Номер провадження: 11-кп/785/756/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2017 року відносно:
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Роздільна Одеської області, є громадянином України, має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.04.1996 року Роздільнянським райсудом Одеської області за ст. 141 ч. 2 КК України, (ред. 1960 р.) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 14.07.1999 року Роздільнянським райсудом Одеської області за ст. 140 ч. 3 КК України, (ред. 1960 р.) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 05.11.2003 року Київським райсудом м. Одеси за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 18.04.2007 року Приморським райсудом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 1 року і 6 місяців позбавлення волі;
- 17.11.2009 року Київським райсудом м. Одеси за ст. 309 ч. 2, 69 КК України до 5 місяців і 5 днів арешту; звільнений 20.11.2009 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 186 ч. 2 КК України,
встановив:
Вищевказаним вироком суду, ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді шести років позбавлення волі. Запобіжний захід залишений без змін у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання відрахований з 19.08.2015 року. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення, а саме строк його тримання під вартою на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду справи в період з 19.08.2015 р. по 06.04.2017 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Стягнуто з ОСОБА_10 : на користь ОСОБА_8 на відшкодування майнової шкоди -41000 грн., моральної шкоди 59000 грн.; на користь ОСОБА_12 на відшкодування майнової шкоди - 20000 грн., моральної шкоди - 10000 грн.; на користь ОСОБА_13 на відшкодування майнової шкоди - 15000 грн., моральної шкоди - 20000 грн.; на користь ОСОБА_14 на відшкодування майнової шкоди - 12600 грн.. Вирішено питання щодо речових доказів.
Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за наступних обставин.
30.06.2015 року, близько 20 год., на АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 з метою відкритого заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, наблизився до ОСОБА_15 і зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 8 гр. (плетіння «Бісмарк») із золотим хрестиком, виробленим з білого золота вагою 2,3 гр., завдавши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 5000 грн., після чого втік з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 19.07.2015 року, близько 21 год., ОСОБА_10 у Лютеранському провулку в м. Одесі з метою відкритого заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, наблизився до ОСОБА_8 і зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 6 гр. (плетіння «Бісмарк») із золотим хрестиком вагою 10 гр., завдавши потерпілій матеріальну шкоду на суму 41000 грн., після чого втік з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 30.07.2015 року, близько 16 год., ОСОБА_10 у парку Преображенський в м. Одесі, з метою відкритого заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, наблизився ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась на лавці біля дитячого майданчика і зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 15 гр., завдавши потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 12600 грн., після чого втік з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 12.08.2015 року, близько 10 год., ОСОБА_10 , перебуваючи на «Трасі здоров`я» в районі пляжу «Чкаловський» в м. Одесі, з метою відкритого заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка сиділа на лавочці і зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 35 гр. із золотим хрестиком вагою 6 гр., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 20000 грн., після чого втік з місця вчинення злочину, розпорядившись майном на свій розсуд.
Крім того, 19.08.2015 року, близько 10 год. 30 хв., на розі вул. Канатної та Італійського бульвару в м. Одесі, біля зупинки «Куликове Поле» трамваю 18-го маршруту, з метою відкритого заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 8 гр. (плетіння «Бісмарк») вартістю 10000 грн. із золотим кулоном вагою 5 гр. з трьома діамантами вартістю 5000 грн., завдавши потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 15000 грн., після чого втік з місця вчинення злочину, розпорядившись майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що з вироком суду категорично не згодний з таких підстав:
1) суд проігнорував його клопотання про виклик свідків захисту, які б могли підтвердити його непричетність до одного з злочинів, у вчиненні якого його обвинувачують. Він визнає свою вину частково, але не зміг аргументовано довести свою непричетність до злочинів, які він не вчиняв, оскільки суд першої інстанції позбавив його такої можливості. Вважає, що суд піддався впливу потерпілої ОСОБА_16 , яка є помічником депутата, а в минулому була слідчим і не забезпечив об`єктивного розгляду справи;
2) судом першої інстанції був взятий до уваги відеозапис невідомого походження, наданий потерпілою ОСОБА_16 , але з цього відеозапису неможливо зрозуміти, що відбувається та ідентифікувати його самого, що підтверджує несправедливість судового рішення;
3) в судове засідання не був викликаний слідчий, який займався фабрикацією справи, а також статисти, які були задіяні під час впізнання в Приморському РВ м. Одеси;
4) суд свідомо проігнорував його клопотання про перекваліфікацію його дій на ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки його судимості були погашені, а неправильна кваліфікація суттєво вплинула на вирок суду;
5) суд не розглянув заявлений ним, на підставі ч. 4 ст. 75 КПК України, відвід суду.
