АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/206/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 643/17904/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. 286 ч.2 КК України
за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 ,
визнано винним і засуджено за ч. 2 ст.286 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання .
Стягнуто на користь держави 2949,12 грн. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодився прокурор, який подав апеляційну скаргу в якій просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в частині застосування ст.75 КК України та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Ухвалити вирок , яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора і обвинуваченого його захисника,перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як уважав установленим суд першої інстанції 29 серпня 2015 року приблизно о 20:10 годині ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем ЗИЛ 431410 р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , на якому рухався по вулиці Салтівське шосе зі сторони вулиці Тимурівців у напрямку автодороги Київ-Харків-Довжанський у м.Харкові.
Під час руху в районі будинку №163 вказаної вулиці, водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.10.4 Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою;
та при виконанні повороту ліворуч проявив неуважність, не надав дорогу транспортному засобу мотоциклу КМЗ-Днепр МТ р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку по вулиці Салтівське шосе в м.Харкові та скоїв з ним зіткнення.
За наслідками дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_11 загинув. Згідно висновку судово-медичної експертизи №51/1586-С/15 від 17.09.2015 року причиною смерті ОСОБА_11 стала поєднана травма тіла у вигляді сукупних пошкоджень, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку.
Також, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мотоцикла КМЗ-Днепр МТ р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи №843-А/15 від 17.09.2015 року заподіяно тяжкі ушкодження у вигляді травми голови: лінійного перелому тім`яної кістки зліва з переходом на дно передньої черепної ямки, забій головного мозку; відкритого багатоуламкового перелому обох кісток лівої гомілки впродовж верхньої, середньої і нижньої третини, відкритого уламкового перелому нижньої третини лівого стегна із зсувом, закритого багатоуламкового перелому правої стегнової кістки в середній третині із зсувом, закритого перелому наколінника зліва.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 виразилося в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем ЗИЛ 431410 р.н. НОМЕР_1 , не зорієнтувався в дорожній обстановці, та при виконанні повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, проявив неуважність, не надав дорогу транспортному засобу - мотоциклу КМЗ-Днепр МТ р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку по вулиці Салтівське шосе в м. Харкові та скоїв з ним зіткнення, що спричинило вищевказані наслідки.
Порушення п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , згідно висновку автотехнічної експертизи №9854 від 20.10.2015, перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.
Установлені судом обставини події та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 та смерть ОСОБА_11 , будь-ким не оспорені.
Що стосується апеляційних вимог прокурора, колегія суддів уважає, що при призначені покарання, суд повною мірою врахував характер, ступінь тяжкості злочину, данні про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання. Так, судом було враховано, що ОСОБА_7 не має судимості в силу ст. 89 КК України, на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває, характеризується позитивно, одружений, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також утримує двох дітей дружини. Обставин, які обтяжують покарання, з матеріалів провадження не вбачається.
Відповідно до вимог чч.1 та 2 ст.65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно вимог ст.75 КК України Якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримавсь. Незважаючи на те, що судом не було конкретизовано, від якого саме виду покарання він звільняє обвинуваченого, неможливість звільнення з випробуванням від позбавлення спеціального права витікає з самого змісту ч.1 ст.75 КК України, згідно якої таке звільнення може мати місце тільки щодо покарань у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
А тому підстав для скасування або зміни вироку колегія суддів не вбачає.
Враховуючи те, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин з необережності, він має двох неповнолітніх дітей, заявив у судовому засіданні про застосування до нього амністії, а згідно п. «в» ст.1 Закону України від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності вже після ухвалення оскаржуваного вироку, звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, колегія суддів звільняє його від відбування покарання на підставі зазначеної норми.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Згідно вимог п. «в» ст.1 Закону України від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання в виді позбавлення волі за цим вироком звільнити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________ ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17