Справа № 317/3160/17
№/п 1-в/317/435/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новорайськ, Бериславського району, Херсонської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, до засудження не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, в якому засуджений ОСОБА_4 просив суд розглянути можливість застосування до нього пільгу, передбачену ст. 81 КК України. Зазначив, що на даний час працевлаштований в цех по переробці поліетилену. Засуджений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину та розкаявся.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, зазначив, що він розкаюється, усвідомлює свою провину. Вважає що довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про необхідність задоволення заявленого клопотання засудженого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки вважає, що ОСОБА_4 не довів свого виправлення.

Вислухавши пояснення засудженого, думку прокурора та представника адміністрації виправної установи, суд вважає, що клопотання засудженого є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 засуджений 23.04.2014 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 12.03.2012, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 185; ч. 1, 4 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, і остаточно призначено до відбування ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.02.2016 ОСОБА_4 у строк відбування покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 23.04.2014 по 24.05.2014 включно, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Початок строку: 23.04.2014 Кінець строку: 21.06.2019.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , узгодженої з заступником начальника колонії із соціально-психологічної та виховної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 і затвердженої начальником ДУ «БВК (№ 99)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 , ОСОБА_4 був раніше засуджений:

- 28.04.2011 Нововоронцовським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185; ст.ст. 70, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;

- 12.03.2012 Нововоронцовським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185; ч. 1, 4 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.04.2014. Під час тримання у Миколаївському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо. Порушень тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 17.06.2014 відбуває покарання в ДУ «БВК (№ 99)», характеризується негативно. Вчинив чотири порушення режиму відбування покарання, які виразились у порушенні розпорядку дня, перешкоджанні проведення обшуку, зберіганні заборонених предметів та нетактовній поведінці, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами адміністрації установи. Одне стягнення зняте в установленому законом порядку, два стягнення погашені у встановленому законом порядку та одне стягнення не знято та не погашене у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків має п`ять заохочень від адміністрації установи.

На виробництві установи працевлаштований на дільниці «Поліетилен», відношення до праці посереднє.

У взаємовідносинах до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими, як негативної так і позитивної спрямованості.

Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд.

Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, належного догляду за ними не здійснює, може використовувати не за призначенням.

Виконує, передбачені законом вимоги персоналу установи, лише під наглядом. Роботи із самообслуговування виконує лише під контролем персоналу установи. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально.

Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає.

Участі в організації виховних заходів у відділенні СПС не приймає. Не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, відповідно до ст. 123 КВК України.

Не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи, відповідно до ст. 127 КВК України. До складу самодіяльних секцій не входить.

Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них передачі та посилки.

У скоєному злочині вину визнає повністю, але робить це з метою отримання поблажливості. За вироком суду позову не має.

28.01.2016 комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100, 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, за бажанням засудженого, згідно заяви.

10.11.2016 комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким.

Суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить надана на нього характеристика.

Суд не може не врахувати, що у судовому засіданні представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» ОСОБА_5 зазначив, що поведінка засудженого ОСОБА_4 дійсно не була стабільно позитивною протягом усього часу відбування покарання.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_4 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Крім того, 28.09.2017 комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення, так як не в повній мірі довів свого виправлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 154 КВК України, у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1