КП№ 278/3140/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
08 листопада 2017 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника цивільного позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, за яким обвинувачується:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Суворовське, Тульчинського району, Вінницької області, з вищою освітою, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, працює водієм ПП «Женжеря», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК) ,-
ВСТАНОВИВ:
26.06.2016, о 19 год. 20 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем «Мерседес Бенц Віто», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по 126 + 700 м автодороги сполученням «Київ-Чоп» Житомирського району у напрямку до м. Киева, на порушення вимог пунктів 12.3, 12.6 г, 13,1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), під час виникнення небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (далі ТЗ), перевищив максимально-дозволену швидкість руху для даного типу автодороги, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попутно під керуванням ОСОБА_6 .
Внаслідок цієї ДТП пасажир ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя у вигляді множинних переломів кісток кісткового скелету - тазових кісток, відкритого та закритого переломів, зі зміщеннями кісткових відломків. Порушення обвинуваченим зазначених вимог ПДР заходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.
Обвинувачений свою винуватість у даній ДТП та пред`явлені позови не визнав. Проте, детально допитаний про обставини пригоди, не заперечував, що 28.06.2016 близько 20 ої год. він рухався по дорозі Київ-Чоп зі швидкістю 90-100 км/год. Попереду нього їхала легкова машина «Шкода», яку він почав випереджати та додав швидкості. Інших ТЗ обвинувачений не бачив, оскільки, подивившись у дзеркало заднього виду, переконався у відсутності перешкод для його подальшого руху, відволікся на декілька секунд і в цю мить відчув зіткнення з автомобілем «Форд Транзит», який несподівано та зненацька з`явився попереду його авто. Під час цього зіткнення швидкість «Мерседеса» складала 120-130 км/год. При цьому обвинувачений погодився, що за правилами він повинен був негайно вжити необхідних заходів до повного зупинення свого автомобіля, але не встиг цього зробити, адже все відбулося занадто швидко, а тому жодних заходів, для уникнення зіткнення він не вживав. ОСОБА_4 стверджував про короткий проміжок часу між обгоном ним автомобіля «Шкода» та зіткненням із ТЗ «Форд». В салоні автомобиля «Мерседес» на передньому у пасажирському сидінні знаходилася його дружина, а на задньому - ОСОБА_8 , яка не була пристебнута ременем безпеки. З причин ДТП це сидіння разом з потерпілою «вирвало» з авто, та остання опинилася на вулиці попереду автомобіля. Дружину та ОСОБА_8 забрала швидка допомога. Просив його виправдати, стверджуючи, що винуватцем ДТП є ОСОБА_6 . Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 також просив виправдати ОСОБА_4 , вказуючи, що його винуватість ґрунтується на недопустимих доказах.
У ході слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , 05.10.2016 на місці пригоди, коли ще не існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим у даній ДТП, та у ОСОБА_4 не було в наявності права на мовчання та свободи від самовикриття, останній, викладаючи власну версію щодо ДТП, дещо по-іншому відтворював її обставини, зазначаючи, що на той час він рухався зі швидкістю 120 км/год у лівій смузі руху автодороги Кив-Чоп. На відстані близько 25 м. попереду себе він побачив автомобіль «Форд», який їхав зі швидкістю 40-50 км/год під кутом 80 градусів і після цього сталося зіткнення передньої лівої частини автомобіля «Мерседес» із задньою правою частиною ТЗ «Форд Транзит». Про свою спробу гальмувати для зупинення авто обвинувачений також не вказував (а.с. 170-176). Таким чином під час цієї слідчої дії ОСОБА_4 була надана можливість висловити свою власну точку зору причин ДТП і в такий (законний) спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе, що не суперечить засаді верховенства права. А тому суд вважає неспроможними доводи захисника про визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_4 , який у подальшому був визнаний підозрюваним, з огляду на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 09.06.2016 у справі №5-360кс15 за подібних правовідносинах.
Незважаючи на заперечення сторони захисту, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, повністю
підтверджується сукупністю тих доказів, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду та якими підтверджується наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, є належними, допустимими, достовірними і достатніми для прийняття судового рішення.
