АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/575/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 ,на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартоюдо 11 лютого 2018рокущодо
ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, громадянки України, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахувавнаявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної,обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування,та дійшов висновку про необхідність продовженняпідозрюваній ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 ,подав апеляційну скаргу,в якій просить ухвалу слідчого судді змінити, застосувати до підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Так, в обгрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність доказів перебування ОСОБА_8 в банді. Додає, що підозрювана прибула на місце злочину пізніше і що заїжджала вона туди через поломку свого автомобіля, і виїжджала набагато раніше від інших, що, як стверджує адвокат, вказує про її неперебування у банді.
Далі захисник зазначає про надуманість висновків слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки неперебування підозрюваної під вартою не є перешкодою до завершення досудового розслідування.
Крім того, автор апеляційної скарги вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та додає, що слідство навмисно затягує розслідування даного кримінального провадження через штучні оголошення підозрюваної у розшук.
У підсумку адвокат зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення він не отримував, через тривалий час виготовлення повного тексту ухвали. Додає, що у справі відносно ОСОБА_1 повний текст ухваливиготовленоодразу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 ,щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведениху судовому засіданні, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки, на переконання колегії суддів, цей строк пропущений з поважних причин.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженніпершого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження № 0002670, відомості про яке 27.11.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257 та ч. 4 ст. 187 КК України.

14 вересня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.
14 вересня 2015 року підозрювану ОСОБА_8 оголошено в розшук.
15.09.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на затримання підозрюваної ОСОБА_8 для її приводу до суду для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
23.09.2015 року підозрювана ОСОБА_8 затримана в порядку ст.ст. 190, 191 КПК України.
24.09.2015 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.11.2015 року.
09.11.2015 року постановою заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора строк досудового розслідування продовжено до 8 (восьми) місяців.
20.11.2015 року підозрювану ОСОБА_8 оголошено в розшук.
07.07.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора про дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою її приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
27 жовтня 2017 року ОСОБА_8 затримано та 28 жовтня 2017 року ухвалою слідчого судці Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20 грудня 2017 року, включно.
Прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся доПечерського районного суду міста Києваз клопотанням пропродовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого суддіПечерськогорайонного суду міста Києва від14 грудня 2017рокузадоволено та продовжено строк тримання під вартоюдо 11 лютого 2018року.

Під час розгляду клопотання про продовженнящодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддяправильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненніінкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з оскаржуваної ухвали та журналу судового засідання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні прокурора, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом із клопотанням.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Враховуючи надані стороною обвинувачення факти та обставини на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «ІльгарМаммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Враховуючи наведене, посилання захисника навідсутність доказів перебування ОСОБА_8 в банді, слід визнати необґрунтованими, з огляду на наявність серед доданих до клопотання матеріалів фактів та обставин, що свідчать про можливу причетність підозрюваноїдо інкримінованих кримінальних правопорушень. Колегія суддів вважає такі факти достатніми на даному етапі для висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки до завдань суду, на даному етапі провадження, не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про продовження строку тримання особи під вартою.З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання адвоката на те, що підозрювана прибула на місце злочину пізніше і що заїжджала вона туди через поломку свого автомобіля і виїжджала набагато раніше від інших.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат не просить відмовити у задоволенні клопотання, а просить застосуватидо підозрюваноїзапобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, що можливо лише за умови, якщо органом досудового розслідування доведено обґрунтованість підозри.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваноїмістять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Твердження апелянта про те,що слідство навмисно затягує розслідування даного кримінального провадження через штучні оголошення підозрюваної у розшук, слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються, проте, ані захисником, ані підозрюваною у судовому засіданні апеляційної інстанціїне надано будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, на які вони посилаються, а саме штучні оголошення підозрюваної у розшук.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодоневідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, а зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року.
Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та продовженощодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строк тримання під вартоюдо 11 лютого 2018року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4