АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №645/5691/16-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/2370/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.08.2017р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харків, громадянка України, одружена, офіційно непрацююча, з вищою освітою, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.185 КК України до 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.

Доля речових доказів та процесуальних витрат вирішена у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.

Крім того, Цивільний позов потерпілої задоволено частково і з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 стягнуто 15000грн. моральної шкоди.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 в період з 01.10.2016р. по 04.10.2016р. вдень (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 , де допомагала у хатніх справа потерпілій ОСОБА_9 та мала вільний доступ до речей та цінностей, що знаходились у вказаній квартирі, діючи з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, маючи намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала з внутрішньої кишені куртки темно-синього кольору, яка знаходилась у шафі, розташованій в житловій кімнаті вказаної квартири, грошові кошти в сумі 20000грн., які належали ОСОБА_9 .. Після цього, ОСОБА_8 залишила місце вчинення злочину з вказаною сумою грошових коштів. Через декілька днів вказану суму грошових котів обвинуваченою ОСОБА_8 було повернуто потерпілій.

Захисник у поданій апеляційній скарзі не оскаржуючи встановлені фактичні дані, кваліфікацію та призначене покарання просить зменшити розмір моральної шкоди з 15000грн до 2000грн. посилаючись на скрутне матеріальне становище ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав, що необхідно частково задовольнити апеляцію прокурора лише в частині скасування, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого як і клопотання про застосування амністії не підлягає задоволенню, а апеляцію прокурора слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції справедливо послався на роз`яснення наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування цивільного позову потерпіла ОСОБА_9 , зазначила, а суд погодився з тим, що обвинувачена ОСОБА_8 добре знала, що перша є вдовою, оскільки її чоловік загинув в зоні АТО та вона сама виховує та утримує двох малолітніх дітей та не має рідних, які б могли їй допомогти, що потерпіла має статус біженця та орендує квартиру у м. Харкові, проте це не зупинило ОСОБА_8 , та вона викрала грошові кошти, які ОСОБА_9 відкладала на утримання дітей. Поряд з цим після скоєння крадіжки з квартири, потерпілій були спричинені додаткові матеріальні збитки, які полягали у неможливості заробляти гроші на оплату житла, оскільки тривалий час вона перебувала у стані страху, що не зможе підібрати няню для своїх дітей, що не зможе працювати через це та буде позбавлена можливості сплачувати за житло.

Наведене обґрунтування колегій суддів вважає достатнім а визначену суму моральної шкоди находить справедливою враховуючи встановлені у державі розміри заробітної плати і наявність двох малолітніх дітей у потерпілої.

Звідси, колегія суддів находить апеляцію безпідставною, а тому в задоволенні апеляційної скарги відмовляє.

Разом з цим, ОСОБА_8 згідно представлених документів є суб`єктом амністії, оскільки вона на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має батька, який досяг 70-річного віку і в цього батька немає інших працездатних дітей.
Згідно п.«а» ч.2 ст.10 закону України «Про амністію у 2016 році» застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.
Отже оскільки ОСОБА_8 відповідно до п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» є суб`єктом амністії і відповідно до п.«а» ч.2 ст.10 того ж Закону будучи засудженою до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, її захисник подав відповідне клопотання то колегія суддів вважає за необхідне звільнити її від відбування призначеного вищевказаним вироком покарання.

Керуючись ст.ст.405, 407, п.3 ч.1 ст.409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.08.2017р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Відповідно до п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного цим вироком покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді