АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1408/17 Справа № 204/6264/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Поляков і К», на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000182 від 05.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України та накладено арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () та на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» () із забороною Товариству з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () вносити зміни до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» (), Товариству з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» () вносити зміни до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» (), а також заборонено державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін та державної реєстрації таких змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () та Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» ().

Слідчий суддя, мотивуючи своє рішення, зазначив, що з метою збереження речових доказів, недопущення передачі або відчуження зазначеного у клопотанні майна корпоративних прав, прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на корпоративні права зазначених юридичних осіб з забороною внесення змін до Статутів вказаних товариств, оскільки майно, на яке прокурор просить накласти арешт, може бути використано як доказ у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є об`єктом протиправних дій, під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме, що у випадку ненакладення арешту на майно, існує достатньо підстав вважати, що воно може бути відчужено третім особам. Крім того, к подальшому потерпілим можливе пред`явлення цивільного позову, а також незастосування арешту може призвести до відчуження корпоративних прав, внесення змін до статутів вищезазначених товариств з обмеженою відповідальністю чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «Поляков і К», просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року та скасувати дане судове рішення.
В обґрунтування вимог скарги вказує на те, що прийнята судом першої інстанції ухвала порушує права та законні інтереси заявника, оскільки згідно даних з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Поляков і К» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс», та Товариство з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс», . Арешт корпоративних права вищевказаних засновників позбавляє право заявника, як господарського товариства вирішувати питання здійснення своєї господарської діяльності та прийняття рішень щодо внесення змін до Статутних документів. Слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність будь-яких підстав для арешту майна, наклавши арешт на майно, суддя фактично паралізував роботу юридичних осіб, яким належить перераховане в оскаржуваній ухвалі майно, що є неприпустимим, та істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України, не було вручено будь-якій фізичній особі, кримінальне провадження не ведеться щодо юридичної особи, матеріали кримінального провадження не містять заявлених цивільних позовів, судом взагалі не встановлені обставини долучення до матеріалів клопотання достатніх, належних і допустимих джерел доказів, які б могли підтверджувати обставини вчинення особою, якій пред`явлена підозра кримінального правопорушення, за який санкція передбачає конфіскацію або стягнення майнової (немайнової) шкоди на підставі

будь-якого позову корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» () та Товариству з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» (), на які слідчий прохає накласти арешт, не визнані речовими доказами у межах кримінального провадження, а майно - корпоративні права, на які слідчий прохає накласти арешт, не відповідає жодному із критеріїв, які передбачені у ч. 2 ст. 170 КПК України, на підставі яких допускається можливість накладення арешту. Тому, за відсутності підстав для накладення арешту, у задоволенні такого клопотання прокурору слід було відмовити.

Ще апелянт зазначає, що в судовому засіданні участі не приймав і його не викликали під час розгляду клопотання слідчого. Оскаржувана ухвала від 06.10.2017 року заявнику також не направлялась і про ії прийняття не повідомлялось, а дізнався заявник про зміст прийнятої ухвали з Єдиного реєстру судових рішень лише 06.11.2017 року, у зв`язку з чим просить поновити йому строк на апеляційне оскарження даного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Поляков і К», який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що власник майна та його представник участі у судовому засіданні не приймали, копію оскаржуваної ухвали апелянтом не отримано, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000182 від 05.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України. Досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню встановлено, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників № 1 від 24.01.2006 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вирішили створити ТОВ «Орендастройсервіс» () і ТОВ «Орендаекспертсервіс» (). ТОВ «Орендастройсервіс» () зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.02.2006 року. ТОВ «Орендаекспертсервіс» () зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.02.2006 року. Вказаними протоколами загальних зборів учасників № 1 від 24.01.2006р. було також призначено на посаду директора обох юридичних осіб ОСОБА_10 , яка на підставі наказів № 1-к від 27.02.2006 року приступила до виконання обов`язків директора ТОВ «Орендаекспертсервіс» та № 1-к від 02.03.2006р. директор ТОВ «Орендастройсервіс». Також встановлено, що станом на 05.10.2017 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками та власниками ТОВ «Орендастройсервіс» () і ТОВ «Орендаекспертсервіс» () значаться ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при тому, що жодних документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «Орендастройсервіс» та ТОВ «Орендаекспертсервіс» не надавали, яким чином проведено державну реєстрацію змін до установчих документів товариств засновникам невідомо. Також досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2006 року ТОВ «Орендастройсервіс» та ТОВ «Орендаекспертсервіс» було придбано у ВАТ «Дніпрошина» нерухоме майно, що знаходиться по вул. Краснопільська, 9, в м. Дніпро, загальною площею 4 695,3 кв.м. Продаж майна вчинено за оціночною вартістю, що складає 6 876 266,85 грн. 15.12.2006 року майно було передано ТОВ «Орендастройсервіс» та ТОВ «Орендаекспертсервіс» за актом прийому-передачі, а вже 18.01.2007 року зареєстровано право власності на будинок в рівних частках по ? за кожним підприємством. Також досудовим розслідуванням встановлено, що 14.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Краснопільська, буд. 9, за ТОВ «Поляков і К» () на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н від 14.09.2017 року, укладених між ТОВ «Орендастройсервіс» та ТОВ «Поляков і К» і ТОВ «Орендаекспертсервіс» та ТОВ «Поляков і К», які посадовими особами ТОВ «Орендастройсервіс» та ТОВ «Орендаекспертсервіс» не підписувалися та не складалися. Таким чином, внаслідок незаконного заволодіння корпоративними правами ТОВ «Орендастройсервіс» та ТОВ «Орендаекспертсервіс» та нерухомим майном, що належало вказаним підприємствам, ТОВ «Орендастройсервіс» та ТОВ «Орендаекспертсервіс» спричинено збитки на суму 6 876 266,85 грн.

