№ 243/668/18
Кримінальне провадження № 1-кс/243/136/2018
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
29 січня 2018 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000109 від 16 січня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кудимкар Пермської області, Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-09.04.2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

-08.10.2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

-21.11.2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 309 ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

-31.08.2017 року обвинувальний акт за ч. 2 ст. 309 КК України, був спрямований до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області;

- 12.01.2018 року обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України, був спрямований до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
29 січня 2018 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в межах якого здійснюється досудове розслідування, слідчим СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Слідчий СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області обґрунтував свої вимоги тим, що 16.01.2018 близько 12 години 54 хвилин ОСОБА_5 , знаходився в приміщені супермаркету «АТБ-Маркет», магазин Продукти-512 м. Слов`янськ, який розташований за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, Площа Соборна, 3, де у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме продуктів харчування та спритних напоїв.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 16.01.2018 близько 12 години 55 хвилин ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчиняла злочин проти власності, знаходячись у вищевказаному приміщенні супермаркету «АТБ-Маркет», магазин Продукти-512 м. Слов`янськ, який розташований за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, Площа Соборна, З, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти доведенню його протиправних дій до кінця шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з торгівельного прилавку : пляшку коньяку «Вірменська міцність 5 зірок», об`ємом - 0,5 літра, вартістю - 170 гривень 00 копійки та дві баночки ікри з морських водоростей, об`ємом 100 грам, марки «SOHO», вартістю по 15 гривень 60 копійок за кожну банку, на загальну суму 31 гривня 20 копійок, які сховав у внутрішню частину вдягненої на нього куртки.

Після чого, доводячи до кінця свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_7 зі схованими у вдягненій на нього куртці викраденим майном, з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв TOB «АТБ-Маркет», матеріальної шкоди на загальну суму 201 гривня 20 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна скоєного повторно (крадіжку).

Також в ході досудового розслідування встановлено, що 20.01.2018 близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходився в приміщені супермаркету «Брусничка», магазин № НОМЕР_1 , ТОВ «Український Рітейл», який розташований за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, 29 де у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме спритних напоїв.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 20.01.2018 близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин проти власності, знаходячись у вищевказаному приміщенні супермаркету «Брусничка» магазин № 01176, ТОВ «Український Рітейл», який розташований за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, 29, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти доведенню його протиправних дій до кінця шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з торгівельного прилавку дві пляшки коньяку «Bolgrad» Ординарний, об`ємом 0,5 літра, вартістю по 110 гривень 81 копійок за кожну плямку, на загальну суму 221 гривень 62 копійки, які сховав у внутрішню частину вдягненої на нього куртки.

Після чого, доводячи до кінця свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), не здійснюючи розрахунок за вкрадений товар ОСОБА_7 минув касову зону супермаркету зі схованими у вдягненій на нього куртці пляшками спиртного, намагаючись залишити приміщення супермаркету з метою розпорядження викраденим на власний розсуд, однак, довести свої протиправні дії до кінця не зміг з причин, які не залежали від чого волі, оскільки на виході з супермаркету був затриманий співробітником охорони супермаркету «Брусничка» магазин № НОМЕР_1 , ТОВ «Український Рітейл».

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 вчинив замах на заподіяння ТОВ «Український Рітейл» матеріальної шкоди на загальну суму 221 гривень 62 копійки.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, тобто замах на таємне викрадення чужого майна скоєного повторно (крадіжку).

Слідчий обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити свою злочину діяльність, оскільки підозрюваний раніше судимий. Також ОСОБА_7 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, покарання за який передбачено законом у вигляді позбавлення волі до 5 років, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України КК України, об`єктивно підтверджується даними копій з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчий у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор Слов`янської місцевої прокуратури заявлене слідчим клопотання підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення даного клопотання, просили відмовити у його задоволенні, а застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, які підтримали дане клопотання, підозрюваного, дослідивши надані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 16 січня 2018 року, приходжу до переконання, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під- вартою , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, однак це не може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, потреби ж досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у реалізацію прав і свобод підозрюваним, про який йдеться у клопотанні слідчого.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення

Також враховується: тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_7 ; вік та стан здоров`я підозрюваного; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше засуджений за вчинення корисних злочинів.

Таким чином, слідчим взагалі не мотивоване таке звернення, а перелічені в ньому ризики не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не вбачаються з долучених до клопотання матеріалів.

Крім того, слід зауважити, що інкриміноване ОСОБА_7 діяння відноситься до злочинів середньої тяжкості й санкція статті передбачає позбавлення волі до 5 років, проте запобіжний захід, що планується застосувати до підозрюваного не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Також, слід зауважити, що посилання слідчого у своєму клопотання на прогнозування ймовірності вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення та ухилення останнього від явки до слідчого та суду є безпідставним й не може сприйматись судом як об`єктивне та використовуватись при вирішенні клопотання, оскільки воно побудоване на самих лише припущеннях.

Згідно з п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість скоєного правопорушення, наявність постійного місця проживання , наявність на утриманні неповнолітніх дітей та жінки.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту .

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що з врахуванням особи підозрюваного, наявна достатність підстав для покладення на ОСОБА_7 обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000109 від 16 січня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

1) заборонити йому цілодобово залишати житло за постійним місцем проживання ( АДРЕСА_2 ).

2)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

3)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Ухвала втрачає законної сили через 60 днів.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 передати для виконання до Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Відповідно до вимог, передбачених ч.4 ст.181 КПК України, орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. Крім того в разі невиконання ним вище перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області, підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, а іншими учасниками судового розгляду в той же строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 30 хв. 30 січня 2018 року.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1