Справа № 362/1306/17
Провадження № 1-в/362/89/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , заявника - ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області клопотання ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на вилучене майно,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області в порядку ст. 174 КПК України із клопотанням про скасування арешту на вилучене майно.
У вимогах даного клопотання суб`єкт звернення просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2017 р. у справі № 362/1761/17 (провадження № 1кп/362/210/17), оскільки під час винесення вироку Васильківським міськрайонним судом Київської області від 19.08.2017 р. відносно ОСОБА_5 згадки про вилучене майно не було, кримінальні провадження у зв`язку з вилученням майна не відкривались, а тому потреба в застосуванні даного заходу (арешту майна) відпала.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав та просив їх задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог клопотання про скасування арешту майна, оскільки обшук проводився в рамках іншого кримінального провадження і в його рамках було накладено арешт.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 000391 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, матеріали клопотання про арешт тимчасово вилученого майна за матеріалами кримінального провадження № 0002439 та матеріали кримінального провадження № 0002439 приходить до наступного висновку.
В силу вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом ( ч. 2 ст. 22 КПК України).
Згідно положень ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника,іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладеного необґрунтовано.
Судом достовірно встановлено, що ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2017 р. в рамках кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002439, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 де проживає гр. ОСОБА_5 .
Згідно матеріалів кримінального провадження № 0002439, наданого слідчим, вбачається, що вищевказане вилучене майно постановою слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 23.03.2017 р. визнано речовими доказами.
В свою чергу, за результатами розгляду кримінального провадження № 0000391 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2017 р. ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України та призначити покарання: за ч.1 ст. 263 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі, за ч.1 ст.309 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК Україниостаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців та зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Таким чином, арешт було накладено не в рамках кримінального провадження № 0000391, за яким відносно ОСОБА_5 вже прийнято судове рішення, а в рамках кримінального провадження № 0002439, відносно якого ще триває досудове розслідування і за яким арештоване майно визнано речовими доказами.
В силу вимог ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається зі змісту ч. 9 ст.100 КПК України - питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, що заявником, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, існують підстави для подальшого збереження арешту майна, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,26,132, 174,309.372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на вилучене майно накладеного на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2017р. у рамках кримінального провадження № 0002439 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1