У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, згідно якої просить визнати затримання ОСОБА_4 від 27.06.20174 року незаконним та звільнити його з-під варти.

Обґрунтовуючи свої вимоги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 27.06.2017 року ОСОБА_4 був затриманий старшим слідчим СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 у приміщенні Приморського ВП за підозрою у скоєні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 162 КК України, внесеному у ЄРДР за № 0003536, за фактом незаконного проникнення до домоволодіння ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 .
На думку заявника, ОСОБА_4 затриманий за відсутністю підстав, передбачених ст. 208 КПК України, тобто його затримання було безпідставним, незаконним та таким, що порушує норми кримінально-процесуального законодавства та конституційні права, оскільки 27.06.2017 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 приїхали за адресою АДРЕСА_1 ., власником якої на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2017 р. між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ОСОБА_7 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_8 , є ОСОБА_7 . Договір купівлі - продажу був укладений на підставі протоколу № 1 про проведення аукціону в електронній формі від 10.01.2017 р. Покупець ОСОБА_7 оплатив повну вартість квартири 20 січня 2017 р.
Це підтверджується витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 101,4 кв.м
28.02.2017 року колишній власник вказаної квартири ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 придбати квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_7 погодився з пропозицією та був укладений попередній договір купівлі-продажу від 28.02.2017р. Згідно умов попереднього Договору договір купівлі-продажу квартири мав бути укладений до 28.04.2017 р. Однак ОСОБА_6 квартиру не купив та відмовився взагалі її купувати.
ОСОБА_7 попередив ОСОБА_6 про свій приїзд 27.06.2017 р.
27.06.2017 року власник вказаної квартири ОСОБА_7 та його представник за довіреністю ОСОБА_4 приїхали за адресою з метою поміняти замки та здати її в оренду.
Коли ОСОБА_7 та ОСОБА_4 спробували поміняти замки приїхали працівники поліції, в тому числі слідчій ОСОБА_9 . Працівники поліції вимагали звільнити вхід до квартири. Слідчому надали усі право установчі документи, підтверджуючі право власності ОСОБА_7 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Надалі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 проїхали до Приморського ВП та дали свої пояснення, після чого повернулися до квартири по АДРЕСА_3 , де побачили взломані двері. В той час ОСОБА_6 закрився на кухні.
Власник квартири, його представник та майбутні орендатори зайшли до квартири. Але одразу в квартиру знову прибув слідчій Приморського ВП ОСОБА_9 та виконуючий обов`язки начальника слідства ОСОБА_10 . Слідчі погрожували власнику квартири та вимагали звільнити квартиру. Ніяких протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не здійснювали. Через деякий час за викликом слідчих приїхали біля 40 спецпризначенців поліції та затримали біля 6 осіб. Під час затримання за вказівкою слідчого ОСОБА_9 використовувався без попередження сльозогіний газ, від якого постраждали 6 осіб, у трьох з них отруєння супроводжувалось блювотою.
ОСОБА_4 пішов до департаменту внутрішньої безпеки НП в Одеській області де написав заяву № Б-275 о/п від 27.06.2017 р. про незаконні дії працівників поліції, після чого він повернувся до Приморського ВП де дізнався, що власник квартири ОСОБА_7 , якій самостійно пішов до відділу поліції, затриманий працівниками поліції. ОСОБА_4 пішов до кабінету слідчого ОСОБА_11 та сам теж був затриманий.
Як зазначає заявник, на час затримання ОСОБА_4 , підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, були відсутні, оскільки ОСОБА_4 є представником власника квартири за адресою АДРЕСА_1 , що виключає можливість для висновку про те, що він незаконно проник до житла.
Крім того, під час затримання ОСОБА_4 були грубо порушені його права, передбачені п. 4 ст. 208 КПК України, відповідно до якої «Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється».
Як вбачається з протоколу затримання, ОСОБА_4 жодним чином не було роз`яснено, за підозрою у вчиненні саме якого щойно вчиненого злочину здійснюється його затримання.
ОСОБА_4 має постійне місце проживання, жодним чином від проведення слідчих дій не ухилявся, до відділу поліції прийшов самостійно, а крім того, слідчий із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не звертався.
В судовому засідання адвокат підтримала скаргу та просила її задовольнити лише в частині визнання затримання ОСОБА_4 від 27.06.2017 року незаконним.
Розглянувши скаргу, вислухавши думку заявника, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідності до ч.1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 208, 42 КПК України підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 208, 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Відповідно до ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.06.2017 року о 15.30 годин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Згідно протоколу, підставою затримання став п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, тобто - якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Як зазначено у протоколі затримання, 27.06.2017 року невідомі особи незаконно проникли до домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0003536, 27.06.2017 року о 12.32 до ЄРДР внесені відомості про те, що 27.06.2017 року до Приморського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що невідомі особи незаконно проникли до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_7 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 , який є колишнім власником вказаної квартири запропонував ОСОБА_7 придбати її, на що він погодився. Після чого був укладений попередній договір купівлі-продажу від 28.02.2017 р, згідно умов якого договір купівлі-продажу квартири мав бути укладений до 28.04.2017 р. Однак ОСОБА_6 відмовився покупати квартиру.
27.06.2017 року власник вказаної квартири ОСОБА_7 та його представник за довіреністю ОСОБА_4 приїхали за адресою з метою поміняти замки та здати її в оренду. При спробі поміняти замки приїхали працівники поліції та стали вимагали звільнити вхід до квартири.
Слідчому надали усі право установчі документи, підтверджуючі право власності ОСОБА_7 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Надалі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 проїхали до Приморського ВП та дали свої пояснення, після чого повернулися до квартири, де перебував ОСОБА_6 . Власник квартири, його представник та майбутні орендатори зайшли до квартири. Але одразу в квартиру знову прибули працівники ГУНП та стали вимагати звільнити квартиру.
27.06.20147 року ОСОБА_4 звернувся до департаменту внутрішньої безпеки НП в Одеській області із заявою про незаконні дії працівників поліції, після чого повернувся до Приморського ВП де був затриманий.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2017 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУН П в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 3, 162 ч. 2 КК України, було відмолено.

Згідно зазначеної ухвали, ОСОБА_4 діяв за довіреністю добросовісного власника квартири, що виключає можливість для висновку про те, що підозрюваний незаконно проник до житла. При розгляді питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчим не надано належних доказів вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 3, 162 ч. 2 КК України.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що підстав, передбачених ст. 208 КПК України, для затримання ОСОБА_4 27.06.2017 року не вбачається, а отже старшим слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 при затриманні ОСОБА_4 порушені ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 208 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, приходжу до висновку, що ОСОБА_4 затримано всупереч вимогам ст. 208 КПК України, що свідчить про грубе порушення з боку співробітників міліції його конституційних прав, передбачених законом процесуальних прав, і одночасно є порушенням стосовно нього норм міжнародного права.

Керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання задовольнити.

Затримання старшим слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 208 КПК України - визнати незаконним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

25.09.2017