Справа № 464/2954/17
пр.№ 1-кп/464/229/17
У Х В А Л А
13 листопада 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова кримінальне провадження № 0001223 від 19.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
В провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України..

Ухвалою суду від 22 вересня 2017 року ОСОБА_3 продовжено строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2017 року включно.

Вирішуючи питання про відкладення судового розгляду судом поставлено на обговорення питаня про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор в судовому засіданні вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки жодні обставини, на підставі яких йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали та відповідно існуючі ризики не зменшились.

Потерпілі висловились в підтримку доводів прокурора.

Захисник та обвинувачений категорично заперечили підставність продовження строку обраного запобіжного заходу і вважають за доцільне змінити тримання під вартою на домашній арешт, оскільки наявне місце реєстрації, що вказує на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, захисник вважає за доцільне зменьшити розмір застави.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження стосовно доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 раніше судимий, не працює, не одружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні немає, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність мотивів переховуватись від суду, тяжкість покарання за інкриміновані злочини, які віднесені до тяжких, хоча це і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, на думку суду, таке обвинувачення, враховуючи особу у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі.
Наведені обставини у своєму взаємозв`язку є істотними та такими, що дають підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виправдовують подальше тримання ОСОБА_3 під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з врахуванням того, що судовий розгляд не закінчено, суд вважає доцільним продовжити ОСОБА_3 строк раніше обраного запобіжного заходу, оскільки обставини, які стали підставою для застосування запобіжного заходу продовжують існувати, заявлені раніше ризики не зменшились, застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за даних обставин буде недоцільним.
Продовження строку тримання обвинуваченого під вартою виключає можливість задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Підстав для зменшення визначеного судом розміру застави - немає.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд , -

п о с т а н о в и в :
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, продовжити до 11 січня 2018 року включно. у Львівській установі виконання покарань (СІЗО) №19.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору для відома, Львівському СІЗО УДПСУ у Львівській області - для виконання.

Суддя ОСОБА_1