Справа № 171/649/18
В И Р О К
іменем України
17 квітня 2018 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області під головуванням судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000118 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, у шлюбі не перебуває, раніше неодноразово судимого, остання судимість 17.01.2013 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 15.11.2016 року умовно-достроково на 2 місяці 9 днів на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 07.11.2016 року, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
24 січня 2018 року близько 13 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті вул. Ветеранів та вул. Музична в м. Апостолове Дніпропетровської області, зустрів раніше знайомого ОСОБА_5 . В ході розмови ОСОБА_4 з ОСОБА_5 між ними почалась сварка, під час якої вони стали штовхати один одного. В цей час ОСОБА_4 на дотик виявив в кишені куртки ОСОБА_5 мобільний телефон «Nokia 220», належний останньому. Після цього у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме - мобільного телефону ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав з карману куртки ОСОБА_5 мобільний телефон «Nokia 220», вартістю 575 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_5 на загальну суму 575 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю, від надання пояснень відмовився, з обставинами вчинення злочину, зазначених в обвинувальному акті, погодився в повному обсязі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України та за згодою сторін суд визнав недоцільним дослідження доказів по справі в повному обсязі, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності їх позиції.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Суд враховує положення ст.ст.50,65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується задовільно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання, являється щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі. Суд враховує, що обвинувачений не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, має постійне місце реєстрації та проживання, враховує задовільну характеристику за місцем проживання, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (проживає разом з батьками та співмешканкою), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті виражає належні соціальні зв`язки. Також суд враховує тяжкість вчиненого злочину, встановлені обставини справи та приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням у відповідності до положень ст.75 КК України. Суд вважає, що факт вчинення обвинуваченим умисного злочину сам по собі, без врахування вищевказаних обставин, не може бути підставою для застосування обвинуваченому реального покарання у вигляді обмеження волі.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ ПП Південно-Східного МУВКПП.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ мобільний телефон, повернутий потерпілому ОСОБА_5 , залишити власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому та направити потерпілому.
Суддя: