Справа № 645/2465/17
Провадження № 1-кп/645/381/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000099 від 02.02.2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 відповідно до наказу №54-о від 16.02.2015 року був призначений на посаду старшого слідчого з особливо важливих справ сьомого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків та відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» займав відповідальне становище.
07 жовтня 2016 року ОСОБА_4 на підставі наказу №704-о від 06.10.2016 року звільнений з вищевказаної посади, згідно підпункту «г» пункту 64 (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року.
Відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, особи рядового і начальницького складу податкової міліції зобов`язані: шорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
07.10.2016 року ОСОБА_4 письмово попереджений про необхідність подання щорічної декларації та декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що підтверджується відповідним попередженням про подання декларації.
Таким чином ОСОБА_4 , будучі обізнаним про необхідність подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2015 рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції у передбачений термін (протягом 60 календарних днів) з 00.00 01.09.2016 року до 01.11.2016 року, діючи умисно, не подав відповідну декларацію, чим порушив вимоги ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».
Крім того, встановлено, що 07.10.2016 року ОСОБА_4 на підставі наказу №704-о від 06.10.2016 року, звільнившись з займаної посади старшого слідчого з особливо важливих справ сьомого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на підставі підпункту «г» пункту 64 (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів №114 від 29.07.1991, будучі обізнаним про необхідність подання декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, діючи умисно, не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями тобто за період з 01.01.2016 року по 06.10.2016 року у передбачений Законом строк, чим порушив вимоги ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».
В судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину передбаченого ст. 366-1 КК України не визнав та пояснив, що з 23.03.1995 року працював в правоохоронних органах, з 2013 року працював старшим слідчим. В квітні 2016 року узнав, що захворів його батько, який мешкає в Російській Федерації. Батькові потрібно було робити операцію, йому довелось їхати до Російської Федерації, через деякий час у батька відбулось загострення, він знов був змушений їхати до РФ для допомоги в обстеженні батькові. В 2016 році він вийшов на пенсію за вислугою років. До виходу на пенсію на роботі був рідко, сам проходив медичну комісію, перебував на стаціонарному лікуванні. Його посаду скоротили, він вирішив вийти на пенсію, лікувати батька. 02.11.2017 року він поїхав до м. Києва в Центральний офіс великих платників податків, отримав трудову книжку, за проханням працівників кадрів написав, що отримав трудову книжку 07.10.2016 року, хоча 07.10.2016 року не міг бути в Офісі в м. Києві, отриманому попередженню про запобігання корупції, не надав значення. Дане попередження не відповідає формі попередження від НАЗК. Про зміну в порядку декларування дізнався 03.11.2016 року, в наданому попередженні були відсутні відомості та строки подання електронних декларацій. Також зазначив, що ніяких повідомлень про неподання декларації, ні з місця роботи, ні з НАЗК він не отримував. З січня 2017 року розумів, що потрібно подавати декларацію, необхідно було робити електронний ключ, але не зміг його зробити своєчасно, так як повернувся до України із Росії тільки 06.05.2017 року, хоча в лютому планував виїхати лише на 1 місяць, що підтверджує страховий міжнародний поліс на його автомобіль. Коли повернувся на Україну, в поштовій скриньці він знайшов повідомлення про виклик до прокуратури, більш ніяких повідомлень не було. Про кримінальне правопорушення щодо нього він дізнався лише 25.05.2017 року, будь-які документи йому надані не були, він надав слідчому всі необхідні документи, що зміг зібрати за короткий час. Електронний ключ зробив 29.05.2017 року, до пред`явлення йому підозри. Щодо чого його викликали 29.05.2017 року, заздалегідь йому не було відомо. 01.06.2017 року та 02.06.2017 року він подав декларації про доходи. Зазначив, що не було наміру не подавати декларацію взагалі, у нього не було мотиву, тобто не було чого приховувати, в його діях не має складу кримінального правопорушення, а є несвоєчасне подання декларації з поважним причин. Подати своєчасно декларацію про доходи не мав можливості, так як він до травня 2016 року перебував в Російській Федерації, у нього не було електронного ключа, який під час роботи був в офісі в м. Києві, не мав відомостей про доходи, які отримував не одразу, були негаразди із сайтом НАЗК. Вважав усі проведені слідчі дії незаконними, а отриманні докази недопустимими. Просив постановити щодо нього виправдовувальний вирок, визнати докази надані стороною обвинувачення недопустимими, скасувати реєстрацію кримінального провадження.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні відмовилась від дачі показань на підстві ст. 63 Конституції України.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні не визнав вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав доцільним дослідження доказів щодо цих обставин в повному обсязі, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази та дані, які характеризують особу обвинуваченого, матеріали досудової доповіді.

