Справа № 364/772/17
Провадження № 1-кп/364/67/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілі не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за обвинувальними актами об`єднані в одне кримінальні провадження, внесені 03.11.2017 р. і 04.11.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно за № 0000325, № 0000289, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючої, неодруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимої вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2014 р. за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 1 року позбавлення волі та звільненої від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з випробуванням строком 1 рік, згідно з ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 10.11.2015 р. направлена для відбування покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого другою статті 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 , будучи раніше судимою вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2014 р. за частиною першою статті 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі статті 75 КК України звільненою від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила новий умисний злочин за таких обставин.

Так, 18.10.2015 р. близько 15 год. 30 хв. з метою заволодіння чужими грошовими коштами шахрайським шляхом ОСОБА_5 на громадському транспорті прибула з м. Біла Церква Київської області в смт Володарка Київської області, а саме: до приміщення ресторану «Маєток», який розташований по вул. Миру, 1 в смт Володарка Київської області. Зайшовши до приміщення названого ресторану, ОСОБА_5 умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшла до бармена ОСОБА_7 та з метою заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, достовірно знаючи, що надає неправдиву інформацію, повідомила бармену про те, що вона є рідною сестрою нареченої на прізвище « ОСОБА_8 », святкування весілля якої було заплановано на 24.10.2015 р. в приміщенні ресторану «Маєток», і що це весілля не відбудеться, оскільки наречена та наречений поїхали на похорон їх близьких родичів. Почувши таку інформацію, потерпіла ОСОБА_7 віддала ОСОБА_5 завдаток, який до ресторану «Маєток» попередньо внесла сім`я ОСОБА_8 за святкування весілля, в сумі 1 000 грн. Після заволодіння грошовими коштами в сумі 1 000 грн. ОСОБА_5 покинула приміщення ресторану «Маєток» та розпорядилася грошовими коштами на власний

розсуд. Наведеними діями ОСОБА_5 завдала потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1 000 грн.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 28.10.2017 р. вирішила умисно заволодіти чужим майном шляхом обману, а саме: грошовими коштами клієнтів, що внесли завдаток у кафе «Лілея», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , за послуги даного кафе. З метою виконання свого злочинного наміру 28.10.2015 р. близько 13:00 год. ОСОБА_5 прибула до приміщення названого кафе та, перебуваючи в цьому кафе, умисно, з корисливих мотивів, почала спілкуватися з працівниками кафе, щоб шляхом обману заволодіти грошовими коштами клієнтів кафе, які внесли завдаток. При цьому ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що надає неправдиву інформацію, повідомила працівникам кафе, що вона є родичем осіб, які робили замовлення для святкування дня народження, але це святкування не може відбутися через трагічні обставини, що трапились в родині, а тому вона має намір забрати грошові кошти, які були внесені її родичами як завдаток на замовлення. Отримавши дану інформацію, власник кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_9 віддала ОСОБА_5 завдаток у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, який попередньо внесли клієнти до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить потерпілій ОСОБА_9 . Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_5 зникла, привласнивши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

Надалі продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 у цей же день, тобто 28.10.2017 р. після вчинення шахрайських дій у кафе «Лілея» вирішила умисно заволодіти чужим майном шляхом обману, а саме: грошовими коштами клієнтів, що внесли завдаток у ресторані «Гілея», що розташоване за адресою: вул. Радянська (Цимбала Сергія), 52/1, смт Ставище, Київська обл., за послуги даного ресторану. З метою виконання свого злочинного наміру ОСОБА_5 28.10.2015 р. близько 14 год. 00 хв. прибула до приміщення названого ресторану «Гілея» та, перебуваючи у цьому ресторані, умисно, з корисливих мотивів, почала спілкуватися з працівниками кафе, щоб шляхом обману заволодіти грошовими коштами клієнтів ресторану, які внесли завдаток. При цьому ОСОБА_5 достовірно знаючи, що надає неправдиву інформацію, повідомила працівникам ресторану, що вона є родичем осіб, які робили замовлення для святкування поминального обіду, але цей обід не може відбутися через трагічні обставини, що трапились в родині, а тому вона має намір забрати грошові кошти, які були внесені її родичами як завдаток на замовлення. Отримавши таку інформацію, працівник ресторану «Гілея» ОСОБА_10 віддала ОСОБА_5 завдаток у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, який попередньо внесли клієнти до ресторану «Гілея», що належить потерпілій ОСОБА_11 . Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_5 зникла, привласнивши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Ознака повторності в зазначених діях ОСОБА_5 полягає в тому, що вона раніше судима за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, судимість за який не знята і не погашена в установленому законом порядку та скоїла новий умисний злочин, передбачений статтею 190 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого частиною другою статті 190 КК України, за обставин, правильно, на її думку, викладених в обвинувальних актах, визнала повністю, фактичні обставини справ і зібрані по них доказів не заперечує, не оспорює, у вчиненні злочинів щиро розкаюється та дуже шкодує, що вчинила ці злочини.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_5 пояснила, що про наявність у смт Володарка та смт Ставище Київської області названих в обвинувальних актах кафе і ресторанах дізналася з Інтернету, на той час в неї було скрутне фінансове становище, що пов`язане з хворобою її сина, тому вона потребувала коштів, вирішивши шахрайським шляхом заволодіти коштами, які люди залишали як завдаток у кафе та ресторанах. Вона заходила до названих ресторанів та кафе, казала, що хоче скасувати призначений захід, а потім бачила в журналі, який відкривала працівниця ресторану, кафе, необхідні їй відомості щодо прізвищ замовників відповідних заходів, які використовувала для обману.

