Номер провадження: 11-кп/785/565/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.08.2016 року відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комсомольське Совєтського р-ну Тюменської обл. Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.02.2011 року Суворовським райсудом м. Одеси за ст. 198 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 24.04.2013 року Київським райсудом м. Одеси за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 1 міс. позбавлення волі, звільненого 03.07.2015р. за відбуттям покарання.

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

встановив:
Вищевказаним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 26.09.2015 р. по 10.08.2016 р. з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишений без змін.

Строк відбування покарання обчислений з моменту його фактичного затримання, тобто з 26.09.2015 року.

Вищевказаним вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

26.09.2015 року, приблизно о 10 год., ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих міркувань, підійшовши до раніше незнайомої йому ОСОБА_10 та, шляхом ривку, заволодів золотим ланцюжком вагою 9 грамів вартістю 11000 гривень та золотим кулоном вагою 1 грам вартістю 1000 гривень, які знаходилися на шиї потерпілої, після чого з місця скоєння злочину втік, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 12000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , вважає вирок незаконним у зв`язку з надмірною суворістю призначеного судом покарання, просить вирок змінити, призначивши йому більш м`яке покарання. Крім того, ОСОБА_8 оспорює правильність кваліфікації вказаного злочину, в зв`язку з чим просить кваліфікувати його дії як замах на злочин відповідно до ст. 15 КК України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 зазначає, що суд 1-ої інстанції, при призначенні покарання не врахував усіх пом`якшуючих обставин, а саме:

- потерпіла ОСОБА_10 не має до нього претензій матеріального та морального характеру, та не наполягає на призначенні покарання у вигляді позбавлення волі;

- суд 1-ої інстанції, при ухваленні вироку не врахував його особу, а саме позитивні характеристики за місцем мешкання та від дільничного інспектору поліції;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що одразу після скоєння злочину відносно ОСОБА_10 , він був затриманий співробітниками поліції та свої злочинні дії не довів до кінця, в зв`язку з чим просить суд змінити кваліфікацію злочину та кваліфікувати його дії із застосуванням положень ст. 15 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які просили не розглядати доводи апеляційної скарги, щодо правельності кваліфікації дій обвинуваченого та застосувати дію ст. 72 ч.5 КК України, зарахувавши йому строк тримання під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили, думку прокурора, яка не заперечувала проти уточненої позиції обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, фактичні обставини справи повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та зазначеними в мотивувальній частині вироку суду 1-ої інстанції.
У судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому йому злочину, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчинений повторно та його вина доведена дослідженими в суді доказами та показаннями свідків та потерпілої.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд 1-ої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи ОСОБА_8 покарання врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, оцінюючи особу обвинуваченого, суд 1-ої інстанції прийняв до уваги тяжкість скоєного злочину, відсутність матеріальних збитків лише у зв`язку з поверненням викраденого майна, а також те, що він не працює, негативно відноситься до вчиненого діяння, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів.
Разом з тим, суд 1-ої інстанції обгрунтовано врахував той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, вчинив новий злочин через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, що характеризує його як особу, яка не стала на шлях виправлення.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_8 про те, що суд не врахував пом`якшуючі обставини та визнання ним вини, оскільки дані про особу обвинуваченого були досліджені під час судового розгляду та оцінка ним дана у вироку суду.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, обставини, які пом`якшують покарання, були враховані при постановленні вироку, проте, дані про особу обвинуваченого не дозволяють застосувати до нього положення ст. 69 КК України або застосувати положення ст. 75 КК України із призначенням покарання з випробуванням.
Апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, з урахуванням обставин вчинення злочину та даних про особу обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 лише в умовах його ізоляції від суспільства.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 необґрунтованою в цілому, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення.
Водночас, згідно із ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, оскаржуваний вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.08.2016 року набирає законної сили - з моменту постановлення ухвали апеляційним судом Одеської області по результатам розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Разом з цим, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 532 КПК України вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно із ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Отже, обвинувачений ОСОБА_8 перебував у режимі попереднього ув`язнення з 26.09.2015 року по день прийняття рішення апеляційним судом, тому саме цей термін попереднього ув`язнення має бути зарахований апеляційним судом за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково, а вирок суду 1-ої інстанції змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.

Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 10.08.2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України змінити.

Абзац другий резолютивної частини вироку суду викласти наступним чином: «Застосувати ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року та зарахувати засудженому ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 26 вересня 2015 року до набрання вироком законної сили, а саме до 21 вересня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4