АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/1562/2017 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
Іменем України

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового
засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження кримінального провадження № 0001340 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 21.05.2015 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 )шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків та до покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2016 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 4 (чотири) місяці.
До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вид тримання під вартою.
Вказано рахувати ОСОБА_6 строк покарання з 06.06.2017 року.

Згідно вироку, ОСОБА_6 07 лютого 2016 року приблизно о 19 годині перебував в приміщенні магазину «Спортмастер Гіпер», що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 1-Б, і в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: штанів чоловічих сноубордичних TM «TERMIT», чорного кольору, що належать ТОВ СПОРТМАСТЕР-Україна», ЄДРПОУ № 34880125.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні вказаного магазину, таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяв зі стелажів та відніс до примірочної кімнати магазину «Спортмастер Гіпер» три одиниці товару, серед яких були штани чоловічі сноубордичні TM «TERMIT», чорного кольору арт. A6MP6099S, вартістю 999 грн. 17 коп.(вартість без ПДВ).
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення, перебуваючи у примірочній кімнаті, впевнившись у тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, одягнув на себе штани чоловічі сноубордичні TM «TERMIT», поверх яких одягнув свої власні штани. Після цього ОСОБА_6 залишив на столі біля примірочних кімнат інші дві одиниці товару на вішаках та направився до виходу з магазину.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_6 вважав необхідними для повторного таємного викрадення чужого майна, останній вийшов за лінію кас та направився до виходу, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений працівником охорони магазину «Спортмастер Гіпер».
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його кінця, ОСОБА_6 міг спричинити ТОВ «СПОРТМАСТЕР-Україна» майнову шкоду на загальну суму 999 грн. 17 коп. (вартість без ПДВ).

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2017 року відносно ОСОБА_6 - змінити в частині призначеного покарання, та призначити більш м`яке покарання, звільнивши останнього на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.
За доводами апелянта призначене ОСОБА_6 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 свою провину визнав та сприяв досудовому розслідуванню, що в свою чергу свідчить про пом`якшуючі обставини відповідно до ст. 66 КК України.
Адвокат ОСОБА_7 стверджує, що при призначенні ОСОБА_6 покарання Оболонський районний суд м. Києва не належно оцінив ступінь тяжкості вчиненого злочину та данні, що характеризують особу обвинуваченого.
Крім цього апелянт зазначає, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місце проживання, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, обставин обтяжуючих покарання немає, що підтверджується Оболонським судом. До моменту взяття під варту ОСОБА_6 примирився зі свою дружиною, допомагав у вихованні спільної дитини, тобто почав нормальне соціальне життя, планував влаштуватися на роботу для утримання сім`ї, почав відвідувати церкву, навіть планував поступити до духовної семінарії і в подальшому допомагати людям, які не можуть знайти дорогу у житті, а тому на думку апелянта, зазначені обставини в єдності, взаємозв`язку і взаємодії дають підстави впевнено стверджувати про реальну можливість і бажання виправлення засудженого ОСОБА_6 без відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи при цьому на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за обставин, викладених у вироку, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини справи в суді першої інстанції учасниками процесу не оспорювалися, стосовно них відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувалися, і вони в апеляційній скарзі не оскаржуються.
За встановлених судом фактичних обставин справи, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Що стосується розміру покарання, справедливість якого оскаржена захисником, то колегія суддів вважає, що призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчиненого злочину та його особі.
Статтею 65 КК України визначені загальні засади призначення покарання, відповідно до яких: 1) суд призначає покарання в межах санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Саме через загальні засади призначення покарання, реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, дотримався вищезазначених норм, і з зазначенням цього у вироку, врахував тяжкість вчиненого ним злочину, котрий у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу винного, який не працевлаштований, не одружений, зі слів має малолітню дитину від шлюбу, який розірвано, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного умисного корисливого злочину.
З наведеного вбачається, що при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував і ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.
Крім того, суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 67 КК України, не встановив.
З врахуванням всіх наведених обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення за злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, проте майже в мінімальних межах санкції названого Закону про кримінальну відповідальність.
Остаточне покарання ОСОБА_6 призначено за сукупністю вироків, а саме з врахуванням вироку Оболонського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, яким він був засуджений до 2 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Так, у відповідності до вимог ст.ст. 78, 71 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.
Частини 1 та 4 статті 71 КК України вказують, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 20103 року № 7 ( із змінами) « Про практику призначення судами кримінального покарання», вказує на те, що виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, дотримався вказаних норм закону, і призначив остаточне покарання, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного оскаржуваним вироком частини невідбутого покарання за попереднім вироком, та остаточно призначив покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі.
Саме таке покарання на думку колегії суддів є справедливим, адже буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нового злочину.
Відтак, перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів, вважає, що покарання ОСОБА_6 як за злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, так і покарання за сукупністю вироків, призначене з дотриманням вимог ст. 65, ч.ч. 1 та 4 статті 71 та ч. 3 ст. 78 КК України та п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 20103 року № 7 (із змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», а тому не вбачає законних підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання та застосування до нього вимог ст. 75 КК України, як про те ставив питання захисник в апеляційній скарзі.
Крім того, враховуючи обставини, встановлені під час апеляційного розгляду провадження та правильність призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання Президента ГО «Комітету протидії корупції та злочинності» про передачу ОСОБА_6 на поруки трудовому колективу.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Клопотання Громадської організації «Комітет протидії корупції та злочинності» про передачу ОСОБА_6 на поруки трудовому колективу - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:
__________ _______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4