Справа № 456/2461/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1029/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відео конференції справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12 вересня 2017 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою у задоволенні клопотання Львівської виправної колонії №48 та спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовлено.

На ухвалу суду першої інстанції засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити вищевказане клопотання.

В обґрунтування скарги покликається на те, що він має на утриманні неповнолітню дитину, дружину та батьків пенсійного віку. Зазначає, що порушував режим утримання за час перебування у виправній колонії, проте на даний час стягнення за це є погашені. Покликається на те, що три рази був заохочений адміністрацією установи.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за тяжкий злочин.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 25.07.2014 року вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавленя волі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано 2 місяці 16 днів попереднього ув`язнення в термін покарання.
Згідно матеріалів подання, станом на час розгляду справи ОСОБА_6 відбув 3 роки 01 місяць 23 дні призначеного покарання. За період відбування покарання, засуджений три рази заохочувався адміністрацією установи, а також допускав 2 рази порушення режиму утримання, за що на нього накладені дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені. До праці не залучався у зв`язку з скороченням обсягу виробництва.
Крім того, як вбачається із матеріалів клопотання, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та судимий: вироком Стрийського міського суду Львівського області від 13.05.1998 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, вироком Стрийського міського суду Львівської області від 14.05.2002 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вироком Дрогобицького міського суду Львівської області від 18.06.2012 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, вироком Стрийського міського суду Львівської області від 05.02.2013 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Попри те, що засуджений ОСОБА_6 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного за вироком суду, та дисциплінарні стягнення, накладені на нього, є погашеними, колегія суддів вважає, що з урахуванням попередніх судимостей та вчинення ним нового умисного тяжкого злочину проти власності, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, і постановив своє рішення з дотриманням вимог закону, а тому підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила :
у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12.09.2017 року про відмову у задоволенні клопотання Львівської виправної колонії №48 та спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4