В статті 3 п. 1 Закону України «Про запобігання корупції» зазначені суб`єкти, на яких поширюються дія цього Закону, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі: особи рядового і начальницького складу податкової міліції.
Із досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до наказу №54-о від 16.02.2015 року ОСОБА_4 був призначений на посаду старшого слідчого з особливо важливих справ сьомого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків та відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» займав відповідальне становище.
Згідно наказу № 704-о від 06.10.2016 року Державної фіскальної служби України офіс великих платників податків державної фіскальної служби ОСОБА_4 , старшого слідчого з особливо важливих справ сьомого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, звільнено з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів). Зазначені обставини також підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_4 .
17 березня 2016 року ОСОБА_4 була подана декларація про майно, доходи ,витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік, в паперовій формі.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Частиною 2 даної статті передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону зазначено, що у 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов`язані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи. Тобто дана декларація мала бути подана з 01.09.2016 року до 01.11.2016 року.
Згідно попередження про обмеження та щодо відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення встановлені Законом України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 був попереджений 07.10.2016 року, в тому числі і про подачу декларації осіб згідно ст.. 45 Закону, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно ч. 2 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» - державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону. Процедуру перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, встановлено відповідним Порядком, затвердженим рішенням НАЗК від 06.09.2016 року № 19.
Згідно повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.01.2017 року про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, було повідомлено Генерального прокурора України, відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» про встановлення факту неподання декларації ОСОБА_4 , як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічної за 2015 рік та декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2016 року по 06.10.2016 року.
Згідно повідомлення Державної фіскальної служби України - Офіс великих платників податків державної фіскальної служби на ім`я прокурора Харківської області, вбачається, що ОСОБА_4 до моменту звільнення (07.10.2017 року) не з`явився для отримання особистого ключа та посиленого сертифікату відкритого ключа електронного цифрового підпису, який після звільнення ОСОБА_4 був скасований.
03.02.2017 року було винесене повідомлення про початок досудового розслідування, згідно витягу із кримінального провадження №0000099, вбачається, що 02.02.2017 року прокуратурою Харківської області внесено відомості до ЄРДР за № 0000099, відповідно до повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції , відносно ОСОБА_4 , попередня кваліфікація ст.. 366-1 КК України. В подальшому 24.05.2017 року прокуратурою Харківської області внесено відомості до ЄРДР за № 0000459 за ст. 366-1 КК України.
Статтею ст. 366-1 КК України передбачена відповідальність за подання суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", або умисне неподання суб`єктом декларування зазначеної декларації.
ОСОБА_4 обвинувачується в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації.
В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений будучи обізнаним про зобов`язання щодо подання декларацій, умисно неподав їх в встановлені законом строки та на час внесення відомостей до ЄРДР та оголошення йому підозри за ст. 366-1 КК України.
Згідно ч. 4 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» - у разі притягнення суб`єкта декларування до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей суб`єкт декларування зобов`язаний подати відповідну декларацію з достовірними відомостями.
Під час дослідження судом наданих доказів по справі, було встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 01.06.2017 року та 02.06.2017 року були подані декларації про доходи, що підтверджується повідомленнями Національного агентства з питань запобігання корупції на ім`я ОСОБА_4 , а також повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції на ім`я прокурора Харківської області від 23.06.2017 року, згідно якого зазначено, що в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування зареєстровано декларації ОСОБА_4 щорічна за 2015 рік 01.06.2017 року, «перед звільненням» за період з 01.01.2016 року по 07.10.2016 року 02.06.2017 року, «після звільнення» за 2016 рік 02.06.2017 року.
В судовому засіданні обвинувачений зазначав, що він не був обізнаний щодо подання декларації в електронному вигляді, попередження підписав саме 03.11.2016 року, а ні 07.10.2016 року та подав декларації з порушенням встановлених законом строків з поважних причин, через хворобу батька та необхідність виїзджати до Російської Федерації, відсутність електронного ключа, відомостей необхідних для подачі декларації, а також сам проходив медичний огляд.
Згідно виписок із медичної карти хвороби стаціонарного хворого № 5857, вбачається, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в Харківській міській лікарні № 8 з 02.08.2016 року по 12.08.2016 року, а в період з 12.09.2016 року по 20.09.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в госпіталі ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1898, та копіями листів непрацездатності. Згідно довідки № 327 від 19.09.2016 року, виданої госпітальною військово-лікарською комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області», ОСОБА_4 проходив медичний огляд військово-лікарської комісії госпіталю.
В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має батька пенсіонера за віком, що підтверджується, копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , копіями пенсійного посвідчення та паспорта ОСОБА_7 , 1947 року народження, який є громадянином Російської Федерації. Згідно наданих виписних епікризів, було встановлено, що батько обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні з 19.04.2016 року по 29.04.2016 року в урологічному відділені, у зв`язку із оперативним лікуванням (історія хвороби № ЕХ-6239), з 21.11.2016 року про 29.11.2016 року у кардіологічному відділенні, з 20.01.2017 року по 31.01.2017 року в урологічному відділенні (виписний епікриз історія хвороби № Х-281) Подільської міської клінічної лікарні Московської області Російської Федерації.
Інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 16.03.2017 року та від 19.05.2017 року, підтверджено, що ОСОБА_4 за період з 01.01.2016 року неодноразово перетинав державний кордон України через пункт пропуску Гоптівка, а саме: перебував за межами України з 04.02.2016 року по 16.02.2016 року, з 12.05.2016 року по 17.05.2016 року, з 07.06.2016 року по 13.06.2016 року, з 19.06.2016 року по 23.06.2016 року, з 13.11.2016 року по 13.12.2016 року, з 20.12.2016 року по 05.01.2017 року, з 08.01.2017 року по 04.02.2017 року, та з 07.02.2017 року по 06.05.2017 року.
Аналізуючі надані докази дійсно встановлено, що у зв`язку із хворобою батька обвинувачений виїзждав за межі України, що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, але як вбачається з даної інформації обвинувачений з часу звільнення з посади з 07.10.2016 року та до 13.11.2016 року, також з 04.02.2017 року по 07.02.2017 року, та в подальшому з 06.05.2017 року перебував на території України, в цей час не був на лікарняному та не проходив медичну комісію в госпіталі, тобто мав реальну можливість виконати зобов`язання щодо подачі декларації.
Наміри виконати зобов`язання з приводу подачі декларації у обвинуваченого з`явились 29.05.2017 року, що підтверджується реєстраційною карткою № 1719/2422, виданою в підтвердження укладання договору з Акредитованим центром сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту ДФС 29.05.2017 року про надання послуг електронного цифрового підпису. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що раніше в 2016 році, цифровий ключ обвинуваченого був виготовлений, але не отриманий ним з невідомих причин, а після звільнення обвинуваченого з роботи, знищений.
Статтею 28 Конвенція Організації Об`єднаних Націй проти корупції, ратифікованою Україною 18.10.2006 року зазначено, що усвідомлення, намір або умисел, які необхідні як елементи будь-якого злочину, визначеного цією Конвенцією, можуть бути встановлені з об`єктивних фактичних обставин справи.
Таким чином, аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 366-1 КК України і така кваліфікація його дій є вірною.

Суд не приймає в якості доказів надані обвинуваченим копії проїздних документів сполученням Харків-Київ за 02.11.2016 року та Київ-Харків за 03.11.2016 року, які підтверджують тільки ті обставини, що обвинувачений їздив до Києва, а ні обставини отримання ним трудової книжки та попередження згідно Закону України «Про запобігання корупції». Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. А належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Зазначені докази не є належними, так як не підтверджують обставини, що підлягають доказуванню. Надані копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», суд також вважає неналежними з заначених підстав.
Однією із підстав для постановлення виправдовувального вироку обвинувачений зазначив не отримання від НАЗК повідомлення щодо не подачі декларації. Згідно ч. 3 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону. Але не надіслання НАЗК на адресу обвинуваченого повідомлення щодо не подачі декларації законодавство не пов`язує із настанням наслідків, тобто настання відповідальності за ст. 366-1 КК України в умисному неподанні декларації, тільки після письмового повідомлення суб"єкта декларування, тому суд не приймає зазначені доводи обвинуваченного, як підставу для постановлення виправдовувального вироку.
При визначенні ОСОБА_4 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не був засуджений, за місцем колишньої служби характеризується позитивно, пенсіонер, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді Немишлянського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький.
Роз`ясненим судом правом про заявлення клопотання про застосування Закону України «Про амністію» обвинувачений не скористався та відмовився від застосування до нього Закону України «Про амністію».
На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про необхідність призначити йому, покарання, у межах санкцій ст. 366-1 КК України, в вигляді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язанні з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнив від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В своєму клопотанні про постановлення виправдовувального вироку, обвинувачений просив також відмінити реєстрацію кримінального провадження, але суд прийшов до висновку щодо винуватості обвинуваченого, крім того, КПК України не передбачена відміна реєстрації кримінального провадження.
Згідно ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Речових доказів, судових витрат на справі не має. Цивільний позов заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у вигляді одного року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади, а саме: посади пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК Украйни покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області, через Фрунзенський районний суд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Фрунзенському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1