Провадження № 11-кп/792/180/18
Справа № 687/1337/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000281 від 7 жовтня 2017 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2017 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жабинці Чемеровецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, раніше судимого:
- 09.04.2015 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, 09.10.2015 року звільненого з місць позбавлення волі, у зв`язку з відбутттям строку покарання;
- 15.11.2016 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чемеровецького районного суду від 15 листопада 2016 року і остаточно призначено покарання у виді 2 років 2 днів позбавлення волі.
ОСОБА_8 обрано міру запобіжного заходу до набрання вироку законної сили у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Цивільний позов не заявлявся. Речові докази по справі, відсутні.
За вироком суду, ОСОБА_8 , 07.10.2017 року приблизно об 11 год. 00 хв., перебуваючи за згодою власниці в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 , виявивши на дивані у одній із кімнат залишений ОСОБА_7 мобільний телефон марки «PRESTIGIO» моделі «Wize R3» чорного кольору, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власниці, вирішив умисно, таємно викрасти вказаний телефон.
Реалізовуючи свій злочинний намір, тоді ж ОСОБА_8 переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «PRESTIGIO» моделі «Wize R3», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору вартістю 1099 грн, із наявним всередині флеш-накопичувачем формату «МісroSD» марки «Transcend» ємкістю 4 Гб, вартістю 140 грн., сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», абонентський № НОМЕР_3 , вартістю 30 грн., грошовими коштами на рахунку у сумі 50 грн., та зарядний пристрій до зазначеного мобільного телефону вартістю 110 грн, які знаходилися на дивані в одній з кімнат житлового будинку за вищезазначеною адресою. За вказаних обставин ОСОБА_8 умисно, таємно викрав належне ОСОБА_7 майно на загальну суму 1 429 грн.
Непогоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Стверджує, що не вчиняв інкримінованого йому злочину.

Окрім того, суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що його цивільна дружина вагітна та на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав, наведених у ній, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме: у таємному викраденні чужого майна вчиненому повторно, не визнав.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що 7 жовтня 2017 року обвинувачений ОСОБА_8 допомагав їй на присадибній земельній ділянці. Через деякий час відійшов. Коли пройшло трохи часу і він не повернувся на город, вирішила перевірити чим він займається. Однак, на подвір`ї його не знайшла. Тоді пішла до будинку. В одній із кімнат виявила відсутність мобільного телефону. Сівши на велосипед, намагалась його наздогнати. Але останній втік. До цього часу телефон не повернув.

Такі пояснення потерпілої повністю узгоджуються з об`єктивними доказами, наявним у справі.

Так, об`єктивно вина ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується даними:

- протоколу огляду місця події від 7 жовтня 2017 року та фототаблицями до нього, згідно яких об`єктом огляду є територія господарства та приміщення житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належить потерпілій ОСОБА_7 . Остання вказала на одну із кімнат, де залишила на зарядці мобільний телефон марки «PRESTIGIO» моделі «WizeR3», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору, та звідки він був викрадений (а.с. 25-30);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 19 жовтня 2017 року та фототаблицями до нього, відповідно до яких ОСОБА_8 вказав шлях, як він рухався із присадибної земельної ділянки на територію подвір`я господарства та до житлового будинку, що належить ОСОБА_7 . Окрім того, показав кімнату, де він виявив мобільний телефон та викрав його разом із зарядним пристроєм, а також напрямок в якому він рухався після вчинення крадіжки із будинку потерпілої по АДРЕСА_1 (а. с. 59-66);

- довідок про вартість від 17 жовтня 2017 року, відповідно до яких вартість бувшої у використанні сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» станом на 7 жовтня 2017 року становить 30 грн; вартість флеш-накопичувача формату «МісroSD», марки «Transcend», ємкістю 4 Гб, бувшого у використанні, станом на 7 жовтня 2017 року становить 140 грн; вартість мобільного телефону марки «PRESTIGIO», моделі «Wize R3», чорного кольору, станом на 7 жовтня 2017 року, складає 1099 грн. (а.с. 35-37).

Суд першої інстанції при обґрунтуванні своїх висновків правильно послався на наведені докази в сукупності, оскільки вони в деталях узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають сумнів в їх достовірності, і з достатністю вказують на винуватість обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Враховуючи те, що у судді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненні злочину, а в апеляційній інстанції повністю її заперечив, колегія суддів розцінює це як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про неврахування судом того, що його цивільна дружина вагітна, не заслуговують на увагу, оскільки не є безумовною підставою, відповідно до вимог чинного законодавства, для зміни виду та міри покарання.
Доказів про те, що на утриманні апелянта перебувають утриманці, зокрема малолітній син ОСОБА_9 , суду надано не було. Не здобуто таких і під час апеляційного перегляду вироку.
Інші доводи апелянта не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначене покарання ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та постанові пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Обираючи покарання ОСОБА_8 , суд правильно врахував обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини у вчинених злочинах та щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Окрім того, судом правильно враховано характер і ступінь суспільної небезпеки злочину, вчиненого ОСОБА_8 , який посягає на одне із найцінніших соціальних благ людини право власності, особу винного, який будучи неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив новий злочин.

Суд першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.
Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2017 року про визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2