справа №619/2882/17
провадження №1-кп/619/398/17

ВИРОК
іменем України
13 вересня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001022 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

встановив
08 липня 2017 приблизно о 09 годині ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці Садовій в м. Дергачі Дергачівського району Харківської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету збагачення за рахунок вчинення злочину, прослідував до паркану, який розташований вздовж проїзної частини вказаної вище вулиці, де впевнившись, що його подальші дії ніким помічені не будуть, продовжуючи та реалізовуючи свій злочинний намір, шляхом вільного доступу, таємно викрав металеву секцію паркану, який перебуває на балансі Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області, після чого з місця пригоди зникнув розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив Дергачівській міській раді матеріальний збиток на суму 250 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого у вчиненні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у крадіжці, тобто таємному викраденні чужого майна, суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, відсутність претензій потерпілого, а також дані про особу обвинуваченого.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавленням волі в межах санкції частини цієї статті.

У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він досяг пенсійного віку.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання.

Суд дійшов висновку про задоволення клопотання обвинуваченого з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого.

Відповідно до п.ґ) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань не пов`язаних із позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності 07 вересня 2017 року.

Згідно абз.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченому ОСОБА_4 було 60 років, тобто він досяг пенсійного віку.

Згідно ч.3 ст.12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
З урахуванням вимог ч.3 ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_4 не відноситься до осіб, зазначених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», щодо яких не може бути застосована амністія.

Також обвинувачений дав свою згоду на застосування амністії.

За таких обставин суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Згідно ч.4 ст.174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27 липня 2017 року було накладено арешт на металеву секцію паркану жовто-блакитного кольору довжиною 2 м та висотою 0,5 м.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд скасовує арешт майна, який був накладений під час досудового розслідування.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавленням волі.

На підставі п.ґ) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 27 липня 2017 року, а саме про накладення арешту на металеву секцію паркану жовто-блакитного кольору довжиною 2 м та висотою 0,5 м, - скасувати.

Речовий доказ по справі: металеву секцію паркану жовто-блакитного кольору довжиною 2 м та висотою 0,5 м, яка знаходиться на зберіганні у представника Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області, - вважати повернутим потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса експертизи №13635 від 28.08.2017 року в розмірі 594 гривні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1