АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 766/7440/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/1017/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А
іменем України
15 грудня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000499за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч.5 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В обґрунтування свого висновку суд послався на те, що в обвинувальному акті не сформульовано чітко обвинувачення щодо кожного обвинуваченого, а саме не вказано роль кожного обвинуваченого відповідно до ст. 27 КК України, які дії вчинив кожен з них під час грабежу та розбійного нападу за кожним епізодом, не зазначено єдиного плану організованої групи та доведення його до учасників організованої групи за кожним епізодом, не зазначено спосіб вчинення злочину кожним з обвинувачених, що є порушенням п.2 ч.5 ст. 291 КПК України, які позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду та порушують право обвинувачених на захист.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор в апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Стверджує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у ньому зазначено усі обов`язкові відомості, які відповідно до положень вказаної статті повинен містити обвинувальний акт, у тому числі викладені фактичні обставини вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, надано правову кваліфікацію усіх кримінальних правопорушень та детально сформульовано обвинувачення по кожному епізоду, щоб можна було чітко зрозуміти, які саме діяння ставляться обвинуваченим у вину. В обвинувальному акті зазначено роль кожного обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів, описано дії кожного під час вчинення розбійних нападів та грабежів, указано про наявність єдиного плану дії організованої групи та доведення його до учасників групи за кожним епізодом, спосіб вчинення злочину, тощо. Крім того, суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення або поліпшити якість обвинувального акту, тим самими проявляючи упередженість, яка виражається у наданні вказівок прокурору як краще викласти обвинувачення. В обвинувальному акті викладе те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим. У зв`язку із чим, суд не вправі спонукати прокурора до уточнення обвинувального акту, внесення до нього змін, у тому числі щодо часу вчинення злочину, способу, тощо. Лише під час судового розгляду, а не підготовчого судового засідання, суд повинен дати оцінку обставинам, які підлягають доказуванню, а саме події кримінального правопорушення, час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення. Крім того, під час підготовчого судового засідання, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, за наявності даних про смерть обвинуваченого ОСОБА_12 , суд на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України не вирішив питання про закриття кримінального провадження щодо нього. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, доводи захисників та обвинувачених, які заперечувати проти задоволення апеляційної скарги прокурора, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вимогам кримінального процесуального закону та порушення права обвинуваченого на захист не відповідає фактичним даним кримінального провадження та є помилковим.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину, та передає його до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, тобто є процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування, а обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акту.

На думку колегії суддів, за даними кримінального провадження, зокрема, обвинувального акту щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить як формулювання обвинувачення, так і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 злочинів, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст. 187 КК України. В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Посилання суду першої інстанції на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не містить чітко сформульованого обвинувачення щодо розподілу ролей, дій та способу вчинення злочинів кожним з обвинувачених, що порушує права обвинувачених на захист, не відповідає дійсності, оскільки обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, їх правову кваліфікацію та детально сформульовано обвинувачення по кожному епізоду висунутого обвинувачення, де конкретно зазначено про наявність єдиного плану дії організованої групи та доведення його до учасників групи за кожним епізодом, роль кожного обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів, що ОСОБА_12 є організатором злочинної групи, розробив план вчинення корисливих злочинів, який довів до відома виконавців ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дії кожного з них під час вчинення розбійних нападів та грабежів, які злочинні дії, згідно складеного організатором плану, повинен був виконувати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спосіб вчинення ними злочинів, що в повній мірі дає змогу зрозуміти роль кожного обвинуваченого в даному кримінальному провадженні та не свідчить про порушення їх права на захист, про що правильно вказано прокурором в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно повернуто обвинувальний акт з зазначених вище підстав, оскільки з його змісту випливає, що в ньому конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, тобто прокурором сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію вказаних злочинів, які дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, суд удався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.

Крім того, при отриманні копії обвинувального акту, складеного слідчим та затвердженого прокурором, обвинувачені та їх захисники не заявляли про порушення права обвинувачених на захист із зазначених вище питань.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , колегія суддів враховує, що вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. У кримінальному провадженні є обставини, що свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , перебуваючи на свободі, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також колегія суддів враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим, їх негативну репутацію, вони раніше судимі, не мають міцних соціальних зв`язків, характеризуються негативно, і тому вважає за необхідне залишити їм запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши строк його дії на 60 днів. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити належне виконання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 процесуальних обов`язків. На думку колегії суддів, у даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , і не є надмірним та таким, що принижує їх у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продовжити на 60 днів, тобто з 15.12.2017 року до 12.02.2018 року.

У зв`язку з чим, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 331, 404, 407, 411, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000499за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд у Новокаховському міському суді Херсонської області кримінального провадження № 0000499за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України зі стадії підготовчого судового засідання.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продовжити на 60 днів, тобто з 15.12.2017 року по 12 .02. 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 15 грудня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 15 грудня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2