Так, потерпіла суду пояснила, що 28.06.2017 вона разом з ОСОБА_4 і його дружиною в автомобілі обвинуваченого поверталися із Вінницької області до м. Києва. Потерпіла сиділа на правому задньому пасажирському сидінні, за дорожньою обстановкою уважно не слідкувала, але перед зіткненням попереду автомобіля «Мерседес» побачила інше авто, з яким і сталося зіткнення. Потерпіла не пам`ятає чи здійснював ОСОБА_4 екстрене гальмування. Внаслідок цієї ДТП ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому ніг, руки та кісток тазу. Підтвердила, що ОСОБА_4 добровільно надавав їй матеріальну допомогу на лікування. На суворості покарання не наполягала. Згідно із висновком експерта №2628 від 25.10.2016, у ОСОБА_8 безпосередньо після ДТП, 28.06.2016 виявлені тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя у вигляді множинних переломів кісток кісткового скелету тазових кісток, відкритого багато уламкового перелому правої променевої кістки із розміженням м`яких тканини та зміщенням кісткових відломків, закритого перелому-вивиху тіла правої таранної кістки зі зміщенням кісткових відломків, закритого косого перелому нижньої частини лівої малогомілкової кістки з незначним зміщенням кісткових відломків. Дані ушкодження виникли від ДТП, що розглядається. Спочатку експертам не вдавалося встановити тяжкість тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_8 за відсутністю оригіналів медичної картки останньої (а.с. 185- 187).
Свідок ОСОБА_6 (водій автомобіля «Форд Транзит») суду показав, що 28.06.2016 близько 19-ої год. він виїхав з АЗС «Окко». З дотриманням вимог ПДР, здійснив розворот наліво та рухався зі швидкістю 50 60 км/год спочатку у правій смузі руху, а потім перестроївся у ліву смугу руху за відсутністю жодних перешкод для цього. В цей час на великій швидкості автомобіль «Мерседес» вдарив у задню частину його ТЗ та його автомобіль розвернуло і відкинуло. Зауважив, що за 1,5 км. від місця зіткнення, зі сторони руху авто обвинуваченого, знаходився знак, який попереджав водіїв про обмеження швидкості руху до 60 км/год, однак швидкість ТЗ «Мерседес» була значно більшою за цей показник.
Ці обставини ДТП свідок відтворив у ході слідчого експерименту на місці пригоди 23.09.2016 зі складанням схеми, з фототаблицями, з дотриманням законодавчо встановленого статтею 240 КПК порядку. Посилання захисника на відсутність при слідчому експерименті аналогічних ТЗ не ґрунтується на вимогах цієї статті, яка не містить вказівку про обов`язкову наявність на автодорозі ТЗ для відтворення обставин ДТП. Частиною 2 статті 240 КПК передбачено, що під час проведення слідчого експерименту можуть складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, проте вся необхідна інформація міститься у самому протоколі. Долучена до протоколу схема підписана понятими, містить необхідні вимірювання та спростовує твердження захисника про відсутність в схемі відомостей, зазначених у протоколі (а.с. 177-184).
Аналогічні свідчення надав і свідок ОСОБА_9 , пасажир автомобіля «Форд Транзит», про те, що 28.06.2016 близько 19-ої год. коли вони виїхали з АЗС, після розвороту, за відсутністю перешкод, перестроїлися в ліву смугу руху, але через деякий час свідок відчув удар ззаду, від якого їх ТЗ розвернуло. На думку свідка причиною ДТП стало значне перевищення швидкості водієм ОСОБА_4 , який замість 60 км. рухався зі швидкістю до 160-170 км/год і його неуважність до дорожньої обстановки.
Наведені досліджені докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, та доводять, що обвинувачений не дотримався безпечної дистанції і безпечного інтервалу та не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого авто коли побачив ТЗ «Форд».
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується іншими дослідженими письмовими доказами.
Рапортом від 28.06.2016 про повідомлення анонімної особи про ДТП, о 19 год. 20 хв. на трасі Київ-Чоп, поблизу с. Левків Житомирського району з потерпілими. Відомості про злочин були внесені до ЄРДР 29.06.2016 (а.с. 133-135).
Протоколом огляду місця ДТП від 28.06.2016 (з фототаблицями), складеним з дотриманням вимог статей 104, 237 КПК, за яким на 126 км +700 м автодороги Київ-Чоп виявлений автомобіль «Форт Транзит» із значними пошкодженнями задньої частини, заднього колеса, правого боку ТЗ, а пошкодження у авто «Мерседес» - знаходилися в передньої частині: переднього колеса, правого переднього крила, лівих дверцят. Наведені ТЗ рухалися у попутному напрямку до м. Київ (а.с. 136-149). Суд відкидає доводи захисника про недопустимість цього протоколу, як доказу, з яким не ознайомилися обвинувачений та потерпілий. Оскільки сторонам кримінального провадження матеріали справи були відкриті у законний спосіб. За даними протоколу всі його учасники зі змістом ознайомлені. У протоколі зазначено, що огляд проводиться із застосуванням фотоапарату «Соні», а фото таблиці були складені спеціалістом - інспектором слідчого відділу ОСОБА_10 . Відсутність повних відомостей про особу останнього ( його ім`я та по батькові, дату народження, місця проживання) на думку суду, істотно не впливають на слідову інформацію. На схемі не відображений гальмівний шлях з причин його відсутності, що доводиться наведеними показаннями обвинуваченого та роз`ясненнями експерта ОСОБА_11 у суді про наявність слідів юзу після ДТП, що також не свідчить про недопустимість цього доказу (а.с. 136-149).
Даними автотехнічної експертизи №71 від 25.10.2016, у якій експерт дійшов категоричного висновку про те, що з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з ТЗ «Форд Транзит» шляхом своєчасного гальмування. В дорожній ситуації, що склалася, водій ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3, 12.6 «г», 13.1 ПДР. Тобто у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно
вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки ТЗ або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; рухатися зі швидкістю не більше 110 км/год. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. При цьому експерт вказав, що з технічної точки зору дії ОСОБА_4 не відповідали зазначеним вимогам ПДР та з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки і виникненням ДТП, що розглядається. Водій ОСОБА_6 повинен був діяти згідно із вимогами пункту 10.1 ПДР, тобто перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Стверджувати про це порушення з боку останнього неможливо (а.с. 191-195).
Висновком технічної експертизи №75 від 26.09.2016 згідно якої гальмівна система, рульове управління та ходова частина автомобіля «Мерседес» знаходились в непрацездатному стані. Виявлені несправності виникли в результаті ДТП. На даному автомобілі не були встановлені технічні несправності, які впливають на безпеку руху і могли б призвести до створення аварійної ситуації і виникнення ДТП (а.с. 196-198).
Висновком технічної експертизи №69 від 26.09.2016 про те, що гальмівна система та рульове керування ТЗ «Форд Транзит» знаходились у технічно справному стані. Ходова частина цього ТЗ перебувала у технічно несправному стані, через аварійні пошкодження внаслідок ДТП. Технічних несправностей деталей і систем, які впливають на безпеку руху і могли б призвести до створення аварійної ситуації і виникнення цієї ДТП не було (а.с. 188-190).
Експерт ОСОБА_11 у суді підтвердив свої дослідження щодо правильності визначення причин та винуватця цієї ДТП. Експерт роз`яснив, що, ураховуючи об`єм механічних ушкоджень обох ТЗ, їх локалізацію у передній лівої частини ТЗ «Мерседес Бенц Віто» та задньої правої частини автомобіля «Форд Транзит», обвинувачений не дотримався безпечного інтервалу, перевищив швидкість, не намагався гальмувати, а тому допустив зіткнення.
Аналіз наведених висновків доводить їх послідовність, змістовність та відповідність іншим доказам.
Разом з тим, ОСОБА_11 не заперечував, що він до 2014 року працював у криміналістичному центрі та за фахом проводив транспортно - трасологічні експертизи, на підтвердження представив суду оригінали документів. Слідчий залучив його для проведення такої експертизи і в даній справі на підставі статті 7 Закону України «Про судову експертизу».
