УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 520/8745/15-к
провадження № 51-4430ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року в межах кримінального провадження № 0002667 про обвинувачення
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
Суть питання
Вироком Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, прокурор звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2018 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також прокурору було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду прокурор повторно звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга повинна відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу прокурора без руху, Верховний Суд в ухвалі від 02 березня 2018 року встановив, що його скарга подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно якого в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Верховний Суд зауважив на тому, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при винесенні цих рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому Верховним Судом було звернуто увагу прокурора на тому, що доводи його касаційної скарги зводились до посилань на неповноту судового розгляду, непогодження з наданою оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Перевіривши повторно подану касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що прокурор вказані в ухвалі касаційного суду від 02 березня 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак, у повторно поданій касаційній скарзі прокурор, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав допущення, на його думку, цим судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, знову наводить доводи, зі змісту яких вбачається, що він не погоджуючись з наданою судами першої та апеляційної інстанцій оцінкою доказам, надає їм власну оцінку та заперечує правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що, як указував Верховний Суд, у силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому прокурор так і не зазначив порушень, допущених апеляційним судом, які слід відносити до безумовних підстав для скасування ухвали цього суду касаційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Враховуючи викладене, оскільки прокурор не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3