УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ДМ» про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна ТОВ «СК ДМ» звернувся адвокат ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2017 у кримінальному провадженні № 320 171 000 000 000 22 за ч. 3 ст. 209, ч.3 ст.212 КК України накладений арешт на грошові кошти ТОВ «СК ДМ», які знаходяться на банківських рахунках у Харківському ГРУ ПАТ «КБ «Приватбанк».

На думку ініціатора клопотання, зазначена ухвала слідчого судді є незаконною, арешт накладений необґрунтовано.

У зв`язку з наведеним заявник просив скасувати арешт коштів, які зберігаються у банківській установі.

У судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання, не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив.

Слідчий СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві до суду також не прибув, про причину неявки не повідомив. Зазначена обставина не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.
У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2017 задоволено клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві та у кримінальному провадженні № 320 171 000 000 000 22 накладений арешт на грошові кошти ТОВ «СК ДМ», що знаходяться на банківських рахунках.
Підставою для прийняття такого рішення стали встановлені під час досудового розслідування обставини сприяння ТОВ «СК ДМ» у незаконній діяльності, спрямованої на ухилення від сплати податків низки суб`єктів господарювання та конвертації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.
З огляду на зазначене, слідчим ініційовано накладення арешту на грошові кошти вказаного вище товариства, які знаходяться на банківському рахунку в Харківському ГРУ ПАТ «КБ «Приватбанк».

Накладаючи арешт на зазначене майно, слідчий суддя врахував, що останнє відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що ці кошти отримані злочинним шляхом та можуть бути використані як речовий доказ.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

У той же час, оцінюючи наведені заявником у клопотанні доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді та не доводять наявність обставин, що свідчать про необґрунтованість застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, заявник, не з`явившись до суду, позбавив слідчого суддю можливості дослідити додаткові доводи щодо ініційованого клопотання.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту його права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ТОВ «СК ДМ» відбулося на підставі рішення слідчого судді, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ДМ» у кримінальному провадженні № 320 171 000 000 000 22 за ч. 3 ст. 209, ч.3 ст.212 КК України про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1