Проте частиною 4 статті 7 цього Закону передбачено, що для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними
спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань. Частиною 3 статті наведеного Закону встановлено, що виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Трасологічні експертизи належать до криміналістичних експертиз відповідно до пункту 1.2.1 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5. А тому суд погоджується з доводами захисника ОСОБА_5 та визнає недопустимим транспортно-трасологічний висновок експерта ОСОБА_11 №70 від 26.09.2016 (а.с. 158-169).
Згідно із висновком експерта №2119 від 30.08.2016 у дружини обвинуваченого були виявлені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, які утворилися при даній ДТП (а.с. 152-153).
Висновком експерта №347 від 29.06.2016 та токсикологічним дослідженням №2721 від 02.11.2016 встановлено відсутність як у водія ОСОБА_4 , так і в ОСОБА_6 стану алкогольного сп`яніння станом на день ДТП 28.06.2016 (а.с. 150-151).
Не можуть бути підставою для виправдання обвинуваченого і доводи сторони захисту про оплату роботи експерта цивільним позивачем. Робота експертів у будь якому випадку здійснюється на платній основі. Згідно із частиною 4 статті 15 Закону України «Про судову експертизу» проведення судових експертиз, обстежень і досліджень у кримінальному провадженні здійснюється за рахунок замовника. Експерт відповідає за правдивість своїх висновків.
Проаналізувавши та співставивши всі докази з точки зору їх допустимості та достовірності в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого в інкримінованому злочині є доведеною.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 2 статті 286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
При призначенні покарання, суд, керуючись вимогами статті 65 КК, ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_4 хоча і вчинив тяжкий злочин, однак з необережною формою вини, характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину. Добровільно відшкодував збитки від злочину потерпілій ОСОБА_8 , що є обставиною, яка силу статті 66 КК пом`якшує покарання. Обставин, які обтяжують покарання за статтею 67 КК судом не встановлено. Суд також ураховує позицію потерпілої, яка не наполягала на
суворому покаранні, а навпаки, просила не обирати йому реальне покарання. Обвинувачений працює водієм, що є його єдиним джерелом заробітку та утримує сім`ю, що доводить слушність міркування прокурора про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 права керування ТЗ, оскільки це призведе до втрати заробітку та не відповідатиме засадам судочинства. Усі ці обставини є підставою для призначення обвинуваченому покарання без ізоляції його від суспільства.
У вирішені цивільного позову ОСОБА_6 суд ураховує положення частини 1 статті 128 КПК про те, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно із частиною 2 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів (частина 1 статті 1187). Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 Постанови Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 роз`яснив, що у разі неможливості відновлення ТЗ або якщо вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто ТЗ вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник ТЗ згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт ТЗ перевищують вартість ТЗ до ДТП.
Згідно із висновком експерта №162/16 від 23.09.2016 та актом огляду ТЗ вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Форд Транзит 350 2.0 TDCI», номерний знак НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у даній ДТП складає 160899 грн. 33 коп., а вартість відновлювального ремонту становить є 726056 грн. 15 коп. (том 1, а.с. 46-59).
Щодо визначення розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та бере до уваги позицію Верховного Суду України, який неодноразово роз`яснював, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, визначає її в 5 000 грн., з причин втрати лише майна та за відсутністю у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що, постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
А тому з урахуванням неможливості подальшого використання ОСОБА_6 свого ТЗ, він має буде переданий ОСОБА_4 після відшкодування останнім завданих внаслідок ДТП збитків.
Позов прокурора підлягає повному задоволенню. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у пункті 3 Постанови Пленуму «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11, від 07.07.1995, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. У матеріалах справи наявний долучений прокурором лист лікувального закладу, який містить всі законодавчо визначені дані про лікування потерпілої.
Керуючись статтями 122, 124, 128, 373-376, 394, 532 КПК, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК, та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі статтей 75, 76 КК звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового злочину. Покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов прокурора задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації витрати на лікування потерпілої ОСОБА_8 у сумі 1856 грн. 76 коп.
Зобов`язати ОСОБА_6 передати ОСОБА_4 автомобіль «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_2 після відшкодування останнім завданих ОСОБА_6 збитків.
Речові докази: ТЗ «Мерседес Бенц Віто», номерний знак НОМЕР_1 , «Форд Транзит», номерний знак НОМЕР_2 повернути власникам.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1