Провадження № 11-кп/792/690/17
Справа № 688/2535/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2 >
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001027 від 23 липня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року,
у с т а н о в и л а :
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працює, неодружений, раніше судимий:
-30 травня 2008 року Шепетівським міськрайонним судом за ч.2 ст.187, ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
-14 липня 2010 року тим же судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі;
-01 серпня 2011 року тим же судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 5 років 5 місяців позбавлення волі;
-24 січня 2012 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.
визнаний винуватим за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження органу пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватись, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу.
Судом вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
За вироком суду, ОСОБА_7 близько 02-ї години 20 хвилин 23 липня 2017 року, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 . Застосувавши фізичну силу, ривком потягнув на себе двері сарайного приміщення, вирвавши металеву скобу, проник усередину та умисно, таємно, повторно викрав велосипед зеленого кольору «Аист» вартістю 915 грн., який належить ОСОБА_9 .
Надалі ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи на території вказаного домогосподарства, через вікно проник до приміщення літньої кухні, звідки умисно, таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_9 алюмінієвий посуд на загальну суму 2 173 грн. 59 коп.
В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Посилався на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі винного через м`якість.
Стверджував, що звільнивши обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд не врахував, що той неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, в тому числі розбійного нападу, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив тяжкий злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Уважав, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про скасування вироку суду з викладених у ній мотивів; обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти її задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з таких підстав.
Як установлено апеляційним судом, ОСОБА_7 близько 02-ї години 20 хвилин 23 липня 2017 року, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 . Застосувавши фізичну силу, ривком потягнув на себе двері сарайного приміщення, вирвав металеву скобу, проник усередину, звідки умисно, таємно, повторно викрав велосипед зеленого кольору «Аист» вартістю 915 грн., що належить ОСОБА_9 .
Надалі ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи на території вказаного домогосподарства, через вікно проник до приміщення літньої кухні, звідки умисно, таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_9 алюмінієвий посуд: три алюмінієвих баняки ємністю 4 літри із маркуванням «АРІ 1054», вартістю 97 грн. за один, на загальну суму 291 грн.; алюмінієвий баняк ємністю 6 літрів із маркуванням «АРТ 1056» вартістю 101,33 грн.; алюмінієвий баняк ємністю 10 літрів із маркуванням «АРТ 1058» вартістю 133,67 грн.; два алюмінієвих баняки ємністю по 12 літрів кожен із маркуванням «АРТ 1059» вартістю 201,67 за один на загальну суму 403,34 грн.; алюмінієву сковорідку із маркуванням «КЦ-80» вартістю 41,17 грн.; алюмінієву кришку, вартістю 37,92 грн.; алюмінієву каструлю, із маркуванням «ЦРС», вартістю 173,33 грн. та алюмінієву каструлю із ручками вартістю 76,83 грн., а всього викрав майна на загальну суму 2 173 грн. 59 коп.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникнення в інше приміщення, вчинене повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим та підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка і в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Що ж стосується рішення суду про призначення покарання і звільнення від його відбування з випробуванням, то його не можна визнати законним.
У відповідності з вимогами ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.
Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.
Так, на підставі ст.65 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.
Разом з тим, обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Суд може прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням лише в тому випадку, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, належно вмотивувавши свій висновок.
Проте, зазначені вимоги судом були порушені, оскільки при призначенні ОСОБА_7 покарання не повною мірою взято до уваги обставини, які впливають на призначення покарання, що свідчить про незаконність і необґрунтованість вироку.
Так, місцевим судом ураховано, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, раніше судимий, на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.
Водночас ОСОБА_7 неодноразово судимий, зокрема, за вчинення розбійного нападу, проте належних висновків для себе не зробив та знову вчинив тяжкий злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд належним чином не мотивував такого рішення, не врахував указані обставини, а надав перевагу лише даним про його особу.
За таких обставин вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку і призначенням йому реального покарання.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Керуючись ст.ст.407, 409, 418, 420, 424, 426 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Уважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
У решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
На вирок може бути подана касаційна скарга до касаційного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:/підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2