Справа № 729/666/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/685/2017
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньотехнічною освітою , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.10.2011 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2015 року звільнений умовно - достроково на 10 місяців, 3 дні,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гянджа, Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2017 року визнано винуватими та призначено покарання:

ОСОБА_7

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2011 року, яким останнього було засуджено за ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком 3 роки і від відбування якого він згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 3 дня, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

ОСОБА_9 :

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 07.04.2015 року в нічний час ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з метою вчинення крадіжки , прибули до території ТОВ «Світанок», що розташована в м. Бобровиця вул. Червонопартизанська, 75, Чернігівської області, через незамкнені двері огорожі, проникли на подвір`я товариства, та через незамкнені двері тваринницького приміщення № 3, проникли в середину, звідки таємно викрали одну кобилу вороної масті, вагою 440 кг, вартістю 8800 грн., та одного жеребця вороної масті, вагою 390 кг, вартістю 7800 грн., завдавши матеріальні збитки ТОВ «Світанок» на загальну суму 16600 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

27.04.2015 в нічний час ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з метою вчинення крадіжки прибули до території ТОВ «Світанок», що розташована в м. Бобровиця вул. Червонопартизанська, 75, Чернігівської області, проникли на подвір`я товариства, та через незамкнені двері тваринницького приміщення № З, проникли в середину звідки таємно викрали одну кобилу сірої масті, вагою 430 кг, вартістю 8600грн., та одного жеребця коричневої масті, вагою 450 кг, вартістю 9000 грн., завдавши матеріальні збитки ТОВ «Світанок» на загальну суму 17600грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

08.05.2015 у період з 07 год. до 08 год. ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки прибув на поле, яке знаходиться поряд з вулицею М. Ярошевської м. Бобровиця Чернігівської області, де підійшов до припнутої на пасовищі кобили, та здійснив викрадення вказаної кобили червоної масті вагою 480 кілограмів вартістю 26 гривень за 1 кілограм живої ваги, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на суму 12480 гривень. Після викрадення кобили з місця вчинення кримінального правопорушення зник .

17.06.2015 близько 10 .00 год ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з метою вчинення крадіжки , прибули до території ТОВ «Світанок», що розташована в м. Бобровиця, вул. Червонопартизанська, 75, Чернігівської області, де проникли на подвір`я товариства, та з кошари літнього вигону таємно викрали одну кобилу коричневої масті, вагою 410 кг, вартістю 8200 грн., та одну кобилу сірої масті, вагою 400 кг, вартістю 8000 грн., чим спричинив збитки ТОВ «Світанок» на загальну суму 16200 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

28.08.2015 в денний час доби ОСОБА_12 , з метою вчинення крадіжки прибув до пасовища розташованого поряд з с. Вороньки Бобровицького району Чернігівської області, де підійшов до припнутої на пасовищі кобили, та здійснив викрадення вказаної кобили темно-сивої масті вагою 410 кілограмів вартістю 28 гривень за 1 кілограм живої ваги, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальні збитки на суму 11480 гривень. Після викрадення кобили з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувальний вирок ухвалений на припущеннях, оскільки обвинувачений під психологічним тиском працівників поліції оговорив себе, за що йому не обирався запобіжний захід, що вбачається і з відео слідчих експериментів, де останній не міг сказати де саме відбувалися крадіжки, а називав місця після того, як на них вказували працівники поліції або потерпілі.

Адвокат ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу на вирок суду в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в якій просить вирок щодо його підзахисного скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю складу злочину та достатніх доказів вини, обґрунтовуючи свою позицію доводами, аналогічними попередній апеляційній скарзі. Зокрема, зазначає, що обвинувачений оговорив себе задля уникнення обрання йому міри запобіжного заходу, пов`язаної з ізоляцією від суспільства. Вважає, що суд мав віднестись критично до показань свідків ОСОБА_14 , який показував про вчинення крадіжки лише зі слів самого обвинуваченого на слідчому експерименті та ОСОБА_15 , знайомство з яким обвинувачений заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_9 також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок місцевого суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю його вини, вказує, що не міг підготуватися до захисту, оскільки не розумів у чому його обвинувачують, так як йому не було вручено обвинувальний акт азейбарджанською мовою, що порушило його процесуальні права.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані ними апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та обвинуваченого з підстав їх необґрунтованості, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів як самостійно так і за попередньою змовою з ОСОБА_9 визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, дав показання щодо обставин вчинення крадіжок. Його подальшу відмову від показань за станом здоров`я та позицію адвоката з цього приводу, спрямовану на непричетність обвинувачених до вчинення крадіжок, суд правильно розцінив як позицію захисту задля уникнення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 у суді першої інстанції вину не визнав, посилаючись на те, що ніяких крадіжок коней він не скоював, ніде їх не збував, а ОСОБА_7 оговорив його через тиск з боку працівників поліції.

