Справа № 461/2080/18
Провадження № 1-кс/461/1856/18
УХВАЛА
10.04.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
встановив:
ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.11.2017 року на грошові кошти в сумі 9000,00 гривень, 9500,00 гривень, 2000 доларів США, що вилучені в ході проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати слідчого повернути вказані грошові кошти.

Клопотання обґрунтовує тим, що 01.11.2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова у кримінальному проваджені № 0000105 від 01.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, на вищевказані грошові кошти накладено арешт. Заявник зазначає, що немає потреби у застосуванні арешту на вказані грошові кошті, оскільки такі є її власністю та не являються наслідком будь-яких злочинних дій, а в квартирі на час проведення обшуку тимчасово проживав її онук. Просить клопотання задоволити.

Заявник в судове засідання не з`явилась, згідно клопотання просить розгляд справи проводити без її участі.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились. Згідно письмових пояснень начальника слідчого відділу УСБ України в Одеській області, які надійшли на адресу суду, сторона обвинувачення у даному кримінальному провадженні клопотання заперечує зазначаючи, що вилучені та арештовані грошові кошти являються такими, що отриманні злочинним шляхом та підлягають конфіскації, у разі винесення обвинувального вироку.

При цьому як видно зі змісту вказаного листа підслідність даного кримінального провадження 20.03.2018 року прокурором слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 визначено за СВ УСБ України в Одеській області.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1, 2 ст.174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч.2 ст.132 КПК України встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У разі якщо фактичне місцезнаходження структурного підрозділу органу досудового розслідування відрізняється від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи, подання та розгляд клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюються виключно слідчим суддею місцевого суду за зареєстрованим місцезнаходженням органу досудового розслідування як юридичної особи.
Як встановлено в ході розгляду клопотання, підслідність кримінального провадження №0000105 від 01.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, постановою прокурора слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 20.03.2018 року визначена за СВ УСБ України в Одеській області.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи на встановлені в ході розгляду справи обставини, зважаючи на обов`язок дотримання судом вимог КПК України щодо верховенства права та законності під час кримінального провадження, приймаючи до уваги той факт, що підслідність вказаного кримінального провадження визначена за СВ УСБ України в Одеській області, вважаю, що клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна не підлягає розгляду в Галицькому районному суді м. Львова, відтак таке клопотання слід повернути заявнику, при цьому роз`яснивши останній право звернення з аналогічним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 9, 170-174, 372 КПК України,
постановив:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна повернути заявнику.
Копію ухвали про повернення клопотання невідкладно надіслати особі, яка його подала, разом з клопотанням та усіма доданими до нього матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6