Справа № 209/3136/17
Провадження № 1-кп/209/116/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/3136/17 (пр. № 1-кп/209/116/18), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001593 від 13 вересня 2017 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська (нині Кам`янське) Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта професійно-технічна, яка не працює, заміжня, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-24 листопада 2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт;

-30 червня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт. Згідно довідки Дніпровського районного сектора Кам`янського міського відділу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації №4119 від 17.10.2017 року, 24.11.2016 року ОСОБА_5 знята з обліку у зв`язку з відбуттям призначеного покарання у виді громадських робіт в повному обсязі,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучі раніше засуджена 30 червня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 164 КК України до 150 годин громадських робіт, ніяких висновків для себе не зробила та скоїла нове правопорушення.

Так, згідно виконавчого листа № 209/3541, виданого 30 вересня 2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська № 209/3541/13-ц від 06 вересня 2013 року, ОСОБА_5 зобов`язана сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дочкою віку повноліття, на користь опікуна малолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_4 .

Однак, ОСОБА_5 , будучі фізично здоровою, маючи можливість офіційно працевлаштуватися та виконувати рішення суду, офіційно не працює, аліменти на утримання дочки не сплачує, ніякої іншої допомоги у вигляді продуктів харчування, одягу дитині не надає, участі у вихованні дитини не приймає, заборгованість по сплаті аліментів, станом на 20 жовтня 2017 року, складає 22409,36 грн.

ОСОБА_5 , 11 березня 2016 року, 06 жовтня 2016 року, 27 лютого 2017 року попереджалася державним виконавцем Дніпровського ВДВС про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, однак до теперішнього часу аліментів не сплачує.

Таким чином, ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати аліментів на протязі 20 місяців, тобто в період з 20 лютого 2016 року по 20 жовтня 2017 року, що в грошовому еквіваленті складає 22409,36 грн., коли була зобов`язана сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні обвинуваченій роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) вона відмовилася, оскільки може захистити себе самостійно.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, у скоєному розкаялася та пояснила, що вона сплачувала аліменти з 2016 року, але їх не отримували. Потім у неї не було коштів. Зараз вона працевлаштовується і буде сплачувати. З 20 лютого 2016 року по 20 жовтня 2017 року аліменти не сплачувала. Вона не зверталася до державного виконавця, для вирішення питання неотримання потерпілою аліментів які вона декілька раз, добровільно направляла поштою, а лише зверталася до слідчого. Кається у скоєному, погано ставиться до свого вчинку. Зобов`язується сплачувати аліменти, бо працевлаштовується.

Враховуючи те, що обвинувачена, потерпіла та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_5 "поза розумним сумнівом" знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і її умисні дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети її кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відтак відсутні сумніви в її осудності, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, згідно якої, на думку органу пробації ОСОБА_5 має низький ризик небезпеки для суспільства та середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, орган пробації вважає, що її виправлення без ізоляції від суспільства можливо за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо, суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на останню обов`язків згідно ст. 76 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового кримінального правопорушення, при цьому правових підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Процесуальні витрати в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1