Справа № 455/662/17
Провадження № 1-кп/452/74/2018
ВИРОК
іменем України
05 лютого 2018 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №0000471 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ; українки, громадянки України; із вищою освітою; одруженої; працюючої бухгалтером ТзОВ «Компанія СК» у АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обіймаючи посаду головного бухгалтера Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» у період із 22.01.2013р. по 02.02.2015р. у приміщенні підприємства за адресою Львівська область, м. Старий Самбір вул. Вітовського, 21, діючи за попередньою змовою із директором Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_7 і виконуючим обов`язки касира підприємства ОСОБА_8 , у порушення п. 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637, п. п. 170.9.2 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, п. п. 6, 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», сприяючи ОСОБА_7 у протиправному заволодінні грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем оформила, завіривши своїм підписом, видаткові касові ордери про видачу останньому грошових коштів під звіт №18, №19, №23 від 22.01.2013 року, №29, №30 від 28.01.2013 року, №62 від 06.02.2013 року, №73 від 11.02.2013 року, №78 від 12.02.2013 року, №105, №106 від 15.02.2013 року, №139 від 25.02.2013 року, №150 від 26.02.2013 року, №167, №172 від 28.02.2013 року, №179 від 04.03.2013 року, №215, №217 від 11.03.2013 року, №236 від 12.03.2013 року, №240 від 14.03.2013 року, №253 від 15.03.2013 року, №263, №275 від 20.03.2013 року, №300, №303 від 28.03.2013 року, №330, №326 від 03.04.2013 року, №338, №341, №363, №352 від 09.04.2013 року, №420 від 22.04.2013 року, №424, №429 від 25.04.2013 року, №435, №439 від 29.04.2013 року, №471 від 08.05.2013 року, №481 від 15.05.2013 року, №489 від 17.05.2013 року, №508 від 24.05.2013 року, №492, №497 від 22.05.2013 року, №529, №536 від 27.05.2013 року, №552 від 30.05.2013 року, №557 від 03.06.2013 року, №585 від 14.06.2013 року, №585 від 17.06.2013 року, №608 від 18.06.2013 року, №653, №662 від 27.06.2013 року, №667 від 02.07.2013 року, №674, №676 від 04.07.2013 року, №680, №686, №688, №690 від 05.07.2013 року, №694, №695 від 08.07.2013 року, №710, №715, №717 від 12.07.2013 року, №722 від 15.07.2013 року, №756 від 25.07.2013 року, №796 від 05.08.2013 року, №804 від 07.08.2013 року, без номера від 07.08.2013 року, №812 від 09.08.2013 року, №818 від 12.08.2013 року, №834 від 15.08.2013 року, №844, №852 від 19.08.2013 року, №865 від 20.08.2013 року, №869 від 21.08.2013 року, №879 від 23.08.2013 року, №886 від 27.08.2013 року, №902 від 03.09.2013 року, №919 від 11.09.2013 року, №929, №931 від 16.09.2013 року, №944 від 18.09.2013 року, №947 від 19.09.2013 року, №955 від 20.09.2013 року, №961 від 23.09.2013 року, №965 від 24.09.2013 року, №981, №983, №991 від 30.09.2013 року, №997 від 08.10.2013 року, №1005 від 09.10.2013 року, №1007, №1009 від 11.10.2013 року, №1088 від 14.11.2013 року, №1099 від 15.11.2013 року, №1105 від 22.11.2013 року, №1115 від 25.11.2013 року, №1122, №1131, №1134, №1136 від 29.11.2013 року, №1138 від 04.12.2013 року, №1146 від 05.12.2013 року, №1158 від 10.12.2013 року, №1166 від 11.12.2013 року, №1176 від 12.12.2013 року, №1186, №1188 від 13.12.2013 року, №1202 від 17.12.2013 року, №1215 від 18.12.2013 року, №1219, №1222, №1237 від 20.12.2013 року, №1251 від 26.12.2013 року, №1267, №1279 від 27.12.2013 року, без номера від 28.12.2013 року, №1298 від 30.12.2013 року, №1303 від 31.12.2013 року, №№15,16,25,31 від 03.01.2014 року, №46 від 22.01.2014 року, №57 від 24.01.2014 року, №89 від 30.01.2014 року, №168 від 20.02.2014 року, №160 від 14.02.2014 року, №152 від 12.02.2014 року, №111 від 10.02.2014 року, №304 від 11.04.2014 року, №418 від 24.07.2014 року, №512 від 03.09.2014 року, №22 від 02.02.2015 року, які передала виконуючому обов`язки касира ОСОБА_8 на підставі яких видано ОСОБА_7 із каси підприємства грошові кошти на загальну суму 353100грн. для використання на господарську діяльність лісгоспу, з яких він привласнив і в касу підприємства не повернув та не прозвітував про використання грошових коштів у розмірі 173430,06грн.

Судом проаналізовано показання обвинуваченої, представника потерпілого та позицію прокурора, наявні у суді матеріали внаслідок досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст.191 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила пособництво у привласненні, розтраті майна або заволодінні ним у великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем; кваліфікація дій за вказаною нормою Кримінального Закону є вірною і обвинувачена повинна за це понести кримінальну відповідальність у встановленому порядку за умовами затвердженої угоди про примирення між нею та потерпілою стороною від 25 травня 2017 року.

На підтвердження встановлених судом обставин вина особи вбачається із допитаної безпосередньо в судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_5 , яка свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнала повністю та показала про обставини вчиненого, звернулася до суду із клопотанням про затвердження угоди про примирення із потерпілою стороною, - Старосамбірським дочірнім лісогосподарським підприємством «Галсільліс» обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс»; представник потерпілого ОСОБА_4 аналогічно просила затвердити угоду про примирення у встановленому законом порядку.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468475 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що слід затвердити угоду про примирення від 25 травня 2017 року, укладену між представником потерпілого Єдинаком ОСОБА_9 з одного боку та обвинуваченою у кримінальному провадженні ОСОБА_5 з іншого боку, - на підставі вимог, передбачених Кримінальним процесуальним Законом України і виходячи у тому числі з наступного:

У результаті досудового розслідування кримінального провадження 25 травня 2017 року між представником потерпілого виконувачем обов`язків директора Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» та обвинуваченою на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення. Згідно вищевказаної угоди обвинувачена повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні; сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані із розпорядженням бюджетними коштами строком 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 підтримавши угоду, повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України та пояснила, що вона повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, відтак просила затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Однаково представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала питання затвердження угоди судом з переліком викладених умов за роз`ясненими наслідками укладення та затвердження судом такої, чого не заперечила сторона обвинувачення прокурор і аналогічно підтримав.

Згідно ч. 3 ст. 369 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У відповідності до листа №270 від 23.09.2017р. обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» Львівської обласної ради за підписом генерального директора відомо, що ОКС ЛГП «Галсільліс» є співзасновником Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», а водночас відповідно до Статуту останнє підприємство є окремою юридичною особою; обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Галсільліс» не заперечує щодо укладення зазначеної угоди.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 на час вчинення злочину обіймала посаду головного бухгалтера Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс», підприємство котре визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, що здійснюється стосовно неї у формі приватного обвинувачення. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтею 191 (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам), якщо воно вчинене особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Як установлено у судовому засіданні сторони стосовно цивільного спору внаслідок цього кримінального провадження погодились не порушувати питань і жодного цивільного позову до ОСОБА_5 не буде заявлено, оскільки наслідком злочину є заволодіння коштами підприємства його керівником ОСОБА_7 , а не обвинуваченою.

Тому на переконання суду умови укладеної угоди про примирення між представником потерпілого Єдинаком ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_5 відповідають вимогам ст. 471 КПК України, узгоджене покарання сторонами угоди відповідає санкції ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України. Крім того суд під час розгляду кримінального провадження прийшов до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж тих, що передбачені в угоді.

Керуючись ст. ст. 370, 373 374, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення від 25 травня 2017 року, укладену між представником потерпілого Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» Єдинаком ОСОБА_9 з одного боку та обвинуваченою у кримінальному провадженні №0000471 від 25.05.2017 року за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України ОСОБА_5 з іншого боку.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані із розпорядженням бюджетними коштами на строк 1(один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1(один) рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів із дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 КПК України.

Копію вироку негайно вручити засудженій та прокурору і роз`яснити, що інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя