Справа № 646/2411/17
№ провадження 1-кп/646/142/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.18 м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21 серпня 2016 року за № 0002005, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Томська, росіянина, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого КП «ХТС» слюсарем-ремонтником, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

У С Т А Н О В И В :
12 серпня 2016 року в денний час ОСОБА_5 , перебуваючи на території свого домоволодіння АДРЕСА_2 , знаходячись поруч з парканом, під час сварки із сусідом ОСОБА_4 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому дерев`яним бруском, що тримав у правій руці, один удар в область лівої височно-скулової кістки, заподіявши своїми насильницькими протиправними діями потерпілому: ділянку травматичного набряку м`яких тканин, синець та забиту рану на голові, які за висновком судово-медичної експертизи від 10 жовтня 2016 року №4936-Ая/16 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у висунутому обвинуваченні не визнав та пояснив, що проживає в будинку АДРЕСА_2 з 2010 року і в нього склалися напружені стосунки з сусідом ОСОБА_4 . Проте, 12 серпня 2016 року після обіду він почав зводити хазяйську споруду у паркану з ділянкою Захарюти, на що останній разом з дружиною стали обурюватись і намагались заважати, зриваючи поліетиленову плівку. В цей час він стояв на дробині, тримаючи в правій руці дерев`яний брус. Несподівано він втратив рівновагу, але намагався її втримати, і балансуючи руками необережно зачепив брусом обличчя Захарюти. Умислу на спричинення тілесних ушкоджень він не мав.

Не дивлячись на не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, вона доведена показаннями потерпілого та свідків, перевірених в судовому засіданні, іншими об`єктивними доказами.

Так потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що дійсно між його родиною і сім`єю обвинуваченого склалися неприязні відносини, оскільки останні ігнорували правила суспільної поведінки зробили компостну кучу і туалет на їхній межі. Аналогічна ситуація склалася і 12 серпня 2016 року, коли після 17-ї години він повернувся до дому з роботи і дізнався, що сусід будує ще і сарай для курей, при цьому використовує паркан, який встановив за тиждень до того сам потерпілий, захищаючись від смороду з їхньої ділянки. Він відкрутив два листа від паркана і став фотографувати дії ОСОБА_5 , якай вже збудував частину споруди. Тут була і дружина останнього, з відром помиїв. Потерпілий вирішив зробити ще один знімок і наблизився до паркану, а ОСОБА_5 , який стояв на драбині з дерев`яним брусом в руках, несподівано вдарив його ним в ліву частину обличчя. Далі дружина обвинуваченого вилила на нього та його дружину ОСОБА_7 відро помиїв, а ОСОБА_5 поцікавився: «Чи треба ще добавити?». Внаслідок удару він отримав тілесні ушкодження на обличчі і викликав поліцію.

Наведені потерпілим обставини підтвердила свідок ОСОБА_7 , та доповнила, що після нанесеного удару ОСОБА_5 з глузуванням запропонував її чоловіку подивитись у дзеркало, оскільки у того вже набрякав синець.

У суду не має підстав ставити під сумнів вище викладені покази, оскільки потерпілий і свідок виклали зазначені позиції і під час слідчих експериментів, а також вони підтверджені іншими доказами.

Свідок ОСОБА_8 суду показала що спостерігала зі своєї земельної ділянки за конфліктом між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , з приводу того, що перший став будувати курник на паркані другого. В неї не має сумнівів з приводу умисного нанесення ОСОБА_5 удару дерев`яним брусом в обличчя потерпілого, оскільки перші три нанесені ним удари не досягли цілі і він поцілив тільки з четвертого разу.

На досліджених фотознімках зафіксовано процес зведення ОСОБА_5 сараю, з прибудовою його до існуючого паркану.

Достовірність показань і можливість свідка ОСОБА_8 спостерігати на місцем подій перевірена під час слідчого експерименту, результати якого зафіксовані відповідним протоколом.

Згідно висновку експерта від 10 жовтня 2016 року №4936-Ая/16 виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження: ділянка травматичного набряку м`яких тканин, синець та забита рана на голові - відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від травматичної дії тупих предметів за механізмом удар чи удар-стиснення.

Аналіз викладених доказів надає суду підстави поставити під сумнів показання свідка ОСОБА_9 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого, про необережний характер дій ОСОБА_5 , оскільки вони спростовуються наведеним.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, повністю доведеною.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає вибачення обвинуваченого ОСОБА_5 перед потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_5 покарання у відповідності до положень статті 65 КК України суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: віднесення його законодавством до категорії невеликої тяжкості, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, причини конфлікту, сутність негативних наслідків, що настали для здоров`я потерпілого; дані, які характеризують особу обвинуваченого: не судимий, офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, на диспансерному обліку в лікарських установах, у тому числі у лікаря-нарколога, не перебуває, має постійне місце проживання у місті Харкові, за яким у побуті характеризується позитивно, враховує майновий та сімейний стан обвинуваченого.

За сукупністю обставин вчиненого кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, обставини, яка пом`якшує покарання, даних про особу обвинуваченого суд визнає необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу у межах, встановлених у санкції інкримінованої частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Обвинуваченим ОСОБА_5 заявлено клопотання, підтримане захисником і прокурором, про звільнення його від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «є» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він на час набрання законом чинності мав на утриманні матір, що досягла віку 70 років.

У відповідності до положень п. «є» статті 1 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810-VІІІ «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, станом на 07 вересня 2017 року ОСОБА_5 має матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і є її єдиною працездатною дитиною.

Обставини, що перешкоджають застосуванню амністії, передбачені положеннями статті 9 цього Закону, стосовно ОСОБА_5 судом не встановлені. Правові підстави застосування акта амністії обвинуваченому судом роз`яснені.

За таких обставин суд вважає, що є підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у відповідності до норм Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810-VІІІ «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної злочином у кримінальному провадженні, потерпілим до обвинуваченого не заявлено.

Речові докази у справі органом досудового слідства та судом не приєднувались, судові витрати у справі відсутні.

Міра запобіжного заходу органом досудового розслідування ОСОБА_5 не обиралась, необхідності в її застосуванні при судовому провадженні не вбачається.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі п. «є» статті 1 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810-VІІІ «Про амністію у 2016 році».

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга апеляційному суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1