Справа № 587/922/17

В И Р О К
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого малолітню дитину 2006 року народження, працездатного, раніше судимого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 21 грудня 2012 року умовно - достроково,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи особою, що раніше судима за вчинення корисливого злочину, повторно вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Так, 12.02.2017 року близько 18 год. 15 хв., проходячи біля нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 побачив металеві ворота, одна частина яких лежала на землі, власником яких є ОСОБА_6 . Впевнившись, що металеві ворота залишені без нагляду, ОСОБА_5 вирішив їх викрасти для подальшої здачі на пункт металобрухту з метою отримання грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , користуючись тим, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, таємно викрав одну частину металевих воріт, вартість якої згідно висновку експерта № 19/119/9-3/1053е від 05.04.2017 року складає 656 грн.
Після цього ОСОБА_5 викрадену частину воріт погрузив на санчата та покинув місце вчинення крадіжки, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 656 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі і пояснив, що дійсно 12 лютого 2017 року близько 18-00 години він проходив біля нежитлового приміщення в АДРЕСА_2 і побачив металеві ворота, одна частина яких лежала на землі. Впевнившись, що ворота лежать без нагляду він вирішив їх викрасти і здати на металобрухт. Він погрузив частину воріт на санчата і покинув місце вчинення крадіжки. Визнав свою вину, оскільки розумів, що викрадене майно йому не належить і є чужим майном; після роз`яснення положень статті 349 КПК України вважав за недоцільне дослідження інших доказів по справі.
Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він повторно таємно викрав належне ОСОБА_6 майно на загальну суму 656 гривень.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому позитивно характеризується, пом`якшуючі відповідальність обставини свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину і встановленню істини по справі.
З врахуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне призначити покарання у виді арешту.
Судові витрати необхідно стягнути з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд
П Р И Г О В О Р И В :
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави (місцевий бюджет) 263 гривні 88 копійок витрат, пов*язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи ( код класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження»).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 діб з дня його проголошення.
Суддя