Ухвала
Іменем України
19 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 263/2662/17

провадження № 51-4740 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінально суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області області від 13 грудня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
встановила:
вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий 25 січня 2017 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за частиною 1 статті 309 КК до покарання в виді штрафу в розмірі 850 грн (який сплачено), засуджено за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК) на 2 роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання.

Згідно з вироком, ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 10 лютого 2017 року приблизно в 08:30, будучі в стані наркотичного сп`яніння, діючи умисно, повторно, переслідуючи мету незаконного виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись за місцем мешкання, а саме - в приміщенні буд. АДРЕСА_1 , з макового насіння, соди, розчинника, оцту та таблетки аспірину, незаконно виготовив рідину, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, після чого частину виготовленого наркотичного засобу вжив шляхом внутрішньовенної ін`єкції, а залишок став незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту. Дану речовину у шприці він поклав у ліву нагрудну кишеню одягненої на ньому сорочки та пішов на вулицю у своїх справах.
В той же день, 10 лютого 2017 року о 10:00 працівниками поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області для перевірки був зупинений ОСОБА_4 , який перебував в стані, викликаному вживанням наркотичного засобу. Під час огляду особистих речей ОСОБА_4 на проїжджій частині біля будинку АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено у нього медичний шприц ємкістю 0,5 куб, всередині якого знаходилася рідина коричневого кольору масою 3,263 гр, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить - 0,354 гр, який ОСОБА_4 повторно незаконно виготовив та зберігав без мети збуту.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 грудня 2017 року вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 в частині призначеного покарання змінено. Призначено ОСОБА_5 за частиною 2 статті 309 КК із застосуванням статті 69 КК покарання у виді арешту на строк 6 місяців. В решті зазначений вирок залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що засуджений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 КК, а саме за придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, та було призначено покарання у виді штрафу, але належних висновків він для себе не зробив та через два тижні знову вчинив аналогічний умисний злочин, а саме виготовив та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, що свідчить про його схильність до вживання більш тяжких наркотичних засобів. Крім того, зазначає, що повне визнання засудженим вини не є пом`якшуючою обставиною. Також вважає недоречним посилання суду апеляційної інстанції, при призначенні засудженому покарання із застосуванням положень статті 69 КК, на те, що він має незадовільний стан здоров`я, знаходиться на диспансерному обліку, є інвалідом 3 групи, його матір страждає рядом хронічних захворювань та потребує постійного стороннього догляду та піклування, за місцем свого проживання характеризується позитивно, має тісні соціальні зв`язки, проживає разом із дружиною та донькою, оскільки, на його думку, вказані дані не можуть бути враховані, як обставини, які пом`якшуючі покарання.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК, та кваліфікація його дій в касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання внаслідок м`якості є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно приписів частини 1 статті 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Положення частини 1 статті 66 КК містить перелік обставин, які при призначенні покарання визнаються пом`якшуючими його.
Частиною 2 статті 66 КК передбачено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Так, суд апеляційної інстанції, змінюючи вирок та призначаючи засудженому покарання у виді 6 місяців арешту, врахував дані про особу засудженого, згідно яких останній раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, схильний до вживання більш тяжких наркотичних засобів, та пом`якшуючі обставини, а саме: його щире каяття, повне визнання ним своєї вини, незадовільний стан здоров`я засудженого, який знаходиться на диспансерному обліку, є інвалідом 3 групи; його матір 1934 року народження, страждає рядом хронічних захворювань та потребує постійного стороннього догляду та піклування; за місцем свого проживання характеризується позитивно, має тісні соціальні зв`язки, проживає разом із дружиною та донькою. Також апеляційним судом враховано обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Вказані обставини надали суду апеляційної інстанції підстави для висновку, про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді 6 місяців арешту, оскільки саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Висновки суду апеляційної інстанції щодо призначення засудженому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини 2 статті 309 КК, у суду також сумнівів не викликають, оскільки при призначенні покарання апеляційний суд не порушив вимог статей 65-67, 69 КК, а призначене покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та всім обставинам кримінального провадження. При тому, що врахуванню підлягають обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це ставить вимогу прокурор.
Ухвала ж апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК, а його висновки про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді 6 місяців арештуналежним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Отже, у касаційній скарзі не зазначені істотні порушення кримінального процесуального закону,а підстави вважати невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості відсутні, а відтак, суд вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Таким чином, з касаційної скарги прокурора та наданих до неї судових рішень суд не вбачається підстав для її задоволення.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд

постановила:
відмовити прокурору, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Донецької області області від 13 грудня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3