справа № 208/6050/17
№ провадження 1-кп/208/230/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000176 від 23.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, не маючого освіти, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.06.1998 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.142 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.14 - лікування від наркоманії, конфіскація майна, на підставі ст.43 КК України частково приєднати невідбутий строк за вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 12.01.1994, до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі, вирок набрав законної сили 02.06.1998, звільнення 27.09.2003 по відбуттю строку покарання;

- 23.05.2006 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки, звільнити із залу суду;

- 23.08.2007 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбутий строк 1 рік 1 місяць за вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23.05.2006, до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі, вирок набрав законної сили 13.10.2007, звільнення 26.07.2012 по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

ВСТАНОВИВ:
Повторно, 23.01.2017 приблизно о 10.15 год., проходячи по вулиці Короленківській біля будинку №61 зі сторони вулиці Пушкінської у напрямку вулиці Москворецької, ОСОБА_4 побачив раніше незнайому йому малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проходила повз нього у тому самому напрямку. В цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_6 належного їй мобільного телефону, який міг бути при ній та мати майнову цінність. Реалізовуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 23.01.2017 приблизно о 10.15 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та, для того, щоб впевнитись, що у останньої є при собі мобільний телефон, попросив ОСОБА_6 сказати йому котра година, на що ОСОБА_6 погодилась, та діставши з кишені належний їй мобільний телефон «Lenovo A2010» показала ОСОБА_4 час на екрані зазначеного мобільного телефону. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_4 ривком вихопив з руки ОСОБА_6 мобільний телефон «Lenovo A2010» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 458-17 від 06.02.2017 становить 1560 (одна тисяча п`ятсот шістдесят) гривень. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_4 , тримаючи викрадений мобільний телефон у руках, побіг по вулиці Короленківській у напрямку вулиці Пушкінської в місті Кам`янському, та з поля зору ОСОБА_6 зник. Таким чином ОСОБА_4 отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця.

Зазначеними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на суму 1560 (одна тисяча п`ятсот шістдесят) гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що вже не пам`ятає дату, було у 2017 році в день, він побачив малу дівчину, у якої був в руках мобільний телефон. Він підійшов, спитав котра година, дівчина показала, він вихопив з її руки мобільний телефон та втік. Заклав телефон у ломбард на свій паспорт за 100 грн. Батьки у нього померли, проживає разом з сестрою, яка його влаштувала на роботу. Гроші за телефон він зобов`язується виплатити.

Щиро розкаюється не оспорює обставини справи, просить не досліджувати докази по справі.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка не проводилася.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчинене повторно, встановлена та доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст.66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо малолітньої.

При призначені покарання ОСОБА_4 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення, та попередження нових злочинів з його сторони є покарання пов`язане з позбавленням волі, обвинувачений не вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, не має сім`ї, дітей, отже не має міцних родинних зв`язків, вчинив злочин щодо малолітньої, не відшкодував шкоду.

Крім цього, при прийнятті рішення щодо засудження ОСОБА_4 до покарання пов`язаного з позбавленням волі суд також приймав до уваги досудову доповідь, формалізовану інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , від 02.01.2018 року, за № 23 отриману від Заводського районного сектору Кам`янського міського відділу південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, яка містить соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, серед яких ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий , ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий.

Враховуючи, що ОСОБА_4 щиро розкаявся, повністю визнав свою вину, суд вважає можливим застосувати до нього покарання в межах мінімальної санкції частини 2 ст. 186 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів.

По справі представником потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 заявлено цивільний позов, про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 1 560,00 грн., та моральну шкоду 1500,00 грн. при розгляді якого суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Оскільки своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкоду, викравши належне їй майно, вартість якого підтверджено відповідним висновком судово-товарознавчої експертизи № 458-17 від 06.02.2017 року, вказані в позовній заяві суми підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі, оскільки заявлені в межах суми викраденого, і не повернутого майна.

На підставі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені відкритого викрадення майна, якій діями обвинуваченого ОСОБА_4 спричинено моральну шкоду, яка полягала у моральних стражданнях, яких потерпіла зазнали у зв`яз ку з протиправним вилученням майна, у зв`язку з істотною зміною звичного способу життя (необхідності докладати зусилля щодо звернення до правоохоронних органів, суду). При цьому суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, ступеня доведеності завданої шкоди, матеріальне становище обвинуваченого, а також співмірність матеріальної шкоди та заявленої потерпілим вимоги про відшкодування моральної шкоди, і виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги законного представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 1500 грн., підлягають повному задоволенню в сумі - 1500 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Питання щодо судових витрат вирішити в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349,ст.368,370,371,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 18.10.2017 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку, передбаченого ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 18.05.2017 року одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання відраховувати з дати попереднього ув`язнення 18.10.2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 1560,00 грн., моральну шкоду в сумі 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 458-17 від 06.02.2017 року в сумі 176,20 грн.;

Речові докази:

- договір про надання фінансового кредиту під заставу №2.30033/0 від 23 січня 2017р. укладений між ПТ «Ломбард «Онікс» та ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_4 надав до зазначеного ломбарду у якості застави мобільний телефон «Lenovo A2010» IMEI: НОМЕР_1 за що отримав в ломбарді кредит у сумі 200грн. - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1