Єдиний унікальний номер 233/1963/16-к
Номер провадження 11-кп/775/720/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю

секретаря: ОСОБА_4 прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000073 відносно ОСОБА_7 за ст.358 ч.1 КК України повернуто прокурору, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Костянтинівського міськрайоннного суду Донецької області від 05 липня 2017 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за № 0000073 від 11 грудня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України, з доданими матеріалами повернуто до Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, як такий що не відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.

З вказаною ухвалою не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог вказує, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 міститься виклад фактичних обставин скоєного кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення. Також зазначено, що суб`єктивна сторона злочину викладена конкретно, зазначено, що злочин ОСОБА_7 вчинено з прямим умислом, оскільки він був проінформований про своє звільнення та поставив підпис в графі Директор в Договорі банківського вкладу. Зазначає, що жодних посилань на ч. 2 ст. 358 КК України в обвинувальному акті не має і ОСОБА_7 не є суб`єктом злочину за ч. 2 ст. 358 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту, а також реєстру матеріалів досудового розслідування.

При цьому суд може повернути обвинувальний акт слідчому або прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Суд першої інстанції в повному обсязі дотримався вказаних вимог закону.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, а підстави для повернення обвинувального акту вмотивованими.

Відповідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях особи склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому при формулюванні обвинувачення, зазначено, що ОСОБА_7 нібито склав завідомо підроблений офіційний документ, що відповідає диспозиції ч. 2 ст. 358 КК України, але ж при зазначенні правової кваліфікації дій останнього мова йде про підроблення офіційного документу, що відповідає ч.1 ст. 358 КК України.

Також колегія суддів погоджується з висновком щодо суперечностей в викладених в обвинувальному акті, відносно мети вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , так в обвинувальному акті зазначено метою вчинення злочину як складання завідомо підробленого офіційного документу так і створення передумов для подальшого перерахування грошових коштів, що є суперечливим та не відповідає суб`єктивній стороні злочину.

Колегія суддів зазначає, що наявність вказаної неповноти в обвинувальному акті порушує один із основних конституційних принципів обвинуваченого - право на захист, оскільки позбавляє останнього знати у яких конкретних діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а суд, належним чином встановити істину у кримінальному провадженні.

За таких обставин, безпідставним є твердження про необгрунтоване повернення обвинувального акта прокурору.

Прокурором не наведено достатніх обґрунтувань істотного порушення місцевим судом норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. При цьому колегія суддів враховує, що повернення обвинувального акту прокурору жодним чином не позбавляє органи досудового розслідування та прокурора усунути недоліки та повторно спрямувати провадження до суду у спосіб встановлений законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 404, 407, 409, 474 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000073 відносно ОСОБА_7 за ст.358 ч.1 КК України повернуто прокурору, залишити без змін.

Повний текст ухвали суду буде проголошений 25.09.2017 року о 08-00 годині.

Судді