Провадження № 11-кп/792/529/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 677/1888/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження, на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21 червня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 21 червня 2017 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку селища Дрофіно, АР Крим, росіянку, громадянку України, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючу, неодружену, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з середньою освітою, не судиму,
визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_9 залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з 21.06.2017 року, в строк відбування покарання зараховано строк її попереднього ув`язнення з 13.09.2016 року (дня затримання) до 20.06.2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Цивільні позови потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково.
Позов потерпілого ОСОБА_11 залишено без задоволення.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 273 000 грн. моральної шкоди, в решті позову відмовлено.
За вироком суду, ОСОБА_9 13 вересня 2016 року близько 13 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, з метою вбивства свого чоловіка ОСОБА_12 , кухонним ножем, який утримувала в руці, умисно нанесла йому один удар в ліву частину тулуба, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки в лівій підпахвинній ділянці, колото-різаного пошкодження 3-4 міжребер`я, лівої легені, крововиливів у проекції ранового каналу, які спричинили смерть потерпілого на місці пригоди.
Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, прокурор просить вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21.06.2017 року стосовно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги аргументує неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Вказує, що всупереч вищевказаній вимозі закону, місцевий суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винної, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину визнала частково, що в даному випадку можна розцінити як намагання ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності та справедливого покарання.

Не вірним, на думку прокурора, є визначення судом однією з пом`якшуючих покарання обставин «вчинення злочину вперше», оскільки дана обставина не може визнаватися обставиною, яка пом`якшує покарання, а також враховуватися при призначенні покарання для характеристики особи винного, так як є не винятком із правила, а скоріш правилом.

Твердження суду про розкаяння ОСОБА_9 у вчиненні злочину є невірним, оскільки остання вину у вчиненні злочину визнала частково та її показання на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду не ґрунтуються на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки і щирому осуді даної поведінки.

Окрім того, судом не достатньо враховано, що ОСОБА_9 кримінальне правопорушення вчинила в стані алкогольного сп`яніння, посередню характеристику обвинуваченої та позицію потерпілих, які наполягали на максимальній мірі покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 115 КК України.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_9 з ч.1 ст.115 на ч.1 ст.119 КК України.

Свої вимоги аргументує невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що під час судового засідання в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 показала, що, прибувши на місце вчинення злочину, зробила висновок, що ОСОБА_9 нанесла удар ножем своєму цивільному чоловіку ненавмисно.

Також, як звертає увагу захисник, незрозуміло чому суд не врахував показання допитаних в суді свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а взяв до уваги показання потерпілих родичів загиблого.

Звертає увагу, що будь-якого умислу на вбивство потерпілого з мотивів неприязних відносин через сварку у ОСОБА_9 не було, оскільки вони спільно проживали однією сім`єю тринадцять років, виховували троє неповнолітніх дітей (двоє малолітніх з яких були спільними), доглядали разом велике господарство з великою кількістю домашньої худоби.

Крім того, як стверджує захисник, при визначенні міри покарання суд безпідставно не визнав пом`якшуючою покарання обставиною перебування ОСОБА_9 під час вчинення злочину у стані вагітності, а безпідставно визнав обтяжуючою покарання обставиною факт перебування обвинуваченої в стані алкогольного сп`яніння, що негативно вплинуло на строк призначеного їй покарання.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 потерпіла ОСОБА_7 просить її відхилити, як необґрунтовану, посилаючись на невідповідність доводів апеляційної скарги фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, щодо змісту оскарженого судового рішення, з коротким викладом апеляційних вимог сторін провадження, пояснення прокурора, обвинуваченої та її захисника на підтримку доводів, наведених у поданих апеляційних скаргах, думку потерпілої та представника про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, надавши обвинуваченій можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та детально викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

Зокрема, показаннями самої обвинуваченої, яка підтвердила факт завдання ОСОБА_12 удару ножем в грудну клітку внаслідок конфлікту, який між ними виник; показаннями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 про те, що внаслідок конфлікту обвинувачена спричинила потерпілому ножове поранення в грудну клітку; даними протоколу огляду місця події про виявлення потерпілого з ножовим пораненням в грудну клітку; висновками судових експертів, щодо характеру та локалізації несумісних із життям заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень; даними слідчого експерименту, в ході якого обвинувачена наглядно продемонструвала механізм заподіяння удару ножем потерпілому в грудну клітку; показаннями експерта ОСОБА_17 про цілеспрямоване нанесення обвинуваченою ножового удару потерпілому.
З аналізу показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_18 та потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вбачається, що обвинувачена систематично вживала спиртні напої з потерпілим. В ході вживання алкогольних напоїв у них постійно виникали суперечки, які переростали у бійки. Поведінка обвинуваченої при вживанні алкогольних напоїв була агресивною, тоді як поведінка потерпілого кардинально протилежною.

Суб`єктивне ставлення обвинуваченої ОСОБА_9 до характеру та наслідків своєї протиправної поведінки свідчить про умисел останньої на вбивство потерпілого ОСОБА_12 .

Зокрема, ОСОБА_9 мала реальну можливість уникнути конфлікту, проте цього не зробила.

Тілесне ушкодження потерпілому заподіяно ножем в життєво важливий орган людини.

Допомоги потерпілому після спричинення ножового поранення не надавала, а навпаки приховувала сліди вчинення злочину.

Тобто, обвинувачена усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій та відповідно передбачала їх суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Отже, доводи сторони захисту про те, що в обвинуваченої не було умислу на вбивство потерпілого, є необґрунтованими, з огляду на самі обставини вчинення злочину.
Обвинувачена зазначила в судовому засіданні, що раніше між нею та потерпілим були подібні конфлікти, останній раніше застосовував до неї фізичне насильство. Проте, незважаючи на зазначене, обвинувачена продовжувала проживати з потерпілим, вести з ним спільне домашнє господарство. При цьому, матеріали кримінального провадження не містять об`єктивних даних про те, що обвинувачена зверталась в правоохоронні органи із заявою на неправомірні дії потерпілого щодо неї.
Місцевим судом ретельно перевірено позицію сторони захисту щодо необережного вбивства потерпілого та спричинення ножового поранення останньому з метою самозахисту, і дано обґрунтовану, належним чином вмотивовану відповідь на її спростування, з якою погоджується колегія суддів.

Так, характер, локалізація спричинених тілесних ушкоджень, спосіб заподіяння, знаряддя вчинення злочину, виниклий конфлікт, поведінка обвинуваченої після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, свідчить про направленість її умислу на позбавлення життя потерпілого, що спростовує позицію захисту про зворотнє.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_9 та безпідставність доводів апеляційної скарги сторони захисту з приводу неправильності кваліфікації її дій.

Не ґрунтується на вимогах закону і твердження сторони захисту у поданій апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, так як такі аргументи є безпідставними. У процесі досудового, судового слідства встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало значення для правильного вирішення справи, допитані всі особи, показання яких мають значення у кримінальному провадженні. В свою чергу захист у поданій апеляційній скарзі не наводить аргументів у чому ж конкретно полягає сумнівність та суперечність показань свідків, як і не ставить перед судом вимогу у повторному дослідженні вказаних доказів.

Будь-яких даних, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів досудового слідства або суду, порушення ними норм кримінального процесуального закону, не встановлено.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_9 то воно, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», і вважати його надмірно суворим чи м`яким, підстав немає.

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, врахував конкретні обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, ступінь тяжкості злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують її особу, в тому числі й ті, на які є посилання сторін захисту та обвинувачення у поданих апеляційних скаргах.

Доводи ж прокурора, викладені в апеляційній скарзі, щодо неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, колегія суддів вважає безпідставними, та такими, які фактично зводяться до переоцінки обставин встановлених судом.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України при призначені покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, а тому посилання прокурора у поданій апеляційній скарзі на те, що вчинення злочину вперше, не зазначено в ст.66 КК України, як обставина, яка пом`якшує покарання, є голослівним.

Не заслуговують на увагу і аргументи прокурора про те, що судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину визнала частково, приховала факти, які свідчать про вчинення нею більш тяжкого злочину, та не визнала факт вчинення умисного вбивства, оскільки обраний спосіб захисту не може слугувати обставиною призначення покарання.
Тяжкі наслідки, які настали від вчиненого обвинуваченою злочину, входять у кваліфікацію її дій, а тому повторне їх врахування при призначенні покарання є недопустимим.
Відсутні підстави і для пом`якшення ОСОБА_9 покарання, оскільки обставини, на які посилається сторона захисту, враховані місцевим судом, як і відсутні підстави для виключення з обвинувачення обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Той факт, що обвинувачена під час конфлікту перебувала у стані алкогольного сп`яніння, підтвердила вона ж сама, а також свідок ОСОБА_19 .

Матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_9 під час вчинення злочину перебувала у стані вагітності, не здобуто таких даних і в ході судових проваджень.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання призначене ОСОБА_9 є адекватним характеру вчинених нею дій, їх небезпечності та даним про її особу.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни вироку суду, при перевірці справи в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, апеляційні скарги прокурора та захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .