1Справа № 335/1953/18 1-кс/335/1758/2018
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2017 (справа № 335/1953/18, 1-кс/335/1359/2018) задоволено клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області та накладено арешт на автомобіль «ГАРЗІ-2 ГАЗ 3309», д.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони ТОВ «ГАЙДАР ПЛЮС» користуватися та розпоряджатися ним, а також відчужувати його.
07.03.2018 ТОВ «ГАЙДАР ПЛЮС» звернулось до слідчого судді зі клопотанням про скасування арешту майна, яке мотивовано тим, що відпала потреба у збереженні цього майна, оскільки було проведено слідчий експеримент та отримано дані для проведення експертних досліджень.
На підставі ст. 174 КПК України просила слідчого суддю скасувати арешт з вищевказаного транспортного засобу, накладений ухвалою слідчого судді.
У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримала, просила клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала з тих підстав, що арешт накладено законно та обґрунтовано.
Слідчий у судовому засіданні підтримав думку прокурора, зазначив, що органом досудового розслідування було проведено слідчий експеримент із вказаним автомобілем, а також необхідні експертизи, наразі кримінальне провадження перебуває на стадії відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України.
Заслухавши доводи представника заявника, думку прокурора, слідчого, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як зазначено вище, арешт на майно заявника було накладено на підставі ухвали слідчого судді від 28.02.2018, яка в апеляційному порядку не оскаржувалась, отже, є такою, що набрала законної сили.
Слідчий суддя зазначає, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
При вирішенні клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує підстави для арешту майна, зокрема, що арешт майна застосовувався з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, підставою для застосування арешту майна для досягнення мети збереження речових доказів є наявність обставин, які б свідчили про наявність ризиків приховування, пошкодження, перетворення, псування, зникнення, втрати, знищення цього майна тощо.
Разом із тим, по даному кримінальному провадженню було проведено необхідні слідчі та процесуальні дії із використанням автомобіля. Прокурор та слідчий не довели, що на даному етапі досудового розслідування існують вищезазначені ризики, які б свідчили про неможливість збереження транспортного засобу.
Натомість, представник заявника у судовому засіданні зазначив, що автомобіль використовується у підприємницькій діяльності ТОВ «ГАЙДАР ПЛЮС», і внаслідок неможливості його використання підприємство отримує збитки.
Тому, на переконання слідчого судді, на даний час відпала потреба у збереженні арешту майна у повному обсязі, зокрема, в частині заборони користування ним.
Таким чином, клопотання ТОВ «ГАЙДАР ПЛЮС» підлягає частковому задоволенню, а накладений арешт на автомобіль скасуванню в частині заборони ТОВ «ГАЙДАР ПЛЮС» користуватися ним.
Керуючись ст.ст. 22, 98, 170, 172-174, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЙДАР ПЛЮС» задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 20 березня 2018 р.

Повний текст ухвали оголошений 26 березня 2018 р. о 16:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1