Справа № 588/450/18
№ провадження 1-кп/588/75/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Тростянці обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному 21.02.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29.01.2018 Тростянецьким районним судим Сумської області за частиною 2 статті 185КК України , із застосуванням статті 69 КК України до 240 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 близько 01 години 21.02.2018, перебуваючи у ОСОБА_6 у гостях, за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що громадянин ОСОБА_6 після вживання спиртних напоїв лежить на підлозі в одній кімнаті будинку та не спостерігає за його діями, перебуваючи у приміщенні тієї ж кімнати, де лежав потерпілий, таємно від власника ОСОБА_6 та від інших осіб з корисливою метою, вчинив повторно крадіжку кольорового телевізору «Saturn ST21F1», узявши указаний телевізор зі столу, попередньо від`єднавши його від електромережі, та перенісши його за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час проживав та почав використовувати його у власних цілях.

Такими діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 899 грн. 67 коп.

Такі дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення від 23 березня 2018 року. За змістом указаної угоди ОСОБА_5 визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за частиною 2 статті 185 КК України, ураховуючи наявність двох пом`якшуючих вину обставин, із застосуванням статті 69 КК України, у вигляді штрафу у розмір 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 грн.
Розглядаючи угоду про примирення, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 185 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_5 визнав себе винним, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, не оспорив обставини пред`явленого обвинувачення та правову кваліфікацію діяння, пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду, розкаявся у вчиненому, сприяв розслідуванню, надавав правдиві свідчення, брав участь у слідчих діяв, видав викрадене.
Потерпілий ОСОБА_6 також підтримав угоду, просив її затвердити, вказав, що претензій до обвинуваченого не має, телевізор йому повернутий, обставини пред`явленого обвинувачення не оспорює.
Обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_6 судом роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Потерпілому також роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Шляхом опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом у підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора ОСОБА_4 , який вважав, що умови угоди про примирення та узгоджене покарання відповідають законодавству, заперечення проти її затвердження відсутні.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині, добровільне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не установлено.
Вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого установлено, що він є особою 28 річного віку, не одружений, проживає з батьками, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо.
Таким чином, суд вважає, що є підстави призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання із застосування статті 69 КК України у виді більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією частини 2 статті 185 КК України, у виді штрафу, ураховуючи наявність двох пом`якшуючих вину обставин, відсутність претензій потерпілого, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої в угоді міри покарання.
Поряд з цим, слід врахувати, що указаний новий злочин ОСОБА_5 вчинив після постановлення попереднього вироку, а саме вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2018 року, який набрав законної сили 01.03.2018 року, яким його було засуджено за частиною 2 статті 185 КК України із застосування статті 69 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, яке ОСОБА_5 повністю не відбув.
Відповідно до довідки Тростянецького районного сектору з питань пробації від 02.04.2018 року № 328 невідбута ОСОБА_5 частина покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2018 року становить 220 годин громадських робіт.
За цим вироком ОСОБА_5 підлягає призначенню покарання у виді штрафу, яке відповідно до частини 3 статті 72 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягають і виконуються самостійно.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абзаці 5 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та у разі призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Отже, ураховуючи викладені роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 ОСОБА_5 на підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків слід призначити остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання у виді 220 годин громадських робіт за попереднім вироком та покарання за новим вироком у виді штрафу в сумі 1020 грн., які відповідно до частини 3 статті 72 КК України складанню не підлягають і мають виконуватись самостійно.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема:телевізор «Saturn ST21F1», що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутим власнику.
З обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 429 грн. 00 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 23 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному 21.02.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079, укладену між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 .
Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання із застосуванням статті 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.
На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, який призначено за цим вироком, та невідбутої частини покарання у виді 220 (двохсот двадцяти) годин громадських робіт за попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 29.01.2018 року, які на підставі частини 3 статті 72 КК України - виконувати самостійно.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_8 у місячний строк після набрання вироком законної сили, про що необхідно повідомити Тростянецький районний суд Сумської області шляхом представлення оригіналу документа про сплату штрафу.
Речові докази: телевізор «Saturn ST21F1», що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_10 вважати повернутими власнику.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, визначених частиною 3 статті 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1