Справа № 569/9913/15-к
УХВАЛА

20 лютого 2018 року м. Рівне
Колегія суддів Рівненського міського суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, -
в с т а н о в и л а:
На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.
Ухвалою Рівненського міського суду від 21 грудня 2017 року обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 21 лютого 2018 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_12 на 60 днів, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає. В обґрунтування свого клопотання вказав, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 раніше судимі, можуть переховуватися від суду, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого злочину та міру покарання за дані злочини.
Представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 заперечив щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 , просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 в судовому засіданні заперечив проти продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив суд обрати йому більш м`яку міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши прокурора, захисників, обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за доцільне продовжити ОСОБА_10 та ОСОБА_12 строк тримання під вартою.
ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочинів, які згідно ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, то, на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Обвинувачений ОСОБА_12 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, що також свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 , в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілих, з метою зміни ними своїх показань.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, які згідно ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, то, на думку колегії суддів, є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , в разі не продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілих, з метою зміни ними своїх показань. Обвинувачений ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, що також свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Також, місце проживання обвинуваченого ОСОБА_10 знаходиться поза межами міста Рівне, що не дає змоги здійснювати належний контроль за його поведінкою та місцем проживання, в разі застосування стосовно нього іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий органповинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Колегією суддів встановлено, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 раніше судимі за корисливі злочини, не працюючі, не мають матеріальних засобів для існування, а тому можуть в подальшому займатися злочинною діяльністю.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 можуть переховуватися від суду, вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків, також із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, наявність судимості, а також приймає до уваги ту обставину, що докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 371, 372 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 строк тримання під вартою на 60 днів з 20 лютого 2018 року до 20 квітня 2018 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 строк тримання під вартою на 60 днів з 20 лютого 2018 року до 20 квітня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику Рівненського слідчого ізолятора.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3