печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України молодший радник юстиції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001135 від 12.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.
Орган досудового розслідування вказує, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді начальника Сокирянської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, з використанням наданої йому влади та службового становища, в порушення вимог ст. ст. 2, 7, 9 КПК України, ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», у період квітня вересня 2017 року, перебуваючи на території Чернівецької та Івано-Франківської областей, діючи умисно, вимагав для себе від представника ТОВ «Молодіжна Аграрна Спілка» ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень, тобто у особливо великому розмірі, за підписання позитивного висновку перевірки ТОВ «Молодіжна Аграрна Спілка» про наявність у цього товариства підстав для бюджетного відшкодування, а також за вирішення питання та забезпечення здійснення бюджетного відшкодування вказаному підприємству податку на додану вартість (далі ПДВ) у сумі 4 309 559 (чотири мільйони триста дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень.
07.09.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК України.
У ході досудового слідства встановлено, що у власності дружини підозрюваного ОСОБА_7 , (податковий номер НОМЕР_1 ), на праві приватної власності з 16.05.2007 (згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.09.2017 № 96723681) перебуває житловий будинок загальною площею 78,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначена інформація щодо підтверджується декларацією про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2016 рік ОСОБА_5 .
Шлюб із ОСОБА_7 та підозрюваним зареєстровано 22.07.1997.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Отже, житловий будинок загальною площею 78,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 .
При цьому, санкція ч. 4 ст. 368 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Клопотання розглянуто відповідно до положень ч. 2 ст.172 КПК України, без виклику осіб, у володінні яких перебуває вищевказане майно.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав викладених в останньому.
Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується внесене клопотання, слід зазначити наступне.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Разом з тим, слідчий не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Також, слід відмітити, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 на підставі договору дарування, № 1603, 16.05.2007. Отже вказане майно є особистою приватною власністю ОСОБА_9 .
З огляду на зазначене, враховуючи положення ст. 173 КПК України, в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1