Справа № 309/1152/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.02.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , угорця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, одруженого, має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, працюючого по найму, раніше не судимого,
визнано винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України - п`ять (5) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання щодо речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз; 1) в сумі 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень 25 копійок за проведення експертизи наркотичних засобів від 20.03.2017 року № 6/157 експертом Закарпатського НДЕКЦ;
2) в сумі 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень 25 копійок за проведення експертизи наркотичних засобів від 28.03.2017 року № 6/170 експертом Закарпатського НДЕКЦ;
3) в сумі 660 (шістсот шістдесят) гривень 30 копійок за проведення експертизи наркотичних засобів від 28.03.2017 року № 6/161 експертом Закарпатського НДЕКЦ;
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено домашній арешт.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у 2016 році за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , висіяв та виростив одну рослину коноплі, з якої періодично зривав, висушував листки та в подальшому подрібнював їх для власних цілей та з метою збуту.
Так, 16.03.2017 ОСОБА_6 , у вечірній час знаходячись в себе вдома, передав безоплатно в якості подарунку своєму знайому ОСОБА_9 , який прийшов до нього у гості, подріблену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка знаходилась в металевій коробці з-під сигарет «Бонд». В наступному, 18.03.2017 у гр. ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , зазначена речовина була вилучена. Згідно висновку експерта №6/161 від 28.03.2017, така має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і являється канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, та загальною вагою в перерахунку на суху речовину - 20,7457 грами.
Наступного дня, 17.03.2017, ОСОБА_6 , попередньо домовившись про зустріч з ОСОБА_10 , цього ж дня о 20 год., біля розважального комплексу «Трембіта», що розташований в с. Велятино в ур. «Думинці», збув її ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 400 гривень. Згідно висновку експерта №6/157 від 20.03.2017 вказана речовина має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, вагою 0,4430 гр. Під час огляду місця події, тобто ур." Думинці" біля розважального комплексу " Трембіта" у с. Вишково, було затримано ОСОБА_6 , у якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 400 гривень, а саме, дві купюри номіналом по 200 гривень серії КМ9635018 та СГ1235699, на яких після підсвічування ультрафіолетовим світлом виявлено напис «ЗАКУПКА».
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 скасувати за м`якістю призначеного йому покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки характеру суспільної небезпеки та обставин скоєння злочинів, без достатніх підстав застосував до засудженого ст.69 та ст.75 КК України. Вказує, що щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та дані про особу обвинуваченого жодним чином не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним злочину. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства та вважає призначене покарання несправедливим. Просить призначити покарання - на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, просила вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4-х років позбавлення волі з конфіскацією майна, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив вирок суду залишити без зміни, врахувати те, що має на утриманні уже 5-ро малолітніх дітей, що злочин вчинив необдумано, розкаявся у вчиненому, визнавши свої помилки, думку захисника, який просив залишити вирок без зміни з урахуванням щирого каяття обвинуваченого, активного сприяння розкриттю ним злочину, сімейного стану, та що вперше притягається до відповідальності, перевіривши матеріали кримінального провадження, характеризуючі дані про особу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах доводів апеляційної скарги, тобто в частині призначення покарання ОСОБА_6 , оскільки фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація діяння за ч.2 ст.307 КК України та доведеність вини, ніким не оспорюється.
З вироку убачається, що ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав, суд розглянув кримінальне провадження за згодою сторін без дослідження доказів, у зв`язку з визнанням вини обвинуваченим. З мірою покарання, яку призначив йому суд, обвинувачений погодився.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Суд першої інстанції, вирішуючи про те, яке покарання слід накласти на обвинуваченого, правильно оцінив характер та ступінь вчиненого діяння, врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, характеризуючі відомості про особу є позитивні, суд також врахував і розмір наркотичних засобів, обіг яких незаконно здійснив ОСОБА_6 , те, що виростив одне стебло коноплі, незаконний збут здійснив під час оперативної закупки. Зазначені обставини дали суду підстави для застосування ст. 69 КК України.
Також обгрунтованим є висновок суду, що ОСОБА_6 не позбавлений можливості виправитись без ізоляції від суспільства, оскільки останній немає кримінального минулого, має міцні соціальні зв`язки: 5-ро малолітніх дітей, що переконують і апеляційний суд у тому, що останній може виправитись без ізоляції його від суспільства.
Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що суд застосовуючи положення ст. 69 КК України та ст. 75 КК України зазначив одні і ті же відомості на підставі яких дійшов висновку про призначення більш м`якого покарання та звільнення від його відбування. Апеляційний суд вважає, що обставини, які суд врахував, як пом`якшуючі, так і такі, що дають підстави для звільнення від відбування покарання, не суперечать вимогам закону, як такі що можуть бути одночсно застосовані як і до інституту ст. 69, так і ст. 75 КК України.
Під час апеляційного розгляду не встановлено таких обставин, які б привели до висновку в тому, що ОСОБА_6 позбавлений можливості виправитись без ізоляції від суспільства. З часу вчинення злочину до цього часу обвинувачений не вчиняв будь-яких правопорушень, позитивно характеризується за місцем проживання, у нього збільшився склад сім`ї- народилась 5-та дитина, дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас під час апеляційного розгляду, останній критично оцінив свої діяння, щиро розкаявся, що переконує апеляційний суд у тому, що судом обгрунтовано останній звільнений від відбування призначеного покарання.
Щодо порушеного питання про призначення конфіскації майна, то апеляційний суд погоджується з рішенням суду про її незастосування. Обставини, за яких здійснено злочин та відомості про матеріальний і сімейний стан обвинуваченого, давали суду підстави для непризначення конфіскації майна. Між тим, органом досудового розслідування не вказано яке саме майно перебуває у власності обвинуваченого як таке що може бути конфісковано, немає і відомостей, що під час досудового провадження накладено арешт на майно. Водночас, в апеляційній скарзі апелянтом не мотивовано, чому на його думку, судом безпідставно не застосовано конфіскацію.
Апеляційний суд вважає вирок таким, що ухвалений з дотриманням вимог ст. 65 , 50 КК України, а покарання, призначене ОСОБА_6 - є достатнім, необхідним і справедливим.
З наведених підстав апеляційна вимога про призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 6 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді :