Номер провадження: 11-кп/785/315/17
Номер справи місцевого суду: 521/2542/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
та його захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2017 року, -
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_7 , 1967 року народження, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 , судимості не маючого в силу ст. 89 КК України
за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі строком 11 років.
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 засуджено за то, що 29 грудня 2013 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих ревнощів по відношенню до ОСОБА_9 , з метою заподіяння смерті останній, став наносити їй чисельні удари руками та ногами, чим завдав тілесні ушкодження у вигляді двох синців лобової і скроневої області, садна скроневої області зліва, синця верхнього віка та зовнішнього кута правого ока, синця нижнього віка лівого ока, двох саден виличної області, крововиливу червоної облямівки верхньої губи справа, шести крововиливів слизової оболонки верхньої губи, двох крововиливів слизової оболонки щек, синця підборідного виступу, крововилив в м`яких тканинах лобової області по центру та зліва, крововиливи в м`яких тканинах потиличної області праворуч, синця та множинних саден передній поверхні шиї справа, синця тильній поверхні правої кисті, синця зовнішньої поверхні лівого колінного суглоба, двох синців внутрішньої поверхні лівого колінного суглоба, чотирьох синців передньої та зовнішньої поверхні лівої гомілки, двох синців тильній поверхні обох стоп.
При цьому, нанесені тілесні ушкодження не призвели до смерті ОСОБА_9 , через що, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вбивство останньої, ОСОБА_7 , діючи умисно, шляхом перекриття своєю долонею дихальних шляхів ОСОБА_9 , почав душити її, що призвело до механічної асфіксії (задушення) останньої та настання смерті.
Будучі незгодним з вироком, ОСОБА_7 в апеляційної скарзі, просить його скасувати та матеріали провадження направити на новий розгляд, стверджуючи, що суд необґрунтовано відмовив в його клопотаннях про допит додаткових свідків та експерта, і викладені у вироку обставини не відповідають дійсності.
Адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також просить вирок скасувати та призначити новий розгляд, стверджуючи, що йому не були відкриті матеріали кримінального провадження, суд не допитав експерта, та не визнав докази недопустимими.
Заслухавши доповідь судді, пояснення та виступ в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, в супереч ствердженням апелянтів, проведений у відповідності до вимог кримінального процесуального кодексу.
Ствердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що він за ч. 1 ст. 115 КК України засуджений незаконно також є безпідставними, оскільки висновок суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, в супереч ствердженням апелянта, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на достатньо повно та об`єктивно досліджених в судовому засіданні, детально наведених у вироку доказах, які отримали судом відповідну оцінку у вироку.
В обґрунтування висновку про винуватість обвинуваченого в скоєному злочині судом першої інстанції обґрунтовано покладені зібрані, досліджені під час судового розгляду та оцінені в їх сукупності докази, а саме: показами потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засідання пояснила, що вона являється донькою загиблої ОСОБА_9 , яка, в свою чергу, підтримувала стосунки із ОСОБА_7 .. Одного разу, вона, повернувшись до дому, побачила, що її матір ( ОСОБА_9 ) перебуває у засмученому стані. В процесі розмови, матір розповіла, що ОСОБА_7 вдарив її по обличчю через ревнощі. Після вказаного інциденту, між нею ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_7 стосунки почали значно погіршуватись він постійно настроював матір проти неї, вимагав, щоб вона не допомагала їй із маленькою дитиною тощо, через що, й стосунки між нею та мамою також почали псуватись. В результаті систематичних сварок, матір зібрала свої речі та переїхала мешкати до ОСОБА_7 . Минув деякий час, вона відновила стосунки із матір`ю, і остання, разом із ОСОБА_7 , переїхали мешкати до неї. В процесі їхнього спільного мешкання, ОСОБА_7 неодноразово ображав її матір, і часто лупцював останню. Одного разу вона навіть була змушена викликати правоохоронців, оскільки ОСОБА_7 , сварячись з мамою, розбив вікна у її квартирі. Надалі вони ( ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ) знову з`їхали з її квартири та жили окремо. Після чого, вже у грудні місяці, матір зателефонувала їй і попросила забрати її від ОСОБА_7 , котрий постійно свариться та підіймає на неї руку, на що вона відмовила, оскільки на той час в її оселі мешкали квартиранти. А вже в кінці грудня від правоохоронців вона дізналась, що її матір вбили.
Крім того, потерпіла доповнила, що одного разу, між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відбувався конфлікт, в ході якого останній почав душити її та говорити, що вб`є її. Також, після смерті матері, ОСОБА_7 дзвонив їй з СІЗО і, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, просив в неї пробачення за вбивство ОСОБА_9 ;
Вина ОСОБА_7 крім вказаних показів, підтверджуються іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- повідомленням оператора «102» від 29.12.2013 року, згідно якого до ч/ч Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшов виклик на адресу: АДРЕСА_2 , де відбувалась бійка;
- лікарським свідоцтвом про смерть № 4382 від 30.12.2013 року, яким зафіксована смерть ОСОБА_9 , яка настала внаслідок нападу з задушенням (асфіксія);
- протоколом огляду місця події від 29.12.2013 року та фото таблицею до нього, згідно якого, в квартирі АДРЕСА_3 , був виявлений труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.02.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , згідно якого останні детально описують свої дії та дії ОСОБА_9 під час подій, які мали місце 29.12.2013 року, за адресою: АДРЕСА_2 (конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 );
- відеозаписом слідчого експерименту від 06.02.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , згідно якого останні детально описують свої дії та дії ОСОБА_9 під час подій, які мали місце 29.12.2013 року, за адресою: АДРЕСА_2 (конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ). Крім того, свідок ОСОБА_11 вказує на місце, де вона виявила труп ОСОБА_9 , після конфлікту останньої з ОСОБА_7 ;
- висновок комісійної амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 59 від 11.02.2014 року, відповідно до якої, ОСОБА_7 будь-якими хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страждає. У період часу, що відноситься до скоєння злочину, ОСОБА_7 ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг в повної мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_7 психічних розладів не виявляє, може розуміти значення своїх дій та керувати ними, розуміти сенс пред`явленої йому підозри, показання свідків, здатний давати свідчення з приводу досліджуваної по кримінальній справі кримінальної ситуації, здатний брати участь у слідчих діях і постати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. ОСОБА_7 при скоєнні інкримінованого йому діяння знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. Стан простого алкогольного сп`яніння виключає можливість виникнення стану фізіологічного афекту або іншого емоціонального стану, які могли б здійснити значний вплив на діяльність особи;
- висновок судово-імунологічної експертизи № 102 від 14.02.2014 року, відповідно до якої: на кофті, штанах на парі туфель ОСОБА_7 виявлена кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_9 і виключає від підозрюваного ОСОБА_7 ;
- висновок судово-імунологічної експертизи № 104 від 14.02.2014 року, відповідно до якої: на змиві з ванної кімнати, підлоги кухні, змиві зі стіни кухні з місця події, наданих на дослідження виявлена кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_9 і виключає від підозрюваного ОСОБА_7
- висновок судово-цитологічної експертизи № 30 від 06.02.2014 року відповідно до якої: у змісті зрізах нігтів лівої руки підозрюваного ОСОБА_7 виявлена кров, епітеліальні клітини та виявлений білок людини. Виявити полову приналежність крові та епітеліальні клітини під час дослідження не надалось можливим. При визначені групової належності крові та клітин, під час дослідження не виключається змішання крові та клітин підозрюваного ОСОБА_7 з кров`ю та клітинами потерпілої ОСОБА_9 ;
- висновок судово-цитологічної експертизи № 29 від 08.01.2014 року, відповідно до якої: на недопалках сигарет № № І-ІІ з фабричним маркуванням «Прилуки особливі класичні 12», вилучених під час огляду місця події, виявлена слина та встановлена її приналежність. При встановлені групової приналежності слини, на недопалку сигарети № І не виключено походження слини від чоловіка в тому числі від підозрюваного ОСОБА_7 ;
- висновок судово-медичної експертизи за фактом смерті гр. ОСОБА_9 № 46- 4382/2013 від 19.02.2014 року, відповідно до якого: смерть ОСОБА_9 настала від закриття (удушення) дихальних шляхів (рота, носа), що підтверджують наступні морфологічні дані, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа та судово-гістологічному дослідженні: на слизовій оболонці нижніх повік множинні точкові крововиливи темно-червоного кольору, розмірами до 0,1х0,1 см, наявність множинних крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи, під плеврою легень і на зовнішній оболонці серця, гостра емфізема легенів, а також ознаки смерті, яка швидко настала: венозне повнокров`я внутрішніх органів, рідка кров у порожнинах серця, набряк головного мозку і легень. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 виявилась механічна асфіксія.
