Справа № 683/2338/17
1-кп/683/212/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ромни Сумської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, одруженої, яка має на утримані двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, -
15 жовтня 2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та громадянкою ОСОБА_6 укладено трудовий договір, згідно якого ОСОБА_6 приступила до виконання обов`язків продавця з реалізації промислових товарів, а саме: жіночого взуття у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_2 та щодня здавала відповідальній особі грошові кошти від реалізації товару, за що отримувала обумовлену заробітну плату.
В подальшому ОСОБА_6 , являючись особою у віданні якої перебували товари та кошти від його реалізації, маючи потребу в грошових коштах та не маючи заборгованості по виплаті заробітної плати, діючи з корисливих мотивів та з єдиним умислом на заволодіння коштами вказаного підприємця, умисно, з метою особистого збагачення, вирішила без дозволу власника брати з каси невеликими сумами кошти від реалізованої продукції, щоб нестача не була відразу виявлена.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, в період часу з початку вересня 2015 по кінець січня 2016 року (більш точної дати та часу слідством не встановлено), ОСОБА_6 , являючись особою у віданні якої перебували кошти від реалізованої нею продукції, без дозволу та відома власника магазину ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, п`ятьма невстановленими слідством частинами взяла з каси магазину грошові кошти на загальну суму 5 140 грн., які перебували у її віданні та які вона повинна була передати для ОСОБА_4 , що було виявлено під час проведення ревізії наявності товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів в касі магазину 25.02.2016 рокук.
Таким чином ОСОБА_6 , являючись продавцем магазину та особою, у віданні якої перебували кошти від реалізованої нею продукції, умисно, діючи з корисливих мотивів та мотивів особистого збагачення, шляхом привласнення коштів від реалізованої продукції спричинила ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 5 140 грн.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні крадіжок визнала повністю, розкаялася і підтвердила, що вона працюючи продавцем по трудовому договорі у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 таємно брала з початку вересня 2015 по кінець січня 2016 року з каси невеликими сумами кошти від реалізованої продукції на загальну суму 5 140 грн., які перебували у її віданні та які вона повинна була передати для ОСОБА_4 . Нестачу було виявлено під час проведення ревізії в магазині. Завдану шкоду потерпілій вона відшкодувала повністю.
Оскільки ОСОБА_6 повністю визнала вину, то суд за згодою учасників процесу визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежується допитом обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_4 та дослідженням доказів, що характеризують обвинувачену. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає. Обвинуваченій та потерпілій роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За твердженням потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила факт заволодіння з початку вересня 2015 по кінець січня 2016 року найманим продавцем обвинуваченою ОСОБА_6 коштами від реалізованої продукції на загальну суму 5 140 грн. Факт викрадення коштів було виявлено під час проведення ревізії в магазині 25.02.2016 року. На час розгляду справи в суді обвинувачена повністю відшкодувала завдані збитки.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 доведена, а її дії за ч.1 ст.191 КК України кваліфіковано вірно, як привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні.
Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, зокрема, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права обіймати посади пов`язані із зберіганням, розпорядженням та реалізацією товарно-матеріальних цінностей. Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння нею нових злочинів.
Крім цього, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 під час розгляду справи звернувся до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченої від покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, опублікованого 07 вересня 2017 року, оскільки вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обвинувачена ОСОБА_6 подала заяву про згоду на застосування амністії, а також в судовому засіданні наполягає на застосування відносно неї амністії та просить звільнити її від відбування основного та додаткового покарання.
Прокурор в судовому засіданні не заперечує щодо звільнення обвинуваченої від покарання.
Оскільки ОСОБА_6 скоїла умисний злочин, який згідно ст.12 КК України не є тяжким або особливо тяжким, до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, опублікованого 07 вересня 2017 року, і на день набрання чинності зазначеного Закону має малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких вона не позбавлена батьківських прав, тому суд вважає, що клопотання про застосування амністії підлягає задоволенню, а ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарання.
На підставі ст.ст.85, 86 КК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, опублікованого 07 вересня 2017 року, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані із зберіганням, розпорядженням та реалізацією товарно-матеріальних цінностей строком на один рік.
ОСОБА_6 звільнити від відбування основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, опублікованого 07 вересня 2017 року.
Речовий доказ DVD-R диск марки «Arena», серії QFH, № 203225915H11, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Старокостянтинівський райсуд.

Суддя