст. 75, 76, 104 КК України. Саме таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В судовому засіданні захисником було заявлено клопотання по застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він на момент вчинення злочину був неповнолітнім. Сам обвинувачений та його законний представник погодилися на застосування амністії, про що надали суду письмову заяву.

Прокурор та представник потерпілого проти заявленого клопотання не заперечували.

Відповідно до п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р., звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчинені умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» злочину середньої тяжкості, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, отже на нього поширюється його дія цього Закону, у зв`язку з чим його слід звільнити від відбування покарання призначеного судом.

При вирішенні цивільного позову, поданого потерпілим ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , що діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , який не визнано цивільними відповідачами, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог статей 58,59,60 ЦПК України обставини, які законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть вважатись встановленими у цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Також як зазначено в ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітніми, навчається в ПТУ отримує не значну стипендію, проте майна та самостійного заробітку достатнього для відшкодування завданої ним шкоди він не має. Отже, шкода, завдана неповнолітнім ОСОБА_6 , підлягає відшкодуванню його батьками в солідарному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що слід стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , на користь ОСОБА_9 3629 грн. 50 коп. витрат на придбання ліків, розмір яких доведено наявними в справі доказами, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Також відповідно до ст.ст.23,1168 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

П.9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).

По справі встановлено, що внаслідок тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_9 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, переносячи фізичний біль та моральні страждання. Внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_6 було принижено гідність потерпілого, він отримав суттєвий нервовий стрес, відчував постійний фізичний біль в області вилецевої кістки та душевний дискомфорт через те, що тільки в жовтні 2016 року він розпочав свою трудову діяльність в ЗЦРЛ і тому йому соромно було з`являтися перед колегами та пацієнтами із синцями та гематомами на обличчі. Через отримані травми потерпілий, який є людиною молодого віку, втратив можливість вести звичайний порядок та спосіб життя. Його життєвий уклад, а також спокій його сім`ї були порушені у зв`язку з частим відвідуванням слідчого, зверненням за правовою допомогою до адвоката, явками до суду, що завдавало чималого нервування та хвилювання.

Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_9 становить 5000 грн., які слід стягнути із батьків обвинуваченого. Саме такий розмір моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо задоволенні вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються, в тому числі, і з витрат на правову допомогу. Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В матеріалах кримінального провадження наявні розрахункові квитанції №475742 від 17.02.2017 та №475781 від 20.09.2017 про сплату потерпілим ОСОБА_9 витрат за надання адвокатом ОСОБА_10 правової допомоги у сумі 12686,40 грн. як пояснила захисник, до вказаною суми входить оплата правової допомоги, яка була надана під час досудового розслідування, судового розгляду та складання позовної заяви.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму доходів громадян за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 46, 56 ЦПК України ).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З договору про надання юридичних послуг від 17.02.2017 вбачається, що позивачу здійснювала надання правової допомоги адвокат ОСОБА_10 (а.с.21-23).

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається , що адвокат ОСОБА_10 витратила на надання правової допомоги 13 годин. Станом на 01.01.2017 року згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу становить 1600 грн, 40% від якого становить 640 грн. ( 1600/100*40 = 640 ). За таких обставин розмір витрат ОСОБА_9 за надану йому правову допомогу має ставити 8320 грн. (13 годин * 640 грн. = 8320 грн.) Отже, з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 слід стягнути по 4160 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, понесених потерпілим на оплату правової допомоги.

Речові докази та витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Неповнолітнього ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України неповнолітнього ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, навчання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_6 обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017р.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 3629 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, всього 8629 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 по 4160 грн. з кожного витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_9 . В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_32