АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1389/17 Справа № 185/61/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

її захисника ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, з неповною середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003216 від 22 грудня 2016 року , -

встановила:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 17 лютого 2017 року ОСОБА_8 визнано винною у тому, що вона 26 листопада 2016 року близько 13 год. 40 хв. таємним способом викрала з торгівельного прилавку магазину «Комфі» ТОВ «Комфі Трейд» в м. Павлограді, Дніпропетровської області диск вартістю 1 399 грн. і з місця зникла.

26 листопада 2016 року о 15 год. 30 хв. повторно з магазину «Фокстрот» викрала плойку для укладки волосся та плойку для вирівнювання волосся, чим спричинила вказаному магазину матеріальний збиток на загальну суму 1 789 грн.

29 листопада 2016 року о 18 год. ОСОБА_8 повторно викрала з магазину «Простор» туш для вій та тональний крем, загальною вартістю 554 грн. Виконавши всі дії, які ОСОБА_8 вважала необхідними для доведення злочину до кінця, була затримана з викраденим майном працівниками поліції, не закінчивши злочин з причин, що не залежали від її волі.

21 грудня 2016 року близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_8 повторно викрала зі столу офісу ПП «Крюкова» в м. Павлограді ноутбук, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 збиток на суму 3 000 грн.

24 грудня 2016 року близько 14 год. 15 хв. ОСОБА_8 з магазину «АТБ» в м. Павлограді повторно з камери схову №64 викрала речі, які належать потерпілій ОСОБА_11 , чим спричинила останній матеріальний збиток на загальну суму 4 605 грн. 05 коп.

30 грудня 2016 року близько 12 год. 15 хв. ОСОБА_8 повторно з торгівельного прилавку магазину «Простор-152» ТОВ «Стиль Д» в м. Павлограді таємно викрала туалетну воду, чим спричинила вказаному магазину матеріальний збиток на суму 799 грн.

09 січня 2017 року близько 16 год. 39 хв. ОСОБА_8 з торгівельного прилавку магазину «Єва» ТОВ «Руш» в м. Павлограді таємно викрала туалетну воду, чим спричинила вказаному магазину матеріальний збиток на суму 899 грн.

14 січня 2017 року близько 15 год. 15 хв. з торгівельного прилавку магазину «Єва» ТОВ «Руш» в м. Павлограді ОСОБА_12 викрала туалетну воду, чим спричинила вказаному магазину матеріальний збиток на суму 674 грн.

17 січня 2017 року о 14 год. 53 хв. з торгівельного прилавку магазину «Простор -154» в м. Павлограді Машкіна таємно викрала туалетну воду вартістю 749 грн., проте не змогла виконати всі свої дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана свідком ОСОБА_13 .

Вказані злочинні дії обвинуваченої ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 27 січня 2017 року, тобто з часу затримання.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 27 січня 2017 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати за проведення експертних досліджень в сумі 1 759 грн. 76 коп. ухвалено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Обвинувачена не згодна з рішенням суду. В апеляційній скарзі просить його в частині призначеного покарання змінити, та призначити більш м`яке.

В обгрунтування посилається на обставини, що пом`якшують покарання - наявність малолітньої доньки 2016 року народження, яка перебуває на її утриманні, співробітництво зі слідством, часткове відшкодування шкоди, відсутність судимостей.

В доповнення до апеляційної скарги просить застосувати підстави, передбачені ст. 69 КК України.

21 вересня 2017 року до апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році»

Потерпілі та їх представники в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу обвинуваченої за їх відсутності, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Звільнити від покарання у зв*язку з амністією.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, а також в застосування амністії. Вважала вирок законним. Застосування амністії безпідставним у зв*язку з відсутністю для того відповідних підстав.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченої, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст.ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з вимог ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та процесуального закону.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченій виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії невеликої, середньої тяжкості та тяжких; особу обвинуваченої, першу судимість, що не працює, що не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, вину визнала в повному обсязі, наявність обставини, що пом`якшує її покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 6567 КК України, а призначене судом першої покарання згідно ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та для запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2013 року, ОСОБА_8 було позбавлено батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 109).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо призначеного їй занадто суворого покарання, а також підстав для застосування до неї вимог ст. 69 КК України.

Вирішуючи питання про задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про застосування до неї підстав, передбачених в п. «в» ч. 1 та ч. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія не находить їх такими, які знайшли своє підтвердження.

Відповідно до наданих Павлоградським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в актовому записі про народження ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , присутня відмітка про позбавлення батьківських прав матір дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав про застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 Закону України "Про амністію у 2016 році", як на особу, що не позбавлена батьківських прав, яка на день набрання чинності цим Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років.

Не знаходить колегія суддів обгрунтованими твердження обвинуваченої ОСОБА_12 про порушення її процесуальних прав, пов*язаних із ознайомленням з матеріалами справи.

Як з них вбачається, судом першої інстанції була надана така можливість, що підтверджено розпискою від 20 червня 2017 року, обвинуваченої ОСОБА_8 про ознайомлення з т. 1 а.с. 1-20 (т. 1 а.с. 161)

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року ОСОБА_8 було затверджено графік ознайомлення (т. 1 а.с. 162), однак та, згідно акту складеного секретарем судового засідання, відмовилась від отримання вказаної ухвали (т. 1 а.с. 164).

21 червня 2017 року, згідно розписки, обвинувачена ОСОБА_8 ознайомилась з матеріалами провадження т. 1 а.с. 20-30 (т. 1 а.с. 165).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду 21 червня 2017 року ознайомлення обвинуваченої з матеріалами провадження закінчено, оскільки остання неодноразово було доставлено до суду для ознайомлення з ними, але та навмисно зволікала час ознайомлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обвинуваченій було надано можливість та час для реалізації свого права на ознайомлення з матеріалами справи, згідно з вимогами ч. 4 ст. 395 КПК України, тому підстав вважати доводи обвинуваченою обгрунтованими, колегія не знаходить.

Суттєві порушення процесуального закону, які б потягли за собою скасування судового рішення, по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році» КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, вона може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4