У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
28 вересня 2017 року м.Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , в ході вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2017 року у кримінальному провадженні №0000183 відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Цим вироком ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років. Початок строку відбування покарання визначено рахувати з 12 травня 2017 року. У строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 01 листопада 2016 року по 01 лютого 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 300 000 (триста тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_2 залишено попередній - тримання під вартою. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

Не погодившись з вироком, обвинувачений ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу. У скарзі просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Також просить прослухати аудіозапис із допитом потерпілої ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та малолітнього свідка ОСОБА_6 і допитати їх у суді апеляційної інстанції та провести експертизу підпису розписки про проведення з ним бесіди працівниками (членами) виконавчого комітету Малівської сільської ради щодо його протиправної поведінки і допитати свідка ОСОБА_7 ..

Розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 вважаю, що її зміст не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Зокрема, за вимогами вказаної норми закону, в апеляційній скарзі має бути зазначено судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у тому полягає незаконність чи необгрунтованість судового рішення; клопотання про дослідження доказів тощо.

У відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1)встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до вимог п.п.2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_2 , висловивши в апеляційній скарзі прохання про скасування вироку з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з порушеннями кримінального процесуального закону судом, а саме ст.ст. 411, 411 КПК України, щодо незастосування закону, який підлягає застосуванню та через невзяття судом до уваги доказів, які могли істотно вплинути на його висновки, не зазначив для цього жодної підстави, передбаченої вищезазначеними нормами кримінального процесуального закону, що позбавляє суд апеляційної інстанції прийняти законне і обгрутоване рішення. До того ж, як убачається з апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_2 статтями 415, 412 КПК України не керується взагалі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_2 , наведені ним в апеляційній скарзі, зокрема про неврахування певних характеризуючих даних на його особу, про неврахування наведених ним в апеляції мотивів, з яких на його думку, суд першої інстанції незаконно відмовляв у задоволенні його клопотань та про незаконне тримання його під вартою - як підстави для призначення судом апеляційної інстанції нового розгляду в суді першої інстанції, з передбаченими вищезгаданими нормами КПК України положеннями не узгоджуються.
Згідно ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Разом з тим, заявивши клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, які досліджувалисть судом першої інстанції, а саме про повторний допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , малолітнього свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_2 не вказав чому, ці обставини ,а саме їх показання, надані у судовому засіданні, досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, у відповідності до ч.3 ст.404 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати пятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2017 року у кримінальному провадженні №0000183 відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.121 КК України - залишити без руху.

Надати обвинуваченому ОСОБА_2 15 (п"ятнадцять) днів для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання копії даної ухвали.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати на адресу державної установи "Рівненський слідчий ізолятор", в якій перебуває ОСОБА_2 , що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1