В суді апеляційної інстанції обвинувачені вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнали, та пояснили, що вони не вчиняли крадіжки, а обвинувачення ґрунтуються на припущеннях.

Попри невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 та зміну позиції обвинуваченого ОСОБА_16 , вина останніх у вчиненні інкримінованих їм діянь підтверджується сукупністю доказів, досліджених у суді першої інстанції.

Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що разом з ОСОБА_17 07.04.2015, 27.04.2015 та 17.06.2015 року викрали з тваринницького приміщення № 3 та з кошари літнього вигону, що на території ТОВ „Світанок в м. Бобровиця 6 коней, які в подальшому перегнали на територію Ніжинського району та продали чоловіку ромської національності.

Ці показання обвинуваченого в повній мірі узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 , який зазначив, що весною 2015 року на базарі в м. Ніжині він познайомився з двома хлопцями із Бобровицького району - ОСОБА_18 та Булахом, на яких він з упевненістю вказав у судовому засіданні. З останніми домовився в подальшому про купівлю у них коней. На протязі квітня червня 2015 року він купив у ОСОБА_19 та ОСОБА_7 6 коней, які вони приганяли йому тричі по 2 коня у Ніжинський район, вагою близько 450-500 кг кожен.

Під час пред`явлення для впізнання (а.п. 141-143) свідок ОСОБА_15 при пред`явленні йому чотирьох фотокарток, вказав на фото № 3, де була фотографія ОСОБА_7 та вказав, що саме ця особа приганяла йому коней з іншим чоловіком азейбарджанцем. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотокартками від 21.03.2016 року, де ОСОБА_15 при пред`явленні йому чотирьох фотокарток, вказав на фото № 2, де була фотографія ОСОБА_9 та вказав, що саме цей чоловік на ім`я ОСОБА_20 разом з іншим чоловіком приганяв йому коней влітку 2015 року (а.п. 138-140).

В ході проведення слідчих експериментів 25.03.2016 та 11.06.2016 року за участю ОСОБА_7 , останній в присутності понятих, представника ТОВ „Світанок та потерпілого ОСОБА_11 розповідав та показував як вчиняв крадіжки коней спільно з ОСОБА_17 (а.п. 153-158, 159-163, 165-169)

Допитані в суді першої інстанції представник потерпілого - ТОВ „Світанок ОСОБА_14 , пояснив, що приймав участь при слідчому експерименті за участю ОСОБА_7 , який розповідав, що крадіжки з ТОВ „Світанок він вчиняв за попередньою змовою з ОСОБА_17 , а потім уточнював яким чином вони викрадали коней. Розповідав добровільно, ніякого тиску зі сторони працівників поліції до нього не чинилося. Аналогічні пояснення щодо проведення слідчого експерименту та пояснень ОСОБА_7 в суді першої інстанції надали потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Визнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту засвідчені показаннями понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а також відеозаписами слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 , в ході яких він добровільно без тиску зі сторони працівників поліції розповідав та показував, як він сам, а також спільно з ОСОБА_17 вчиняли крадіжки коней (а.п. 164).

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

За встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до приміщення та сховища та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

А дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції були вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до приміщення та сховища.

Є безпідставними доводи апеляційних скарг захисників та обвинуваченого ОСОБА_9 щодо недоведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм діянь, оскільки вина їх підтверджена дослідженими, належними та допустимими доказами.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 щодо нерозуміння суті обвинувачення через незнання української мови, оскільки йому було забезпечено право на захист шляхом здійснення перекладу обвинувального акту на азейбарджанську мову, копію якого останнім отримано власноручно (а.п. 21, том 2), крім того, його права були забезпечено участю перекладача та захисника.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченим суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, обставини, за яких вони вчинені, відомості про особи винуватих: ОСОБА_7 , який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, являється інвалідом ІІ групи, врахована судом і поведінка його в судовому засіданні, щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину, що судом визнано пом`якшуючими вину обставинами, а також обтяжуючу його вину обставину рецидив злочину; особу ОСОБА_9 , його характеристику з місця проживання, відсутність як пом`якшуючих так і обтяжуючих його вину обставин, враховано судом і думку потерпілих, кількість епізодів вчиненого, розмір матеріальної шкоди, завданої злочинами, яка на даний час не відшкодована, суд дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових злочинів, не можливе без ізоляції від суспільства, тому покарання їм вірно обрано у виді позбавлення волі в межах санкцій частин статей, інкримінованих злочинів, а обвинуваченому ОСОБА_16 вірно визначено остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обом обвинуваченим є необхідною й достатньою для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону та порушень прав обвинувачених, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції а обвинуваченими, які тримаються під вартою - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4