печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді на тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0002664 від 27.11.2015,-

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді на тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0002664 від 27.11.2015.

В обґрунтування доводів клопотання сторона обвинувачення зазначає, що Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокурати України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002664 від 27.11.2015, виділеному з кримінального провадження № 0000326 від 28.04.2014 за підозрою ряду народних депутатів України у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 364 КК України.

Так, 19.06.2015 року слідчим складено та прокурором погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України.

02.12.2014 року постановою слідчого ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Також на обґрунтування доводів клопотання, сторона обвинувачення зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2017 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу останнього для участі в судовому засіданні з розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи зазначене, а також те, що ОСОБА_4 на переконання сторони обвинувачення, обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду злочинів, у тому числі тяжкого злочину, який вчинювався систематично, протягом тривалого часу, вказану процесуальну поведінку підозрюваного, наслідком якої стало оголошення в розшук останнього, прокурор вважає, що для запобігання ризиків, визначених ст. 177 КПК України з боку ОСОБА_4 останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

За вказаних обставин, сторона обвинувачення просить надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор, яким внесене клопотання, клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив його задовольнити, вважаючи, що є достатні та наявні дані, які вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою, як наслідок того, що реальна загроза покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на трок до 3 років, зі штрафом від 500 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки, матеріальний стан та характеристику, вживати всі можливі заходи на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися, впливати на свідків, знищувати речові докази у справі, тощо, а також, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховуватиметься від органів досудового розслідування, впливатиме на інших учасників кримінального провадження, не буде належним чином виконувати процесуальні обов`язки та інші, більш м`які запобіжні заходи не досягнуть мети їх застосування.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, надходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане:
1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою;
2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику;
3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини
Дане клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою внесене одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 188 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:
1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;
2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосуваннязапобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Отже клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подано лише відносно підозрюваного та/або обвинуваченого. Відтак, розгляд даного клопотання потребує дослідження фактів набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також даних про те, що останній переховується від органів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, особа набуває статусу підозрюваного, зокрема, з моменту вручення їй повідомлення про підозру (вжиття заходів для вручення, якщо місцезнаходження такої особи не встановлене).

Частиною 1 ст. 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Де-факто повідомлення про підозру є комплексним нерозривним поєднанням процесуального рішення у вигляді письмового повідомлення та процесуальної дії у формі власне здійснення повідомлення шляхом його вручення.
З аналізу змісту ст.ст. 42, 277 КПК України випливає, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення. Саме із цим моментом пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором. Виходячи зі змісту ст. 277 цього Кодексу, процесуальні дії щодо складення і вручення повідомлення про підозру може вчинити виключно одна й та сама службова особа, котра має відповідні процесуальні повноваження.
Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Отже, повідомлення про підозру має бути вручене особисто або відправлене для вручення в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, виключно в день його складання.
Якщо у цей строк воно не вручено або не відправлено для вручення, повідомлення про підозру втрачає чинність і прокурор втрачає право на його вручення.
Оскільки законом визначений конкретний строк для чинності повноважень на вчинення такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про підозру, сплив цього строку припиняє відповідні повноваження, а тому втрачає чинність процесуальне рішення у вигляді письмового повідомлення про підозру.
Як вбачається з наданої копії письмового повідомлення про підозру, складеного відносно ОСОБА_4 , датою його складання є 19.06.2015. (а.м.25)
Між тим, вказане письмове повідомлення про підозру відправлене за адресою місця реєстрації ОСОБА_4 тільки 23.06.2015 (а.м. 55).
Окрім того з доданого до матеріалів клопотання листа Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю від 04.07.2016 року №14/1/1-6049 ОСОБА_4 у міжнародний обшук не оголошений, а наявна інформація свідчить про можливе його перебування на території Російської Федерації.
Жодних даних про отримання ОСОБА_4 письмового повідомлення про підозру, у спосіб, визначений КПК України, прокурором ні в матеріалах клопотання, ні в судовому засіданні не надано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог ст. 278 КК України і щодо вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 , а відтак і вважає відсутнім в останнього належного процесуального статусу підозрюваного як учасника вказаного кримінального провадження, а відповідно й відсутніми дані з приводу того, що останній переховується від органів досудового розслідування та суду .

Враховуючи зазначені обставини, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для застосування такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою відносно ОСОБА_4 як наслідок необґрунтованості висунутої останньому підозри, а також відсутності даних щодо належного вручення останньому письмового повідомлення про підозру, у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень в рамках даного кримінального провадження.

Поряд з вказаним, слідчий суддя вважає недоведеними стороною обвинувачення ризики, визначені ст. 177 КПК України, які б вказували на необхідність застосування такого запобіжного заходу як тримання під ватрою, оскільки, саме по собі твердження сторони обвинувачення, що реальна загроза покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на трок до 3 років, зі штрафом від 500 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки, матеріальний стан та характеристику, вживати всі можливі заходи на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися, впливати на свідків, знищувати речові докази у справі, тощо є такими, що ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях, а відтак є такими на підставі яких застосування виняткового запобіжного заходу в даному випадку буде з іншою метою, ніж та, що передбачена пунктом 1 статті 5 Конвенції . (Аналогічна правова позиція висвітлена в рішеннях ЄСПЛ «Луценко проти України», «Ладент проти Польщі», «Амбрушкевич проти Польщі»).
Таким чином матеріалами клопотання та прокурором в судовому засіданні не доведено обставин наявність належного процесуального статусу підозрюваного в ОСОБА_4 , обґрунтованості підозри останньому, а відтак переховування останнього від органів досудового розслідування та, що відносно останнього існують підстави для застосування такого запобіжного заходу як тримання під ватрою.
А відтак, слідчий суддя враховує, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази існування даних ризиків, та звертає увагу органу досудового розслідування на правову позицію, викладену в рішенні ЄСПЛ у справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11, рішення від 26.06.2013 р., п. 265, 266) в якому суд зазначив, що для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції воно має бути необхідним за даних обставин (див. рішення у справах «Нештяк проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74, від 27 лютого 2007 року, та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, пп. 2728, від 14 жовтня 2010 року), та, відповідно не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 188, 189, 193, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді на тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0002664 від 27.11.2015 відмовити.

Ухвала може бути оскарженабезпосередньо до Апеляційного суду м. Києвапротягом 5 днів з дня їїоголошення.

Слідчийсуддя ОСОБА_1