Справа № 468/1527/17-к

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

04.12.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000545 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2017 року близько 00.00 год. ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки через незачинену хвіртку зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , відсунувши шифер, з якого виконано стіни гаражу, проник до приміщення гаражу, звідки з автомобілю ВАЗ-2101 шляхом демонтажу за допомогою заздалегідь підшуканих кухонного ножа та гайкового ключа викрав автомобільний радіатор вартістю 523 грн. та трамплер, вартістю 174 грн. на загальну суму 697 грн. Викраденим ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд. Протиправними діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_6 було завдано матеріальних збитків на суму 697 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину ОСОБА_3 визнав повністю і пояснив, що дійсно за обставин, викладених в обвинувальному акті, він 12.10.2017 року вночі близько 00.00 год. зайшов до двору ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , відсунувши лист шиферу, з якого складена стіна гаражу, проник до гаражу та за допомогою заздалегідь заготовлених ножа та гайкового ключа на «10» зняв зі стоячого в гаражі автомобіля ВАЗ 2101 радіатор та трамплер та залишив територію домоволодіння. В подальшому обвинувачений повернув викрадене майно працівниками поліції, у вчиненому розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Обвинувачений знав потерпілу, але при вченні злочину вважав, що здійснює крадіжку не її майна, оскільки до вчинення злочину обговорював можливість придбання вказаного в обвинувальному акті автомобіля ВАЗ 2101 з сином потерпілої ОСОБА_7 , тому вважав, що автомобіль належить саме сину потерпілої. Вартість викраденого майна визнає.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винність у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.10.2017 року ОСОБА_6 заявила про крадіжку у неї з автомобіля ВАЗ 2101 радіатора та трамплера.
З протоколу огляду місця події від 14.10.2017 року слідує, що місцем вчинення злочину є територія домоволодіння по АДРЕСА_1 .

З заяви ОСОБА_3 від 17.10.2017 року слідує, що останній добровільно видав працівникам поліції радіатор та трамплер, які він викрав з гаража домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу огляду предмету від 17.10.2017 року слідчим оглянуто радіатор та автомобільний трамплер.

За постановою від 19.10.2017 року та розпискою ОСОБА_6 від 17.10.2017 року - радіатор та автомобільний трамплер визнані речовими доказами та передані на зберігання ОСОБА_6 .

Постановою про призначення товарознавчої експертизи від 19.10.2017 року слідчим призначено експертизу вартості викрадених радіатора та трамплера, виконання якої доручено ПП «Форкіс-Н», відповідно до аналітичної довідки якого від 20.10.2017 року №96 вартість автомобільного радіатора з урахуванням сукупного зносу становить 523 грн., вартість автомобільного трамплера з урахуванням сукупного зносу 174 грн.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.10.2017 року слідує, що ОСОБА_3 на місці в присутності понятих добровільно розповів та показав обставини крадіжки ним майна з гаража домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Вказані вище докази свідчать про вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому, інкримінована стороною обвинувачення загальна вартість викраденого майна в сумі 700 грн., нічим не підтверджена, більш того, - спростовується наданими стороною обвинувачення доказами відомостями, що вартість автомобільного радіатора з урахуванням сукупного зносу становить 523 грн., вартість автомобільного трамплера з урахуванням сукупного зносу 174 грн. Таким чином загальна вартість викраденого майна становить 697 грн.

Щодо такої вартості, вказаної в аналітичній довідці від 20.10.2017 року №96, то сторонами не заявлено зауважень щодо недопустимості такого доказу та не надано інших доказів, які б спростовували вказані суми, натомість такі довідки отримані слідчим шляхом призначення експертизи, тому у суду відсутні підстави для визнання з власної ініціативи всупереч загальній засаді змагальності таких доказів недопустимими.

Що стосується зауваження сторони захисту щодо того, що не доведено заподіяння збитків саме ОСОБА_6 , то з протоколу прийняття заяви про вчинений злочин, протоколів оглядів та слідчого експерименту слідує, що майно знаходилось саме на території домоволодіння ОСОБА_6 , а достатніх доказів, які б вказували на те, що викрадене майно належить іншій особі, аніж заявник (потерпіла) ОСОБА_6 , суду не надано.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує особу винного, який характеризується позитивно, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей, є учасником АТО, характер вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, що віднесене до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування шкоди та активне сприяння ним розкриттю злочину.

Суд не визнає вказану в обвинувальному акті обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку, як таку, що обтяжує покарання обвинуваченого, оскільки в суді обвинувачений пояснив, що викрадаючи майно з автомобіля, він вважав, що викрадає його не у ОСОБА_6 , а в її сина ОСОБА_7 , з яким перед цим обвинувачений обговорював можливість купівлі даного автомобіля. При цьому, стороною обвинувачення не надано доказів, які б спростували покази обвинуваченого та підтвердили б, що він достеменно знав, що викрадає саме майно ОСОБА_6 , тобто вчиняє злочин відносно особи похилого віку.

З врахуванням особи винного і обставин, які пом`якшують покарання та, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням відсутності обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням думки сторони обвинувачення та висновку досудової доповіді органу з питань пробації суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і доцільність застосування ст.75 КК України, ухваливши звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази: автомобільний радіатор та автомобільний трамплер, підлягають залишенню у володільця ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання в виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: автомобільний радіатор та автомобільний трамплер - залишити у володільця ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: