Справа № 492/1630/17
ВИРОК

Іменем України
20 лютого 2018 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Арцизі Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, цигана, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимостей не має,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановив:
10 листопада 2016 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , із корисних мотивів, умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись біля автобусної зупинки, яка розташована біля приринкової площі в м. Арциз Одеської області по вул. Соборна, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та далі умисно, шляхом вільного доступу, таємно, із зовнішньої кишені куртки потерпілого, в яку він був одягнений викрав майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , а саме:

- мобільний телефон «Prestigio Wize 03», згідно висновку товарознавчої експертизи №5847/26 від 21.12.2016 року вартістю 1036 грн.;

- сім-карту мобільного оператора «Київстар», згідно висновку товарознавчої експертизи №5847/26 від 21.12.2016 року, вартістю 20 грн.,

Також продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, таємно, умисно, із задньої зовнішньої кишені штанів, в які був одягнений потерпілий, викрав грошові кошти в сумі 100 гривень (однією купюрою).

Таким чином, ОСОБА_6 таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 1156 гривень, чим заподіяв йому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого місце вчинення злочину залишив, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 04 травня 2017, приблизно о 00 годині 10 хвилин, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з корисливих мотивів, умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи біля готелю розташованого в м. Арциз Одеської області по вул. Калмикова, буд. 33, підійшли до потерпілої ОСОБА_8 де ОСОБА_6 застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, що виразилося в умисному нанесенні удару головою область лоба потерпілої ОСОБА_8 внаслідок чого останній були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій щоці, синця на спинці носа, двох саден в лобно-тім`яній ділянці, садна на правій ушній раковині, синця по задній поверхні середній третини лівого передпліччя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №70 від 23.05.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та відкрито, умисно, шляхом ривка, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, що виразилося в умисному нанесенні удару кулаком лівої руки в область голови з права та ногою по шиї потерпілого, внаслідок чого останньому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді набряку в завушній ділянці з права, садна по всій поверхні спини зліва і з права, які згідно висновку судово-медичної експертизи №69 від 23.05.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, відкрито викрали майно, що належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_9 , а саме чоловічу сумку, що була у використанні, в якій знаходились грошові кошті в сумі 830,00 гривень та документи на ім`я ОСОБА_9 .

Таким чином ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою особою, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 830 грн., чим заподіяли йому матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого з місця скоєння злочину зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Під час судового розгляду прокурором ОСОБА_4 подано суду угоду про визнання винуватості від 20 лютого 2018 року, укладену з обвинуваченим ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст.ст. 469, 470 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, щиро розкаявся в їх вчиненні.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, заявивши, що не мають до обвинуваченого ОСОБА_6 претензій матеріального та морального характеру, а також не заперечували проти умов укладеної між прокурором та ОСОБА_6 угоди про визнання винуватості останнім.
За таких обставин суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, та кваліфікує його дії за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за епізодом грабежу у потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Судом встановлено, що згідно згаданої угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України (за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_7 ) та за ч. 2 ст. 186 КК України (за епізодом грабежу потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ), істотних для даного кримінального провадження обставин, а також остаточного покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, призначеного на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік; за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, із звільненням його від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на три роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом враховуються положення ст. ст. 468, 469 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468, ч. 2 ст. 469, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Абзац 2 ч. 4 ст. 469 КПК України встановлює недопустимість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, та ч. 2 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Судом також встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачене покарання у тому числі у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, а санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Потерпілими від даного злочину є ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які в свою чергу надали прокурору письмову згоду на укладення з обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_6 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Питання про процесуальні витрати по кримінальному провадженню за залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи у розмірі 1 057,20 грн., та за залучення експертів для проведення трасологічної експертизи у розмірі 1 237,00 грн. суд вирішує керуючись ч. 2 ст. 124 та ст. 126 КПК України, зокрема з ОСОБА_6 на користь держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати у загальному розмірі 2 294,20 грн., за залучення експертів для проведення товарознавчої та трасологічної експертиз (а.с. 95, 122).
Питання про речові докази у даному кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до положень ст. 100 КПК України, а саме: чоловічу сумку чорного кольору із зв`язкою ключів, сертифікат, війковий квіток, посвідчення про перевірку знань, сертифікат помічника машиніста, посвідчення про охорону, чотири посвідчення, два пропуски, талон попередження, паспорт громадянина України, дві банківські картки, службовий формуляр, знижкові картки різних магазинів, картку стартового пакету мобільного оператора «КиївСтар», ідентифікаційний код, вісім різних банкнот, конверт договорів на ім`я ОСОБА_9 , три фотокартки, передані потерпілому ОСОБА_9 , слід залишити у їх законного власника, тобто у потерпілого ОСОБА_9 (а.с. 102, 103; 112, 119, 120); експертний пакет № 2931371 з 4 відрізками липкої стрічки скоч зі слідами рук людини, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 лютого 2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, який обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 20 лютого 2018 року, поклавши на ОСОБА_6 в силу ст. 76 КК України обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню у загальному розмірі 2 294,20 (дві тисячі двісті дев`яносто чотири гривні 20 копійок).
Речові докази:

- чоловічу сумку чорного кольору із зв`язкою ключів, сертифікат, війковий квіток, посвідчення про перевірку знань, сертифікат помічника машиніста, посвідчення про охорону, чотири посвідчення, два пропуски, талон попередження, паспорт громадянина України, дві банківські картки, службовий формуляр, знижкові картки різних магазинів, картку стартового пакету мобільного оператора «КиївСтар», ідентифікаційний код, вісім різних банкнот, конверт договорів на ім`я ОСОБА_9 , три фотокартки, залишити у їх законного власника, тобто у потерпілого ОСОБА_9

- експертний пакет № 2931371 з 4 відрізками липкої стрічки скоч з слідами рук людини, зберігати при матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області