Обвинувачена також вказала, що усвідомила протиправність своїх дій, стала на шлях виправлення, просила суд надати їй можливість виправитись, обіцяла надалі нічого подібного не вчиняти.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, надали суду заяви з проханням розгляд справи проводити без їх участі.
Суд, заслухавши думку присутніх учасників судового провадження, аналізуючи надані в судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_5 показання, приходить до висновку, щоці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості її позицій.

Беручи до уваги, що обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, ствердила обставини, викладені в обвинувальних актах, з`ясувавши, що вона правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості її позицій, роз`яснивши, що в такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити визнані нею обставини в апеляційному порядку, та заслухавши думку присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд згідно з частиною третьою статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на усе викладене та даючи правову оцінку діям обвинуваченої, суд вважає доведеним заволодіння ОСОБА_5 чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, і кваліфікує такі дії за частиною другою статті 190 КК України.

Питання про призначення обвинуваченій покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , судом встановлено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Біла Церква, Київська обл., є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, не одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на диспансерному обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за зареєстрованим місцем її проживання (м. Біла Церква, Київська обл.) характеризується дільничним інспектором за станом на 29.06.2017 р. з негативної сторони, вела антигромадський спосіб життя, в сім`ї та із сусідами сварок не вчиняла, зловживала алкоголем, в своєму помешканні проводила збір осіб із сумнівною поведінкою, раніше судима вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2014 р. до 1 року позбавлення волі, була звільнена від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з випробуванням строком 1 рік, згідно з ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 10.11.2015 р. направлена для відбування покарання, затримана 27.06.2017 р. о 16 год. 30 хв.

Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують ОСОБА_5 покарання, органами досудового розслідування та судом не встановлено.

Суд не бере до уваги зазначену в обвинувальному акті, складеному в кримінальному провадженні, внесеному 03.11.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325, повторність як обставину, що обтяжує ОСОБА_5 покарання, оскільки повторність вже врахована як ознака, кваліфікуюча дії обвинуваченої за частиною другою статті 190 КК України (частина четверта статті 67 КК України, пункт 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 7).

До обставин, які згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують їй покарання, суд відносить щире каяття.

Цивільні позови потерпілі не заявляли.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Обвинувачена ОСОБА_5 , будучи раніше судимою вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2014 р. до 1 року позбавлення волі та звільненою від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з випробуванням строком 1 рік, на шлях виправлення не стала, а вчинила новий умисний злочин середньої тяжкості, за визначенням статті 12 КК України, під час іспитового строку.

Відповідно до приписів частини першої статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з роз`ясненням, викладеним у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), при застосуванні правил статті 71 КК України судам слід враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Отже, за таких обставин суд, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 та зважаючи на усе викладене, частково враховуючи позицію прокурора (щодо призначення 2 років позбавлення волі та остаточного покарання за сукупністю вироків у виді 2 років 6 місяців) і частково враховуючи позицію захисника (щодо призначення 1 року позбавлення волі та остаточного покарання за сукупністю вироків у виді 1 року 1 місяця), висловлені ними в судовому засіданні, беручи до уваги особу обвинуваченої, характеризуючи її дані, спосіб життя, відсутність обтяжуючих і наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, належну поведінку під час судового провадження, визнання нею повністю своєї вини, наявність на її утриманні двох малолітніх дітей, 2015 р.н. і 2017 р.н., керуючись водночас наведеними вище приписами і роз`ясненнями Верховного Суду України щодо необхідної міри остаточного покарання за сукупністю вироків, вчинення нею повторно кількох умисних злочинних дій до повного відбуття покарання за попередній злочин, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини другої статті 190 КК України ближче до середньої межі, допустивши часткове приєднання до нового покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком згідно зі статтею 71 КК України.

На переконання суду, таке покарання обвинуваченій ОСОБА_5 буде достатнім для її виправлення, а також для запобігання вчинення нею нових злочинів.

Крім того, зважаючи, що питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили прокурором перед судом не порушувалося та з учасниками процесу не обговорювалось, а також враховуючи, що обвинувачена відбуває покарання за попереднім вироком суду, потреба в обранні їй запобіжного заходу не вбачається.

Питання щодо внесеної батьком обвинуваченої ОСОБА_5 застави суд вирішує згідно з частиною одинадцятою статті 182 КПК України з урахуванням того, що прокурором вказано на відсутність підстав для звернення застави в дохід держави, дія запобіжного заходу, обраного ухвалою слідчого судді Ставищенського районного суду Київської області від 29.06.2017 р. та зміненого в частині розміру застави ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.07.2017 р., вже припинена, відтак застава підлягає поверненню заставодавцю.
Цивільні позови в об`єднаних кримінальних провадженнях не заявлялися.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтею 71, частиною другою статті 190 КК України, статтями 100, 182, 369-371, 373, 374, 392, 393, частиною другою статті 394, статтями 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі статті 71 Кримінального кодексу України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2014 р. остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання обчислювати з часу її затримання та тримання під вартою, а саме з 27.06.2017 р.

Суму застави у розмірі 6 736 (шість тисяч сімсот тридцять шість) гривень, внесену ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_5 на рахунок Ставищенського районного суду Київської області № 2066, код 02898066, МФО 820172, в Державній казначейській службі України міста Києва, Ставищенське відділення Київського ГРУ, повернути ОСОБА_14 .

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 04.11.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000289, а саме: електронний носій, диск, на який було скопійовано інформацію з відео реєстратора, що знаходиться в приміщенні ресторану «Маєток», що розташований за адресою: вул. Миру, 1, смт Володарка, Київської області, який зберігається при матеріалах справи залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій ОСОБА_5 , її захиснику ОСОБА_6 , прокурорам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також направити потерпілим: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1