Номер провадження: 11-кп/785/126/18
Номер справи місцевого суду: 520/8541/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2017 року в кримінальному провадженні №0002559 від 29.06.2017 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вигода, Біляївського району Одеської області, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, до взяття під варту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.12.2016 року Розділянським районним судом Одеської області за ст. 187 ч. 3, ст. 69 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 2 роки,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання по даному вироку, частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного вироком Розділянського районного суду Одеської області від 13.12.2016 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ст. 187 ч. 3, ст. 69 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 2 (два) роки та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Вироком суду відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі УДПС України в Одеській області. Строк відбуття покарання обвинуваченому обчислюється з 18.07.2017 року. Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком районного суду обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин:

19.06.2017 року, в період часу з 20 годин 45 хвилин до 23 годин, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, завідомо та достовірно знаючи про те, що мобільний телефон «Samsung s3 duos» в корпусі білого кольору, Імей1: НОМЕР_1 ; Імей2: НОМЕР_2 , здобутий його рідним братом злочинним шляхом, а саме 19.06.2017 року, близько 20 годин 45 хвилин, відкрито викрадений у потерпілої ОСОБА_9 , попередньо обумовивши суму грошей, придбав у ОСОБА_10 вказаний мобільний телефон в обмін на свій мобільний телефон, невстановленої досудовим розслідуванням марки та грошові кошти в сумі 200 гривень доплатив в рахунок придбання вказаного мобільного телефону. Отримавши всупереч встановленому законом порядку придбання майна, право розпорядження зазначеним мобільним телефоном, ОСОБА_8 подарував його своїй співмешканці ОСОБА_11 , яка не знала, що подарований їй мобільний телефон здобутий злочинним шляхом.
Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що злочину не вчиняв, оскільки не знав, що придбаний ним телефон був раніше викрадений. Просив пом`якшити призначене йому покарання.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений уточнив вимоги апеляційної скарги, підтвердив свою позицію щодо вчиненого злочину, яку він висловив в суді першої інстанції щодо визнання вини в повному обсязі, просив суд змінити вирок в частині призначеного покарання шляхом призначення йому більш м`якого покарання, посилаючись на те, що районний суд не врахував те, що на його утриманні знаходиться жінка, яка перебуває на 8 місяці вагітності та малолітня дитина.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити та змінити вирок в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення за ст.198 КК України за кваліфікуючими ознаками заздалегідь не обіцяне придбання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом першої інстанції було дослідженні в повному обсязі, та під час апеляційного перегляду вироку суду висновки про доведеність вини обвинуваченим не оспорювалися.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставину, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 рецидив злочину.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги, що злочин, у вчиненні якого обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим, було скоєно в період іспитового строку за попереднім вироком, яким останній був засуджений за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі та у відповідності до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 (два) роки, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.71 КК України, частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.12.2016 року.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі одну пом`якшуючу покарання обставину, на яку посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Той факт, що на утриманні обвинуваченого перебуває вагітна дружина та малолітня дитина, не є тією обставиною, яка може свідчити про можливість призначення йому більш м`якого покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, апеляційний суд вважає, що призначене йому покарання, за сукупністю вироків, є справедливим і призначено у відповідності до вимог ст.71 КК України з використанням часткового приєднання до призначеного покарання 4 (чотирьох) років та одного місяця позбавлення волі за попереднім вироком суду, що спростовує доводи апелянта про тяжкість та несправедливість призначеного покарання.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містять у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування або зміни вироку, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Одеси 04.09.2017 року в кримінальному провадженні №0002559 від 29.06.2017 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4