АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1589/17 Справа № 182/6923/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0004964 від 30.11.2017 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та накладено арешт на автомобіль «ДЕУ СЕНС» д.н. НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 07.11.2013 року, ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_1 , та на момент дорожньо транспортної пригоди яким керував громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_2 .

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що автомобіль, який на даний час перебуває на спеціальному майданчику Нікопольського ВП визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні і має суттєве значення під час розслідування зазначеного провадження, оскільки є предметом правопорушення. передбаченого ст. 286 КК України. До того ж, автомобіль має ушкодження без відновлення яких експлуатація транспортного засобу неможлива. А відновлення автомобіля до моменту проведення експертизи також є неможливою. Крім того під час дорожньо транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 були завдані тілесні ушкодження, а отже останній може звернутися до суду з цивільним позовом та автомобіль може бути засобом забезпеченням виконання цього позову. Отже, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі автомобіля іншій особі, його відчуження у спосіб аналогічний тому, за яким гр. ОСОБА_6 придбав зазначений автомобіль. За таких обставин, відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя зобов`язаний накласти арешт на вказаний автомобіль.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги апелянт посилається на те, що задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль «ДЕУ СЕНС» н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя не врахував, що клопотання слідчого про арешт автомобіля було подано слідчим без додержання вимог ст. 171 КПК України, не враховано правову підставу для арешту автомобіля, розумність та співмірність обмеження права власності

завданням кримінального провадження, не враховано наслідки арешту автомобіля для особи, яка користувалась ним на законних підставах, що пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль підтверджує лише факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що ніким і не заперечується, проте відповідно до ст. 286 КК України, доказуванню підлягає об`єктивна сторона кримінального правопорушення: порушення Правил дорожнього руху водієм, наслідки у вигляді тілесних ушкоджень, що найменше середнього ступеню тяжкості та причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та наслідками. Таким чином, наявність на транспортному засобі механічних пошкоджень не є доказом злочину та не може бути доказом вини водія. Враховуючи, що факт скоєння ДТП ніхто не заперечує, механічні пошкодження транспортного засобу описані у протоколі огляду місця ДТП, сфотографовані тож у подальшому збереженню транспортного засобу у пошкодженому стані не має потреби.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію та просили її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004964 від 30.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Як вбачається з матеріалів, 29.11.2017 року приблизно о 19.00 годині водій ОСОБА_12 , керуючи автомобілем марки «ДЕУ СЕНС» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-23, на 262 км., поблизу с. Камянське Нікопольського району, Дніпропетровської області, де на проїзній частині, на полосі свого руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , що рухався в попутному напрямку, в наслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких встановлюється. Автомобілем «ДЕУ СЕНС» д.н. НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 07.11.2013 року, ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_1 , на момент дорожньо транспортної пригоди користувався громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_2 . Вилучений при проведенні огляду місця ДТП автомобіль марки «ДЕУ СЕНС» д.н. НОМЕР_1 , має механічні пошкодження, а саме: пошкодження на бампері передньому в правій габаритній точці, вм`ятину на капоті, розбите лобове скло. Автомобіль має суттєве значення під час розслідування даного кримінального провадження та необхідний для забезпечення проведення ряду експертиз.

Постановою слідчого від 30.11.2017 року автомобіль марки «ДЕУ СЕНС» д.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004964.

Колегія суддів, враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що дане вищезазначене майно має суттєве значення для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення, а саме, встановлення обставин кримінального правопорушення, встановлення слідів вчинення кримінального правопорушення та з метою збереження речових доказів, недопущення пошкодження або вилучення з вищезазначеного майна слідів кримінального правопорушення, які мають доказове значення по справі, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вказане майно.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх підстав для накладення арешту на майно та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали колегія суддів оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0004964 від 30.11.2017 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3