Закриття (удушення) дихальних шляхів (рота, носа), що спричинило до механічної асфіксії, було небезпечним для життя і, згідно п. 2.1.1. (А), 2.1.3 (у) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень »(Київ, 1995) має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження у вигляді саден і синців голови, крововиливів під слизовими оболонками порожнини рота і мови, крововиливів у м`яких тканинах голови, саден і синця шиї, синця правої кисті, синців нижніх кінцівок, які не були небезпечними для життя, при звичайному своїй течії мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм згідно з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995) мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
З моменту настання смерті ОСОБА_12 ), і до моменту огляду її трупа пройшло близько 1,5-2,5 годин і таким чином, смерть ОСОБА_9 могла наступити 29.12.2013 р в період часу 02:15-03: 15 год.
При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 , в крові виявлений етиловий спирт в концентрації 0,75‰.
Виходячи з локалізації всіх тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_9 , заподіяння їх внаслідок «власної необережності, падіння» виключено.
Перевіривши наявні по справі докази, у томі числі і ті, які ставляться під сумнів апелянтом, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши їх в судовому засіданні з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність всіх зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 , поставлених йому в вину протиправних дій та правильно кваліфікував їх за ч. 1 ст. 115 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо наведених обставин ґрунтуються на вимогах закону і є належним чином мотивованими. А тому посилання апелянта на упередженість суду першої інстанції при розгляді даної справи є безпідставними.
Що ж до пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 в своє виправдання, то вони, як вбачається з вироку, отримали оцінку судом першої інстанції та не були прийняті до уваги із зазначених у вироку міркувань. Тобто судом рішення, в цій частині, прийнято відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
З наведеним вище погоджується і колегія суддів, оскільки ствердження обвинуваченого, спростовуються, вище вказаними доказами.
Крім того, як обґрунтовано вказав районний суд, відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Разом з тим, ч. 6 ст. 22 КПК України наголошує, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, у підготовчому судовому засіданні колегія суддів цілковито створила законні умови сторонам кримінального провадження для реалізації своїх процесуальних прав, а саме, даючи сторонам кримінального провадження виказати думку стосовно можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду. При цьому, як сторона обвинувачення (прокурор) так і сторона захисту (захисник-адвокат та обвинувачений) скористались своїм правом та виказали думки з приводу призначення справи до судового розгляду.
При цьому, сторона захисту вимагала суд повернути обвинувальний акт прокурору, у зв`язку із невідповідність його нормам діючого КПК України (ст. 290 КПК України), однак, колегія суддів, об`єктивно та неупереджено вивчивши обвинувальний акт дійшла законного рішення про необхідність відмовити у задоволені такого клопотання захисника-адвоката та призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, про що була винесена вмотивована ухвала /а.с. 198-199/.
Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого ним рішення.
При визначені виду та міри покарання, районний суд врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Та вказав, що при викладених обставинах, приймаючи до уваги всі обставини скоєного кримінального правопорушення, а також, те що вина ОСОБА_7 у навмисному вбивстві ОСОБА_9 , знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, з урахуванням суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, суд вважає, що його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій інкримінованої статті КК України.
Разом з тим з матеріалів провадження вбачається, що вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 11.02.2015 року ОСОБА_7 вже був засуджений за скоєння того ж самого злочину до 10 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.006.2015 року вказаний вирок було скасовано та задоволені апеляційні скарги ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ..
Згідно до ч. 2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідним зменшити ОСОБА_7 призначене покарання.
Керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 частково задовольнити.
Вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2017 року, змінити в частині призначення покарання, уменшивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, до десяти років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4