АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/386/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 641/8349/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.5 ст.72 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

засудженої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 3 листопада 2016 року ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджена 24 вересня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. ст. 115 ч.2 п.п. 1, 2, 4, 6, 9, 12, ст. 187 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла.

Відмовляючи у задоволенні вищезазначеного клопотання засудженої, суд в ухвалі послався на лист Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ від 11 січня 2016 року, відповідно до якого правила, закріплені у ст.72 КК України поширюються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, а довічне позбавлення волі до таких покарань не відноситься.
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу та поставити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Вважає, що судом допущене неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Зазначає, що судом не враховані положення п.2 Розділу ІІ Перехідні положення Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015р., відповідно до яких цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю, при цьому, як вказує засуджена, будь-яких відступів даний Закон не передбачає. Просить врахувати практику інших судів України, якими застосовано зазначений Закон щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_9 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої та вважав ухвалу районного суду законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ст.51 КК України, серед видів покарань виділено два різні види покарань, які пов`язані з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання).

Відповідно до ч.1 ст.63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а довічне позбавлення волі, згідно з ч.1 ст.64 КК України, встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, довічне позбавлення волі є безстроковим видом покарання, межі дії якого у часі законом не встановлено, відповідно до якого засуджений за вироком суду ізолюється від суспільства і примусово поміщується до кримінально-виконавчої установи - виправної колонії максимального рівня безпеки без зазначення у вироку строку його тримання там.

Частиною 5 статті 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII передбачено, що цей Закон підлягає застосуванню до всіх осіб, щодо яких на момент набрання цим Законом чинності набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року ОСОБА_9 засуджена за вчинення злочинів, передбачених п.п.1, 2, 4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла, який ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 23 січня 2015 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишені без зміни.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 , оскільки правила, закріплені у ст.72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відносяться.

Доводи засудженої щодо відсутності обмежень у застосуванні ст.72 КК України до засуджених до довічного позбавлення волі не відповідають змісту цієї норми, оскільки у ч.5 ст.72 КК України зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається у разі засудження до позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Таким чином, ухвала районного суду є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_9 слід залишити без задоволення.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б тягли за собою зміну або скасування ухвали, матеріали кримінального провадження не містять.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 3 листопада 2016 року, якою ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженою в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5