Справа № 206/1173/17
Провадження № 1-кп/206/154/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" жовтня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000052 від 18.01.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 25.12.2016 року приблизно о 22.00 год., прийшов до магазину «АТБ» №18 по вул. Роторній, 21, у м. Дніпро, де працює охоронцем його батько ОСОБА_7 .

У приміщенні торгівельної зали вищевказаного магазину між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних стосунків відбулася сварка, в ході якої у останнього виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Того ж дня, приблизно о 22:14 год. ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні торговельної зали магазину «АТБ» №18, тримаючи в кулаці своєї правої руки ключі від камери схову, кинув їх в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого вказані ключі потрапили в область правої щоки та спричинили біль останньому.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , знаходячись на відстані витягнутої руки, стиснувши пальці своєї правої руки в кулак, наніс ОСОБА_7 два удари в область нижньої щелепи зліва. Далі не припиняючи свої злочинні дії, кулаком своєї правої руки вчинив ще одну спробу завдати удар в ліву частину обличчя ОСОБА_7 , однак у зв`язку з тим, що останній спробував ухилитись від удару, ОСОБА_4 потрапив своїм правим кулаком в область носу потерпілого ОСОБА_7 справа.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 377е від 09.02.2017 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді: поверхневої забійної рани на шкірі над верхньою губою праворуч з переходом на червону кайму, крововиливів слизової оболонки верхньої та нижньої губи, травматичного вивиху 2-го зубу на верхній щелепі праворуч та 4-го зубу на верхній щелепі ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, та показав суду, що він 25.12.2016 року приблизно о 22:00 год. прийшов на місце роботи свого батька ОСОБА_7 , а саме до магазину АТБ, що розташований по вул. Роторній у м. Дніпро, де між ними сталась сварка на грунті не сплачених раніше батьком на його користь аліментів, батько виражався на його адресу нецензурною лайкою, та він наніс батькові два удари. У скоєному щиро каявся, пояснив, що в той час не думав про наслідки. Заявлений потерпілим позов визнав частково, зазначаючи, що сума шкоди значно завищена.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 25.12.2016 року ввечері до нього на роботу прийшов син в стані алкогольного сп`яніння, кинув у нього ключами, він їх підібрав, після чого обвинувачений наніс йому два удари. Він сину ніяких тілесних ушкоджень не наносив. Цивільний позов просив задовольнити в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працює в магазині «АТБ» разом із потерпілим, бачила до цих подій, як обвинувачений, який є сином потерпілого, неодноразово заходив в магазин до батька та сварився з ним, того вечора прийшов та голосно сварився, погрожував, після чого наніс декілька ударів потерпілому і той впав, від чого у ОСОБА_7 на обличчі з`явилась кров та була розбита щелепа, після чого працівники магазину викликали наряд поліції.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що працювала в магазині «АТБ» разом із потерпілим, бачила, як того дня прийшов син ОСОБА_7 до магазину та почав кидатись на батька, обвинувачений був у нетверезому стані, вдарив ОСОБА_7 кулаком у обличчя, від чого той впав.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, показів потерпілого та свідків, його вина також знайшла своє підтвердження іншими доказами, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована:
- протоколом огляду від 07.02.2017 року з фототаблицею. відповідно до якого було проведено огляд торгівельного приміщення магазину «АТБ», розташованого по вул. Роторній, 21 в м. Дніпро, яким зафіксовано розташування вхідних дверей, камер схову, касової та прикасових зон (т. 1 а.п. 10-11);
- висновком експерта № 377е від 09.02.2017 року, відповідно до якого за даними медичної документації та при огляді 27.12.2016 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: поверхневої забійної рани на шкірі над верхньою губою праворуч з переходом на червону кайму, крововиливів слизової оболонки верхньої та нижньої губи, травматичного вивиху 2-го зубу на верхній щелепі праворуч та 4-го зубу на верхній щелепі ліворуч. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові.
За своїм характером виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.
Виявлені у нього тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя (роту), яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними властивостями.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а також відсутність будь-яких інших тілесних ушкоджень на виступаючих частинах обличчя, можливо вказати, що виявлені у нього тілесні ушкодження є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту та ударом об тупу тверду поверхню (т. 1 а.п. 28-29);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.02.2017 року з фототаблицею до нього, за участі потерпілого ОСОБА_7 , під час якого останній показав та розказав про механізм та обставини нанесення йому тілесних ушкоджень його сином ОСОБА_4 , а саме те, що спочатку він знаходився на відстані 1 метру від свого сина, після чого син кинув йому в обличчя ключі, а саме в область правої щоки, після чого наніс своєю правою рукою один удар в нижню щелепу зліва, потім ще один удар правою рукою в область носу справа, та ще один удар правою рукою в нижню щелепу (т. 1 а.п. 34-39)
-висновком експерта від 09.02.2017 року, відповідно до якого за даними медичної документації та при огляді 27.12.2016 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: поверхневої забійної рани на шкірі над верхньою губою праворуч з переходом на червону кайму, крововиливів слизової оболонки верхньої та нижньої губи, травматичного вивиху 2-го зубу на верхній щелепі праворуч та 4-го зубу на верхній щелепі ліворуч. Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведення судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто від механічної дії (удару) тупого твердого предмету (рука стиснута в кулак) в область обличчя праворуч (т. 1 а.п. 32-33);
-відеозаписом із камер відеоспостереження магазину «АТБ» № 18 від 25.12.2016 року, на якому зафіксовано як ОСОБА_4 заходить о 22 год. 23 хв. до приміщення магазину та о 22 год 14 хв. зафіксовано як обвинувачений чіпляється до потерпілого, після чого наносить удари та потерпілий падає на підлогу.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, не суперечать іншими доказам, дослідженими судом, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений визнав свою провину та щиро розкаявся.
Аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, заподіяне потерпілому ОСОБА_7 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно (т. 1 а.п. 63), на обліку у лікаря - психіатра, та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.п. 61,62), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття, повне визнання своєї провини.
Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Отже, суд вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції статті, проте не в максимальному розмірі.
Крім того, потерпілий ОСОБА_7 заявив позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_4 , в розмірі 1018 грн. 22 коп. та 50000 грн. відповідно.
Так в судовому засдіанні знайшов своє підтвердження розмір матеріальної шкоди, який підтверджений довідкою з «Дніпропетрвоської стоматологічної поліклініки № 1» Дніпропетровської обласної ради, а також, суд знаходить обґрунтованими вимоги щодо моральної шкоди, оскільки така шкода дійсно була заподіяна потерпілому і полягає в стражданнях, які зумовлені втручанням у приватне життя потерпілого, зміною звичного складу його життя, однак заявлена потерпілим ОСОБА_4 сума матеріальної шкоди на думку суду є дещо завищеною.
За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У зв`язку з чим і виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить висновку, що позов потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню частково, а саме, щодо матеріальної шкоди - на суму 1018,22 грн., з приводу моральної шкоди - на суму 10000 грн.
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІПН НОМЕР_2 1018 (одна тисяча вісімнадцять) гривень 22 копійки на рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Речові докази по справі: компакт диск з відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1