Дата документу 24.11.2017 Справа № 554/9340/17
Справа № 554/9340/17
Провадження № 1-кс/554/8142/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням установлено, що невстановлені на даний час слідством особи, у листопаді 2017 року, шахрайським шляхом, під приводом доставки вершкового масла, заволоділи майном гр. Арменії ОСОБА_4 на загальну суму 86 100 доларів США.
Встановлено, що гр. ОСОБА_4 працює менеджером в ТОВ «Дан Транс», котре займається міжнародними перевезеннями.
Так, 07.11.2017 року до даного товариства звернулася фірма ТОВ «Дустор Маріанна», котра зареєстрована в Вірменії, з діловою пропозицією здійснити перевезення товару з м. Гадяч до м. Єреван на суму 86 100 доларів США та в подальшому було підписано догорів на перевезення вантажу.
З метою виконання своєї частини договору гр. ОСОБА_4 розмістив оголошення в мережі Інтернет на сайті Lardi-Trans.com про пошук перевізника на території України.
03.11.2017 року до гр. ОСОБА_4 , на його мобільний номер телефона НОМЕР_1 , було здійснено телефонний дзвінок з раніше невідомого номеру телефона від представника ФОП « ОСОБА_5 » з діловою пропозицією, здійснити перевезення вантажу з м. Гадяч до м. Єреван.
В подальшому 09.11.2017 року між гр. ОСОБА_4 та представником ФОП « ОСОБА_5 » було складено договір про міжнародне перевезення №А-042 від 09.11.2017 та заявку на товар №2201 від 09.11.2017. Після заключення договорів представником ФОП « ОСОБА_5 » було надано автомобіль RENAULT 340 д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_6 з напівпричепом рефрижератором JUMBO д.н.з. НОМЕР_3 власником якого є ОСОБА_6 та водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий мав перевозити вантаж.
13.11.2017 до гр. ОСОБА_4 надійшов телефонний дзвінок від представника ФОП « ОСОБА_5 » про те, що машина завантажена та готова до відправлення до м. Іллічівськ, для подальшого транспортування через паром.
В подальшому 20.11.2017 року гр. ОСОБА_4 виявив, що з представником ФОП « ОСОБА_5 » та водієм котрий повинен був перевозити вантаж відсутній зв`язок.
Хвилюючись за долю ввіреного йому вантажу гр. ОСОБА_4 розпочав пошук детальної інформації в мережі Інтернет про ФОП « ОСОБА_5 » та виявив, що дане ФОП півтора року як не працює, після чого гр. ОСОБА_4 , знайшовши інформацію про автомобіль, який перевозив товар, зв`язався із його власником та дізнався від останнього, що автомобіль було продано за довіреністю невстановленій на даний час особі, а також надано доступ до GPS-трекера котрий було встановлено в автомобілі.
Із інформації, що була доступна з GPS-трекера гр. ОСОБА_4 дізнався, що його вантаж викрали.
Вищевказаними діями не встановлених на даний час осіб, гр. Арменії ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду на суму 86 100 доларів США.
Враховуючи ту обставину, що злочин фактично було вчинено за допомогою автомобіля RENAULT 340 д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_6 з напівпричепом рефрижератором JUMBO д.н.з. НОМЕР_3 власником якого є ОСОБА_6 вказаний автомобіль з напівпричепом є засобом вчинення особливо тяжкого злочину і фактично речовим доказом у кримінальному провадженні.
На даний час місцезнаходження автомобілю RENAULT 340 д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_6 з напівпричепом рефрижератором JUMBO д.н.з. НОМЕР_3 власником якого є ОСОБА_6 встановлюється.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якої існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду, визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
В даному випадку існує сукупність підстав і розумних підозр вважати, що вказаний автомобіль RENAULT 340 д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_6 з напівпричепом рефрижератором JUMBO д.н.з. НОМЕР_3 власником якого є ОСОБА_6 є речовим доказам, оскільки був використаний особами причетними до вчинення шахрайських дій, як засіб вчинення злоичну.
Слідчийв судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та прохав його задовольнити.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання старшого слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_3 задовольнити.
1.Накласти арешт на автомобіль RENAULT 340 д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_6 , код НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з напівпричепом рефрижератором JUMBO д.н.з. НОМЕР_3 власником якого є ОСОБА_6 , шляхом накладення заборони розпоряджатися та використовувати вказане майно з метою позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тощо.
2.Місцем зберігання транспортних засобів визначити територію майданчика тимчасового тримання транспортних засобів УПП у м. Полтаві: м. Полтава, вул. Європейська, 164 до скасування арешту майна у встановленому законом порядку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1