ЄУН №389/2690/17
Провадження №1-м/389/1/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

13 грудня 2017 року Знам`янський районний суд

Кіровоградської області

В складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Спартак Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засудженого вироком Совєтського районного суду м.Тула від 15.02.2016 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.210, п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1, ч.1 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2017 року до Знам`янського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Совєтського районного суду м.Тула від 15.02.2016 року, яким громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім відомим місцем проживання якого в Україні було АДРЕСА_1 , засуджений за ч.2 ст.210, п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1, ч.1 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Вирок суду набрав законної сили 26.02.2016 року, ОСОБА_4 направлено для відбуття покарання в ФКУ "Виправна колонія №11 УФСВП Росії по Кіровській області", кінцевий строк відбуття покарання 02.04.2026 року.

10 серпня 2017 року Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України.

У зв`язку з цим, Міністерство юстиції України, посилаючись на положення ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст.606-610 КПК України, просить привести вищевказаний вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_4 на території України, а клопотання вирішити без представника Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні, заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, дослідивши надані письмові матеріали, додані до клопотання Міністерства юстиції України, заяву засудженого ОСОБА_4 про його згоду на передачу в Україну для подальшого відбування покарання у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Згідно ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК, відмічає, що чинним на території України є Закон України Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року.

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України Про міжнародні договори України є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст.610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої ст.609 КПК України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи.

ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 засуджено вироком Совєтського районного суду м.Тула від 15.02.2016 року. Вказаний вирок набув законної сили 26.02.2016 року.

На розгляд суду, крім клопотання Міністерства юстиції України, надані всі необхідні документи згідно ст.6 Конвенції про передачу засуджених від 21 березня 1983 року і ст.606-610 КПК України, а саме:

- копія вироку Совєтського районного суду м.Тула від 15.02.2016 року;

- копія розпорядження про набрання вироком законної сили;

- копія тексту статей Кримінального кодексу Російської Федерації, згідно якої засуджено ОСОБА_4 ;

- письмова заява засудженого ОСОБА_4 про згоду на передачу в Україну для подальшого відбування покарання;

- довідка про тривалість відбутої частини строку покарання та не відбуту частину покарання;

- інформація про стан здоров`я і поведінку засудженого (характеристика);

- копія листа Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 06.06.2017 року №306 про наявність у засудженого ОСОБА_4 реєстрації на території України.

Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Санкція частини другої статті 210 КК Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років зі штрафом до п`ятисот тисяч рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до трьох років чи без такого і з обмеженням волі на строк до одного року.

Санкція пунктів «а», «г» частини четвертої статті 228.1 КК Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до дванадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до дванадцяти років чи без такого і зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.

Санкція частини третьої ст.30, пунктами «а», «г» частини четвертої ст. 228.1 КК Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до дванадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до дванадцяти років чи без такого і зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.

Санкція частини третьої статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 КК Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого і зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого чи довічним позбавленням волі.

Санкція частини першої статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 КК Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого і зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого чи довічним позбавленням волі.

На підставі ч.3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом частково складення призначених покарань ОСОБА_4 було призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Відповідно до Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.255 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років; за ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна; за ч.2 ст.15 КК України, ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та з урахуванням положень ст.68 КК України строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті, тобто 6 років 6 місяців; за ч.1 ст.15 КК України, ч.3 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та з урахуванням положень ст.68 КК України, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті, тобто 8 років; за ст.14, ч.3 ст.307 КК, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та з урахуванням положень ст.68 КК України, строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті, тобто 6 років.

Згідно з ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, призначене вироком Совєтського районного суду м.Тула від 15.02.2016 року, відповідно до ч.3 ст.69 КК Російської Федерації (за сукупністю злочинів шляхом часткового складання).

Відповідно до ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання у Загальній частиніцього Кодексу.

Керуючись ст.70 КК України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину. Суд не вбачає підстав для вирішення питання про виконання додаткового покарання, призначеного ОСОБА_4 у виді конфіскації майна, оскільки у клопотанні Міністерства юстиції України таке питання не ставилось. Відтак суд не застосовує конфіскацію майна.

Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 початок строку 03.04.2015 року, кінець строку - 02.04.20226 року, станом на 17.04.2017 року не відбутий строк покарання - 8 років 11 місяців 15 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 03 квітня 2015 року.

На підставі ст.7,68,70 КК України, керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 12 Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Додаткового проколу до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб,ст.610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Вирок Совєтського районного суду м.Тула від 15.02.2016 року, яким громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Спартак Ясинуватського району Донецької області, громадянин України, який зареєстрований на території Україні за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за ч.2 ст.210, п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1, ч.1 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму - привести у відповідність із законодавством України.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Совєтського районного суду м.Тула від 15.02.2016 року, а саме ч.2 ст.210, п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1, ч.1 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації відповідає ч.1 ст.255, ч.2 ст.307, ч.2 ст.15 ч.2 ст.307, ч.2 ст.15 ч.3 ст.307, ст.14 ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за:

- ч.1 ст.255 КК України до 12 років позбавлення волі,

- ч.2 ст.307 КК України до 10 років позбавлення волі,

- ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України до 10 років позбавлення волі,

- ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України до 12 років позбавлення волі,

- ст.14, ч.3 ст.307 КК України до 12 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, вважати ОСОБА_4 остаточно засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 03 квітня 2015 року.

Копії ухвали направити до Міністерства юстиції України для повідомлення Міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду Кіровоградської області через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградсбкої області ОСОБА_1