АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/2115/2017 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 26 квітня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1

ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який сплачено 08 травня 2017 року;

- 18 липня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2

ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і звільнений від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном 1 рік,

на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні № 0007469 ,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року

ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від

18 липня 2017 року і остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків визначено у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_6 09 серпня 2017 року приблизно о 12 годині, перебуваючи на прибудинковій парківці, що знаходиться за адресою: м. Київ,

вул. Йорданська, 1, з метою таємного викрадення чужого майна, попередньо впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «SUBARU Legacy», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 та скориставшись викруткою, повторно таємно викрав 4 ковпачки з колісних дисків цього автомобіля, після чого зник з місця вчинення злочину, спричинивши майнової шкоди потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 1 378 грн. 60 коп.
Крім того, ОСОБА_6 в цей же день приблизно о 12 год. 05 хв., знаходячись за вищевказаною адресою, з метою таємного викрадення чужого майна, попередньо впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , та скориставшись викруткою, повторно таємно викрав емблему цього автомобіля, після чого зник з місця вчинення злочину, спричинивши майнової шкоди потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 1 363 грн. 63 коп.

Докази у кримінальному провадженні досліджені судом відповідно до вимог ч. 3

ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації діяння, вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, а тому просить вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити йому покарання.

Обґрунтовуючи своє прохання, апелянт зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував, що він має тяжкі захворювання, внаслідок чого потребує постійної медичної допомоги лікарів, прийому ліків та дієти, а також періодичного стаціонарного лікування в медичному закладі, що неможливо в умовах ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який просив зменшити розмір покарання до мінімально можливого, доводи захисника на підтримку такого прохання, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, що відповідає юридичній кваліфікації ч. 2 ст. 185 КК України, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині, не переглядає їх відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції, з огляду на апеляційні доводи обвинуваченого, лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, відповідно до вимог ст. 71 КК України, якими визначається призначення покарання за сукупністю вироків, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Водночас, за правилами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вказаних вимог закону, як вважає колегія суддів, судом першої інстанції дотримано.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та слідує з вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання за вчинений ним злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, при виборі заходу примусу і порядку його відбування, на виконання вимог ст. 65 КК України, разом із ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі статей 66-67 КК України, впливають на вибір заходу примусу.
Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, а саме два епізоди крадіжок, характеристику особи винного, котрий раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних злочинів і вчинив новий злочин проти власності в період іспитового строку, визначеного попереднім вироком, неодружений, працює, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи - позитивно, а також щире каяття обвинуваченого і наявність тяжких захворювань, що визнано обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання.
Отже, зваживши указані обставини і всі відомості щодо особи винного - як у загально-соціальному плані, так і в плані потенційної суспільної небезпеки, з огляду на те, що ОСОБА_6 протягом півроку двічі засуджувався за вчинення корисливих злочинів до покарання у виді штрафу, а також непов`язаного з реальним його відбуттям, проте знову вчинив новий злочин, тобто мети покарання за раніше вчиненими ним злочинами досягнуто не було, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, навівши при цьому у вироку переконливі мотиви та підстави такого рішення, з чим погоджується і колегія суддів.
В той же час, врахувавши, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року, суд на законних підставах, у відповідності до вимог ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків призначив обвинуваченому, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком, дотримавшись при цьому вимог ч. 4 ст. 71 КК України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що судом були виконані вимоги ст. ст. 50, 65, 71 КК України і враховані всі обставини, які були доведені в суді та впливають на покарання, в тому числі і, всупереч доводів апеляційної скарги, стан здоров`я обвинуваченого, за відсутності об`єктивних даних, що наявні у ОСОБА_6 захворювання перешкоджають відбуванню покарання, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і підстав вважати його явно несправедливим через суворість не вбачає, як і не вбачає підстав для пом`якшення покарання.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.
В той же час колегія суддів вважає необхідним рекомендувати суду першої інстанції на підставі ст. 379 КПК України виправити описку у вступній частині вироку стосовно правової кваліфікації дій ОСОБА_6 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції на підставі ст. 379 КПК України виправити описку у вступній частині вироку стосовно правової кваліфікації дій ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4