Ухвала
Іменем України
15 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 632/312/17
Провадження № 51-320ск 18
Верховний Суд колегією суддів першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29 червня 2017 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Високе, Харківського району, Харківської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 20.12.2011 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, звільнений 18.05.2013 по відбуттю строку покарання,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років з конфіскацією майна; за п.6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Згідно з копіями доданих до касаційної скарги судових рішень, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 7 квітня 2016 року о 13 годині 20 хвилин прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_2 , з дозволу ОСОБА_5 , з яким був мало знайомий, в якій мешкає останній та з яким незадовго цього ж дня розпивали алкогольні напої у спільного знайомого ОСОБА_6 , з метою попрохати у борг грошові кошти на придбання алкогольних напоїв. В цей час при спілкуванні з ОСОБА_5 , який знаходився на ліжку, перебуваючи у кімнаті, ОСОБА_4 помітив мобільний телефон марки S- Tell моделі М-615, що знаходився на дерев`яній тумбі напроти ліжка та скориставшись неуважністю потерпілого, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за раптово виниклим корисливим мотивом, умисно та повторно, поза увагою потерпілого, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку вказаного мобільного телефону вартістю 1350 грн., після чого залишив місце вчиненого кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.
19 березня 2017 року, приблизно о 22 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи злочинний умисел, направлений на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, умисно, відкрито та протиправно, з метою незаконного збагачення, взяв за своїм місцем проживання кухонний ніж, рукоятка якого обмотана ізоляцією чорного кольору, маску типу балаклав чорного кольору та робочі рукавиці чорного кольору, з метою приховати свою зовнішність та прийшов до домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , з якою останній був раніше знайомий та попередньо неодноразово допомагав їй поратись по господарству, достовірно знаючи про наявність грошових коштів у останньої.
Після чого ОСОБА_4 переліз через цегляний паркан та потратив на територію подвір`я, підійшовши до будинку ОСОБА_7 та лівою рукою відчинив замок вхідних дверей до будинку та проник до нього, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, в приміщенні коридору будинку вступив в бійку з потерпілою ОСОБА_7 , під час якої остання почала чинити йому опір.
В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_7 з корисливих мотивів та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілої і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 умисно почав наносити вищевказаним, заздалегідь заготовленим кухонним ножем удари по обличчю ОСОБА_7 в область лівої та правої щоки, а потерпіла при опорі вчиняла спроби забрати руками ніж. Усвідомивши, що ці спроби є марними, почала втікати від вхідних дверей до кімнати. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 наздогнав потерпілу, яка знаходилась у коридорі будинку, перебуваючи позаду неї схватив її лівою рукою за ліве плече та розвернув її обличчям до себе, після чого відразу своєю правою рукою в якій тримав ніж, долаючи опір потерпілої, наніс ОСОБА_7 один удар кухонним ножем в область грудної клітки зліва в області серця, після чого впала на підлогу у приміщенні коридору свого будинку та померла на місці від отриманих ножових поранень.
Далі ОСОБА_4 , подолавши опір потерпілої ОСОБА_7 , позбавивши останню життя, відшукав у приміщенні будинку грошові кошти в сумі 200 грн., привласнив їх, а потім зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Прокурор в касаційній скарзі посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції не в повній мірі взято до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу засудженого, який неодноразово судимий, скоїв злочини у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, рецидив злочинів.
Крім того вважає, що апеляційний суд всупереч вимог ст. 419 КПК України не проаналізував усі доводи прокурора та не зазначив підстав, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з частиною 1 статтею 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій в касаційній скарзі прокурором не оспорюється та не заперечується.
Що стосується доводів прокурора про необґрунтованість висновку суду щодо залишення без змін вироку районного суду та м`якість призначеного покарання, то суд вважає їх необґрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання, враховував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, дані про його особу, який неодноразово судимий, обтяжуючі покарання обставини вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, рецидив злочинів, а також обставини, пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.
При призначені покарання, суд першої інстанції правильно визначив вид та його розмір в межах санкції Закону та обґрунтовано зазначив, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
А тому суд вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених КК України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, призначив покарання у виді максимального строку позбавлення волі на певний строк, із застосуванням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, враховуючи корисливий мотив злочину.
Що стосується доводів прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, то суд вважає їх безпідставними.
Зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що апеляційний суд перевірив доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої, в яких порушувалось питання про скасування вироку місцевого суду в зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок м`якості, та зазначив відповідні підстави, з яких апеляційні скарги визнані необґрунтованими.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, розглядаючи матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 дотримався вимог ст. 419 КПК України, належним чином проаналізував доводи апеляційних скарг, дав на них мотивовану відповідь і обґрунтовано залишив апеляційні скарги без задоволення.
Підстав для сумніву в правильності цих висновків суду апеляційної інстанції немає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
Таким чином, з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючисьпунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3