Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/214/17-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженця м.Олевськ Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючого, інваліда ІІІ-ї групи внаслідок бойових дій в зоні проведення АТО, не депутата, судимого: 11.11.2016 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240, ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
03 травня 2017 року, об 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем, марки «Renault», моделі «Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , який знаходився в технічно справному стані, і рухаючись по автодорозі, сполученням КПП М.Копищенський - Олевськ, яка проходить в адміністративно-територіальних межах Олевського району Житомирської області, в напрямку м.Олевська, де між селами Сущани - Хмелівка Олевського району, на відстані 540 метрів від с.Хмелівка Олевського району, в порушення вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме: п.2.9. а) який забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п.1.10 ПДР України, який зобов`язує водія транспортного засобу враховувати дорожні умови, тобто сукупність факторів, що характеризують видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини, дорожню обстановку, сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; вимог п.п.10.1, та 12.1. ПДР України, які зобов`язують водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху; які зобов`язують водія транспортного засобу під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибравши безпечної швидкості руху, і не врахувавши дорожні умови та дорожню обстановку, не переконавшись в безпечності своїх дій, виконуючи маневр обгону невстановленого органом досудового розслідування транспортного засобу, який рухався в попутному напрямку, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив виїзд керованого ним автомобіля, марки «Renault», моделі «Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_3 , на ліве узбіччя зазначеної автодороги, де передньою частиною автомобіля вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в цей момент знаходився на узбіччі.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 ,отримав тілесні ушкодження у вигляді: гематоми поперекової ділянки справа правої сідниці; перелому вертлюгової впадини справа, що викликали довготривалий розлад здоров`я, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та тілесні ушкодження у вигляді: рани нижньої третини лівої гомілки; гомілковостопного суглобу і п`ятки; відкритих переломів лівих великої та малогомілкової кісток та лівої п`яткової кістки, які відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи № 95 від 23.06.2017 року відносяться докатегорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Порушення вимог п.п.2.9. а); 1.10.; 10.1. та 12.1. Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_3 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що дійсно 03 травня 2017 року, об 19 годині 40 хвилин, він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем, марки «Renault», моделі «Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , який знаходився в технічно справному стані, і рухаючись по автодорозі, сполученням КПП М.Копищенський - Олевськ, в напрямку м.Олевська, де між селами Сущани - Хмелівка Олевського району, на відстані 540 метрів від с.Хмелівка Олевського району, не вибравши безпечної швидкості руху, і не врахувавши дорожні умови та дорожню обстановку, не переконавшись в безпечності своїх дій, виконуючи маневр обгону невідомого йому транспортного засобу, який рухався в попутному напрямку, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив виїзд керованого ним автомобіля, марки «Renault», моделі «Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_3 , на ліве узбіччя зазначеної автодороги та передньою частиною автомобіля вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який в цей момент знаходився (стояв) на узбіччі. Він має посвідчення водія, категорії «А» та «В». На обліку в лікарів не перебуває. Усвідомлює, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася з його вини. Після ДТП, він залишився на місці до приїзду поліції та карети швидкої медичної допомоги. З витратами, понесеними на проведення експертиз транспортного засобу, учасника дорожньо-транспортної пригоди № 3/400 від 20.06.2017 року та № 3/460 від 12.06.2017 року на загальну суму 1581.92 грн., повністю згоден. Погоджується на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються, допиту потерпілого та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені судом та зрозумілі. Заявлений цивільний позов ОСОБА_5 , визнає частково, оскільки ним у добровільному порядку відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 10 000.00 грн., та передано потерпілому 300.00 доларів США, що на день передачі, за згодою сторін, іквевалент до курсу національної валюти гривні становить 7500.00 грн. Вважає, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути з нього потерпілий-позивач є завищеним. У вчиненому щиро кається. Просить суд не застосовувати до нього суворого виду та міри кримінального покарання і надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства. Не заперечує щодо застосування до нього додаткового виду покаранняч.
Потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні надав суду показання, про те, що дійсно він 03.05.2017 року, об 19 годині 40 хвилин на стояв на узбіччі автодороги, сполученням КПП М.Копищенський - Олевськ, між селами Сущани - Хмелівка Олевського району, де на відстані 540 метрів від с.Хмелівка Олевського району, внаслідок необережних дій ОСОБА_3 , отримав тілесні ушкодження при обставинах, які викладено у обвинувальному акті та підтверджені у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 . Погоджується також на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім допиту обвинуваченого та його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_3 , пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені судом і зрозумілі. Заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 , підтримує повністю. Не заперечує, що обвинуваченим у добровільному порядку надавалася допомога на його лікування в сумі 10 000.00 грн., та передано останнім 300.00 доларів США, що на день передачі, за його згодою, іквевалент до курсу національної валюти гривні становить 7500.00 грн. Просить суд не застосовувати до ОСОБА_3 , вид покарання, що пов`язаний із ізоляцією від суспільства.
У судовому засіданні прокурором, яка здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , заявлено клопотання про недоцільність дослідження інших доказів, стосовно винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки прокурор вважає, що вина ОСОБА_3 , повністю доведена, як показами самого ОСОБА_3 , який повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, щиро розкаявся, надав показання, які з точки зору належності, допустимості, є незмінними, логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з показами потерпілого, крім доказів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , щодо заявленого клопотання прокурора, у судовому засіданні не заперечували і підтримали дане клопотання прокурора.
За таких обставин, і при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку (ч.3 ст.349 КПК України), і відсутністю заперечень учасників судового провадження, суд вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
За змістом закону порушення Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільно небезпечних наслідків - заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками. Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він своїми необережними діями вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, вчинене проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що виразилося в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та добровільне-часткове відшкодування шкоди потерпілому (17 500.00 грн.).
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Таким чином, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючи дані особи винного, який на час розгляду кримінального провадження повністю визнав свою винність, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин, як то щире каяття, добровільне-часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому в сумі 17 500.00 грн., відшкодування матеріальної шкоди державі за лікування особи потерпілої від злочину в умовах стаціонару, а також позиції потерпілої сторони, який просить застосувати до ОСОБА_3 , вид покарання, що передбачений санкцією частини статті пред`явленого обвинувачення, однак без ізоляції від суспільства, думки прокурора, яка з врахуванням пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченого, вперше вчинення кримінального правопорушення, яке є необережним, його віку, є інвалідом ІІІ-ї групи внаслідок бойових дій в зоні проведення АТО, має на утриманні одну неповнолітню дитину, та наданої характеристики органу місцевого самоврядування, просить суд застосувати до ОСОБА_3 , вид покарання, що пов`язаний із позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті за якою ОСОБА_3 , притягується до кримінальної відповідальності та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України обов`язки.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує думку прокурора, яка просить застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та позбавити його такого права, оскільки злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, думку обвинуваченого, який не заперечує щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, право суду на обрання додаткового покарання, передбаченого санкцією частини статті, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Зазначений вид і міра основного кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для ОСОБА_3 , його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
У порядку ст.128 КПК України заявлено цивільний позов ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, який просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь понесену внаслідок протиправних дій обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 20 340.00 грн., та моральну шкоду в сумі 50 000.00 грн. Який у судовому засіданні та у судових дебатах ОСОБА_5 , підтримав у повному обсязі.
Вирішуючи питання стосовно позову ОСОБА_5 , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 , матеріальної шкоди, суд зазначає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.
Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приписами ст.11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, позивач надав до суду належних і допустимих доказів понесення ним матеріальної шкоди в сумі 20 340.00 грн., однак у судовому засіданні встановлено і не заперечувалося як потерпілим - цивільним позивачем так і обвинуваченим - цивільним відповідачем того, що відповідач у добровільному порядку частково відшкодував позивачу 17 500.00 грн., понесеної позивачем матеріальної шкоди. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди ґрунтовними, однак у розмірі 2 840 грн., які і підлягають до стягнення.
Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_3 , моральної (немайнової) шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи приписи ст.ст.23, 1187 ЦК України та роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, за яких було спричинено моральну шкоду потерпілому - цивільному позивачу, ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань цивільного позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого та наслідків, що наступили, продовжує подальше лікування від отриманих травм, його вік, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого і його майновий стан, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_5 , 50 000.00 грн., моральної шкоди. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною, та (або) заниженою.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертиз, в розмірі 1581.92 грн.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63 Конституції України, ст.ст. 42, 55, 61, 62, 95, 100, 118, 122, 124, 126-129, 179, 314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50-52, 63, 65-67, 75, 76, ч.2 ст.286 КК України та ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1206 ЦК України, суд

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з випробуванням із встановленням йому одного року і шести місяців іспитового строку, поклавши на обвинуваченого передбачені ст.76 КК України обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) 2 840 (дві тисячі вісімсот сорок) грн., 00 коп., у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн., 00 коп., - у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, понесених від вчиненого кримінального правопорушення, а всього на загальну суму: 52 840 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот сорок) грн., 00 коп. В решті позову відмовити.
Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль, марки «Renault», моделі «Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , який відповідно до постанови «Про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів» від 05.05.2017 року перебуває на відповідальному зберіганні у ОСОБА_3 , вважати повернутими за належністю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_2 ) на користь держави кошти в сумі 1581 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна) грн., 92 коп., процесуальних витрат на залучення експертів.
До набрання вироком суду законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Суддя: ОСОБА_1