05 жовтня 2017 року прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про накладення арешту на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () та на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» () із забороною Товариству з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () вносити зміни до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» (), Товариству з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» () вносити зміни до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» (), а також забороною державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін та державної реєстрації таких змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () та Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» ().

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року вищевказане клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000182, щодо накладення вищезазначеного арешту, слідчий суддя, заслухав пояснення прокурора та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що необхідно застосувати на даній стадії досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт корпоративних прав з метою збереження речових доказів, недопущення передачі або відчуження зазначеного у клопотанні майна, а також забезпечення майбутнього цивільного позову, оскільки у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження, та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна має бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор ОСОБА_7 , звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень наведеної норми права, об`єкти, які на переконання органу досудового розслідування, мають одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України можуть набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності об`єкту тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу.

Наведення прокурором підстав, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України у клопотанні про арешт майна, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим, прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, які слідчий, прокурор додає до свого клопотання.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Проте, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя не звернув уваги на відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, не надано такої постанови суду апеляційної інстанції і під час апеляційного перегляду справи.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки без відповідної постанови слідчого майно не може набути статусу речового доказу.

Крім того, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України, а у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Оте, положеннями статті 96 2 КК України передбачено підстави застосування спеціальної конфіскації, зокрема у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, наявність цих підстав має бути доведена ініціатором клопотання згідно ч. 5 ст. 132 КПК України.

Проте, на переконання колегії суддів, ініціатор клопотання не довів обставин, на які послався у клопотанні, з урахуванням доданих до клопотання матеріалів, тим більше що і санкцією ч.1 статті 206-2 КК України не передбачено конфіскацію майна як вид покарання або захід кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Немає в наданих матеріалах жодної інформації і щодо заявлених у даному кримінальному провадженні цивільних позовів.

Крім того, представленими в апеляційний суд матеріалами встановлено, що товариства, на майно яких накладено арешт не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, а тому, з урахуванням наведеного, відсутні підстави для накладення арешту на наведене у клопотанні майно, саме з метою його спеціальної конфіскації та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно статуту ТОВ «Орендаекспертсервіс» з урахуванням змін від 02.06.2015 року частки у статутному капіталі затверджені наступним чином : ОСОБА_14 67,6% (312 825,00 грн.), ОСОБА_8 32,4 % (150 175,00 грн.).

Відповідно до статуту ТОВ «Орендастройсервіс» з урахуванням змін від 03.06.2015 року частки у статутному капіталі затверджені наступним чином : ОСОБА_14 99,8% (94 825,00 грн.), ОСОБА_8 0,2 % ( 175,00 грн.).

Крім того, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.10.2017 року, доданого до апеляційної скарги, встановлено, що засновниками ТОВ « Поляков і К» є ТОВ «Орендаекспертсервіс», розмір внеску до статутного фонду 40796,50 грн., та ТОВ «Орендастройсервіс», розмір внеску до статутного фонду 40796,50 грн. Кінцевий бенефіціарний власник (конролер) засновника юридичної особи ТОВ «Орендаекспертсервіс» - ОСОБА_11 , кінцевий бенефіціарний власник (конролер) засновника юридичної особи ТОВ «Орендастройсервіс» - ОСОБА_12 . Керівником даної юридичної особи було призначено ОСОБА_15 .

Також в судовому засіданні під час апеляційного розгляду було з`ясовано, що на даний час в Господарському суді Дніпропетровської області триває корпоративний спір між вищезазначеними суб`єктами господарювання, а саме господарська справа за позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_14 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендаекспертсервіс" про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування рішення про проведення реєстраційної дії.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України передчасно наклав арешт на вищезазначені корпоративні права, не врахувавши наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та не забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також при постановленні ухвали слідчим суддею про накладення арешту на зазначене майно належним чином не враховані вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України. Слідчий суддя при ухваленні цього рішення був зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. В даному конкретному випадку суд першої інстанції фактично виніс рішення по господарському спору між юридичним особами, яким вищевказані суб`єкти господарювання позбавлені на невизначений строк можливості використовувати дане майно у своїй господарській діяльності.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, вирішуючи по суті клопотання органу досудового розслідування про арешт майна не взяв до уваги, що воно не відповідає вищевказаним вимогам закону. Зокрема, слідчий суддя не врахував, що клопотання прокурора містить лише загальні формулювання підстав, всупереч вимогам чинного процесуального закону. Разом з тим, необхідно відмітити те, що і ухвала слідчого судді не містить жодного обґрунтування прийнятого судом рішення, а містить лише перелік статей КПК України, а тому колегія суддів приходить до висновку про невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 370 КПК України щодо належного мотивування судового рішення.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Поляков і К», строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Поляков і К», - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000182 від 05.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України та накладено арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () та на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» () із забороною Товариству з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () вносити зміни до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» (), Товариству з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» () вносити зміни до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» (), а також заборонено державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін та державної реєстрації таких змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () та Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» () скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 про накладення арешту на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастройсервіс» () та Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендаекспертсервіс» () - відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3