Посилаючись на наведені доводи, обвинувачений просив вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження іншим складом суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого, який частково підтримав доводи своєї апеляційної скарги, розкаявся у вчиненні злочинів, попросив пробачення у потерпілої, його захисника, яка підтримала позицію ОСОБА_10 ,думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, потерпілої ОСОБА_8 та її представника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та наполягали на тому, що покарання призначено з повним урахуванням обставин вчиненого та особи обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- показання обвинуваченого ОСОБА_10 , який свою вину визнав частково, підтвердивши факт відкритого викрадення майна ОСОБА_13 і, заперечивши свою причетність до відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 ;
- показання потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила суду, що 19.08.2015 року, близько 10 год. 30 хв. вона з Онуфрієвою йшла з церкви і на «Куликовому полі», на зупинці 18-го трамваю обвинувачений зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном з діамантами і втік, але, як їй стало відомо, свідок ОСОБА_18 побіг за обвинуваченим і затримав його на Італійському бульварі. Викрадене у неї майно у ОСОБА_19 було відсутнє. Цивільний позов на загальну суму 50000 грн. підтримує;
- показання потерпілої ОСОБА_8 , яка підтвердила суду, що 19.07.2015 року, близько 21 год., під час прогулянки у Лютеранському провулку в м. Одесі, ОСОБА_10 зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком і втік. Його намагались наздогнати прохожі, але їм це не вдалося. Під час досудового слідства вона впізнала обвинуваченого. Цивільний позов на загальну суму 100000 грн., підтримує;
- показання потерпілої ОСОБА_14 про те, що 30.07.2015 року, близько 16 год. вона відпочивала у парку «Преображенський» в м. Одесі, коли до неї наблизився обвинувачений, зірвав з її шиї золотий ланцюжок і втік. У відділі міліції вона впізнала ОСОБА_10 , як особу, яка вчинила стовно неї злочин. Цивільний позов у розмірі 12600 грн. підтримує у повному обсязі;
- показання потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що 12.08.2015 року, близько 10 год. вона після прогулянки відпочивала на лавочці на трасі здоров`я у м. Одесі. До неї підійшов обвинувачений, зірвав з її шиї золотий ланцюжок і втік. Вона викликала працівників поліції, а під час проведення слідчих дій, упізнала його. Цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди на суму 30000 грн. підтримує у повному обсязі;
- показання потерпілої ОСОБА_15 , яка підтвердила суду, що 30.06.2015 року, близько 20 год., на спуску Марінеско у м. Одесі, обвинувачений зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком і втік. В подальшому, вона впізнала ОСОБА_10 під час проведення слідчих дій за її участю. Діями ОСОБА_10 їй було заподіяно майнову шкоду на загальну суму 5000 грн., а не 6000 грн., як зазначено в обвинувальному акті;
- показання свідка ОСОБА_18 , який у судовому засіданні пояснив, що 19.08.2015 року, близько 10 год. 30 хв., він знаходився у парку біля «Куликового поля» у м. Одесі та почув крик потерпілої ОСОБА_13 , яка знаходилася від нього на відстані 25-30 м. Він побачив, як обвинувачений ОСОБА_10 тікав у бік Італійського бульвару і одразу почав його наздоганяти. Разом з незнайомим йому чоловіком вони наздогнали та затримали ОСОБА_10 , у якого не було при собі викраденого майна. Самого моменту вчинення злочину він не бачив;
- показання свідка ОСОБА_20 , яка показала суду, що 19.08.2015 року, близько 10 год. 30 хв., вона з Груєвою йшла з церкви. В районі «Куликового поля», на зупинці 18-го трамваю у м. Одесі, ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_21 і зірвавши з її шиї золотий ланцюжок з кулоном, почав тікати, але його наздогнали прохожі;
- заяву ОСОБА_15 від 30.06.2015 року про прийняття заходів щодо невідомої особи, яка відкрито викрала її золотий ланцюжок з хрестиком;
- протокол огляду місця події від 30.06.2015 року, а саме асфальтної поверхні, розташованої біля будинку АДРЕСА_2 ;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 10.09.2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до змісту якого, ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_10 , як особу, яка відкрито викрала її майно;
- протокол слідчого експерименту від 10.09.2015 року з фототаблицею до нього, згідно з яким, ОСОБА_10 показав обставини вчинення ним відкритого викрадення майна ОСОБА_15 ;
- протокол прийняття заяви ОСОБА_8 від 19.07.2015 року про прийняття заходів щодо невідомої особи, яка відкрито викрала її золотий ланцюжок з хрестиком;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30.08.2015 року з фототаблицею до нього, зі змісту якого випливає, що ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_10 , як на особу, яка вчинила щодо неї кримінальне правопорушення;
- протокол слідчого експерименту від 31.08.2015 року з фототаблицею до нього, з якого видно, що ОСОБА_10 показав, за яких обставин 19.07.2015 року відкрито викрав майно ОСОБА_8 ;
- протокол огляду речей від 20.09.2015 року, а саме відеофайлу на ДВД-диску, на якому відображено, як обвинувачений ОСОБА_10 втікає з місця вчинення злочину;
- протокол прийняття заяви ОСОБА_14 про прийняття заходів щодо невідомої особи, яка відкрито викрала її золотий ланцюжок з хрестиком;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 20.08.2015 року з фототаблицею до нього, згідно з яким ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_10 , як особу, яка вчинила щодо неї кримінальне правопорушення;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 20.08.2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого, свідок ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_10 , як на особу, яка 30.07.2015 року вчинила кримінальне правопорушення;
- протокол прийняття заяви від ОСОБА_12 про прийняття заходів щодо невідомої особи, яка відкрито викрала її золотий ланцюжок з хрестиком;
- протокол слідчого експерименту від 18.08.2015 року з фототаблицею до нього, зі змісту якого випливає, що потерпіла ОСОБА_12 показала, за яких обставин було вчинене відносно неї кримінальне правопорушення;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 20.08.2015 року з фототаблицею до нього, згідно з яким, ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_10 , як особу, яка відкрито викрала її майно;
- протоколом слідчого експерименту від 04.09.2015 року з фототаблицею до нього, згідно зі змістом якого, ОСОБА_10 показав обставини вчинення ним відкритого викрадення майна ОСОБА_12 ;
- протокол прийняття заяви від ОСОБА_13 про прийняття заходів щодо невідомої особи, яка відкрито викрала її золотий ланцюжок з кулоном;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2015 року, згідно з яким, ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_10 , як на особу, яка вчинила щодо неї кримінальне правопорушення;
- протокол слідчого експерименту від 20.08.2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до змісту якого, ОСОБА_10 показав обставини вчинення ним 19.08.2015 року відкритого викрадення майна ОСОБА_13 ;
- протоколи пред`явлення особи для впізнання від 19.08.2015 року з фототаблицями до них, згідно з якими, свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_18 впізнали ОСОБА_10 , як особу, яка вчинила кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_13 .
Дослідженні у судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав належними та допустимими, отриманими відповідно до вимог КПК України, оскільки вони узгоджуються між собою і переконливо доводять вину обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні злочинів стосовно потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_12 , суд першої інстанції обґрунтовано розцінив, як бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення та цивільно-правові наслідки. При цьому, апеляційний суд вважає розкаяння обвинуваченого в суді апеляційної інстанції не щирим, а направленим на пом`якшення призначеного йому покарання.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що показання потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 і ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , які прямо вказали на ОСОБА_10 , як на особу, що вчинила злочини, є правдивими, адже вони узгоджуються з іншими фактичними обставинами справи, не довіряти яким підстав немає.
Суд апеляційної інстанції перевірив доводи апеляційної скарги обвинуваченого і встановив, що вони є необґрунтованими з таких підстав:
1) суд розглянув клопотання захисника ОСОБА_24 про допит свідків захисту ОСОБА_25 та ОСОБА_26 і відмовив у його задоволенні (т. 2, а.с. 123), тому довід обвинуваченого у цій частині, є безпідставним.
Твердження обвинуваченого, що суд піддався впливу потерпілої ОСОБА_16 , яка є помічником депутата, а в минулому була слідчим і не забезпечив об`єктивного розгляду справи, колегія суддів визнає надуманим і розцінює як спробу безпідставної компрометації потерпілої;
2) суд першої інстанції обґрунтовано був взятий до уваги відеозапис, наданий потерпілою ОСОБА_16 , оскільки він був отриманий у передбачений законом спосіб;
3) суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_8 про допит слідчих, оскільки вони не є свідками у даному кримінальному провадженні;
4) твердження обвинуваченого, що суд не розглянув заявлений ним, на підставі ч. 4 ст. 75 КПК України, відвід суду, не відповідає дійсності, адже, відвід суду, заявлений обвинуваченим у судовому засіданні 15.03.2017 року (т. 2, а.с. 149) був розглянутий і ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.04.2017 року у його задоволенні було відмовлено (т. 2, а.с. 152), а у судовому засіданні 05.04.2017 року зазначена ухвала було оголошена учасникам судового розгляду (т. 2, а.с. 154).
При призначені покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, стан здоров`я, а саме наявність у нього ВІЛ-інфекції ІІІ клінічної стадії та особу обвинуваченого.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , судом першої інстанції не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції визнав вчинення ним злочинів щодо осіб похилого віку та рецидив злочинів.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі в межах максимальної санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд першої інстанції також мотивував задоволення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_12 , в частині стягнення з обвинуваченого майнової шкоди, заподіяної злочинами, оскільки їх розмір підтверджений документально.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Суд першої інстанції, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахував ОСОБА_10 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 19.08.2015 р. по 06.04.2017 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно виконав приписи ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 24.12.2015 р.), яка передбачає, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_10 знаходиться у режимі попереднього ув`язнення з 19.08.2015 року по теперішній час, а суд першої інстанції зарахував йому строк попереднього ув`язнення по день ухвалення вироку, що є порушенням приписів ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».
При цьому, законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України (Закон № 838-VIII від 26.11.2015 року).
Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Окрім того, при розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, в п. 47 рішення у справі "Дія - 97 проти України" констатовано, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» (), заява № 55782/00, п. 36, ECHR 2002-VIII; «Гору проти Греції» (№ 3) (Gorou v. Greece (no. 3)), заява № 21845/03, п. 27, від 22 червня 2006 року; «Михолапа проти Латвії» (Miholapa v. Latvia), зава № 61655/00, п. 24, від 31 травня 2007 року, та «Андрєєва проти Латвії» (Andrejeva v. Latvia) [ВП], заява № 55707/00, п. 99, ECHR 2009-...).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 532 КПК України вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно із ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Таким чином, враховуючи необхідність застосування принципу юридичної визначеності, апеляційний суд вважає, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19.08.2015 року по 21.11.2017 року, включно.
Таким чином, суду першої інстанції слід було провести зарахування строку попереднього ув`язнення з урахуванням положень, зазначеної вище норми закону, тобто по день набрання вироком законної сили.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково, а вирок суду 1-ої інстанції змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.

Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 , - задовольнити частково.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2017 року відносно ОСОБА_10 , - змінити.
Абзац третій резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції:
«На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред.. Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати у строк покарання ОСОБА_10 , строк попереднього ув`язнення з 19.08.2015 року по 21.11.2017 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4