Справа №475/616/17 06.12.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000145 за апеляційною скаргою прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 6 вересня 2017р., стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Доманівка, Миколаївської області, учня Доманівської ЗОШ №2, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Виключити з резолютивної частини вироку суду рішення про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 185 КК України, у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Та остаточне покарання призначене на підставі ст. 70 КК України, у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
В іншій частині залишити вирок без змін.
Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України - у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України - у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 покарання у виді 1(одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1, ч.2 ст.105 КК України звільнено ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд законних представників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до досягнення обвинуваченим повноліття.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин скоєння кримінальних правопорушень та висновків суду про доведеність вини ОСОБА_6 , вважає оскаржуваний вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що згідно з п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017р. №223-66/0/4-17 суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру, проте суд наведені приписи закону України про кримінальну відповідальність щодо ОСОБА_6 застосував неправильно.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
На початку березня 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 14год., коли неповнолітній ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_11 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, перебували на дитячому майданчику, що по вул. Молодіжна в смт. Доманівка, Миколаївської області, останній помітив у недобудованому гаражному приміщенні, належному ОСОБА_12 та розташованому по АДРЕСА_2 секційну металеву конструкцію з кутників і труб, запропонував ОСОБА_6 вчинити суспільно-небезпечне діяння, які підпадає під ознаки ч.1 ст.185 КК України, з метою наживи, щоб здати на металобрухт, на що обвинувачений погодився, та, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно зняли з металевої конструкції: дві металеві труби довжиною по 2м, діаметром по 57мм., товщиною 5мм., які винесли з території домоволодіння ОСОБА_12 , та в подальшому розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 184,96грн.
Крім того, в середині березня 2017р. близько 14год. малолітній ОСОБА_11 знову запропонував н/л ОСОБА_6 вчинити суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки ч.2 ст.185 КК, а саме: повторну крадіжку металевих труб з недобудованого приміщення гаражу, належного ОСОБА_12 , щоб здати їх на металобрухт, на що ОСОБА_6 погодився та вони удвох прийшли на АДРЕСА_2 . З тієї ж металевої конструкції витягли дві металеві труби по 2м. кожна, діаметром по 57мм., товщиною 5мм., винесли з території домоволодіння ОСОБА_12 , в подальшому розпорядились викраденим на власний розсуд, чим завдали збиток потерпілому на 184,96грн.
Крім того, на початку квітня 2017р. близько 14год. малолітній ОСОБА_11 знову запропонував ОСОБА_6 вчинити суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки ч.2 ст.185 КК, а саме: повторну крадіжку металевих труб з недобудованого приміщення гаражу, належного потерпілому ОСОБА_12 , щоб здати їх на металобрухт, на що ОСОБА_6 погодився та вони удвох прийшли на АДРЕСА_2 , з тієї ж металевої конструкції витягли одну металеву трубу довжиною 2м., діаметром по 57мм., товщиною 5мм., а також три кутника: 1,5м. розміром 70х70мм. товщиною 6мм.; 1,90м. розміром 100х100 мм товщиною 6мм.; 2м. розміром 100х100мм товщиною 6мм., які винесли з території домоволодіння ОСОБА_12 , в подальшому розпорядились викраденим на власний розсуд, чим завдали збитки потерпілому на 657грн.
Крім того, 07.04.2017 р. близько 12год. малолітній ОСОБА_11 знову запропонував ОСОБА_6 вчинити суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки ч.2 ст.185 КК, - крадіжку металевих труб з недобудованого гаражного приміщення, належного ОСОБА_12 , щоб здати їх на металобрухт, на що неповнолітній ОСОБА_6 погодився, та вони удвох прийшли на АДРЕСА_2 , де з тієї ж металевої конструкції витягли 5 металевих труб, б/у, діаметром по 57мм., товщиною 5мм., довжиною по 1,5м. - 3шт., довжиною по 2м.-2шт., які склали у приміщенні гаража, щоб у подальшому здати, як металобрухт. Однак, Валтер та Мокросноп не довели свої дії до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як їх застала дружина потерпілого ОСОБА_13 . Згідно висновку товарознавчої експертизи (оцінки) по визначенню залишкової вартості майна від 04.05.2017р., загальна ринкова вартість металевої труби 57х5мм довжиною 8,5м., становить 393грн.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), у таємному викрадені чужого майна, вчиненому повторно, а також у закінченому замаху на повторне викрадення чужого майна (крадіжку), але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку захисника, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження,передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин не великої або середньої тяжкості може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, у тому числі у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічного або трудового за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Згідно з п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017р. №223-66/0/4-17 суд, приймаючі рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Однак, суд першої інстанції визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України всупереч вимогам закону призначив йому покарання за ч.1 ст.185 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України - у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК - у виді 1 (двох) року 6місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 покарання у виді 1(одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч.1, ч.2 ст.105 КК України неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 звільнив від покарання та застосував до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі обвинуваченого під нагляд законних представників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до досягнення ним повноліття.
Тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Оскільки, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, в супереч вимогам ст. 105 КК України та ч. 2 ст. 373 КПК України, визначив обвинуваченому вид і розмір покарання, а саме за ч.1 ст.185 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України - у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК - у виді 1 (двох) року 6місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1(одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. Тоді як, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру , суд не повинен був визначати обвинуваченому вид та розмір покарання.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 06.09.2017 року підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з виключенням із резолютивної частини вироку рішення суду на призначення ОСОБА_6 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 6 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_6 змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку суду рішення про призначення ОСОБА_6 покарання ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Та на підставі вимог ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначене покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 та ч.2 ст.15. ч.2 ст. 185 КК України. Відповідно до вимог ст.105 КК України вважати ОСОБА_6 звільненим від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру в виді передачі під нагляд законних представників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до досягнення обвинуваченим повноліття.
В інший частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді