Ухвала
Іменем України
27 березня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт.Слобожанське клопотання захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України про визнання доказу недопустимим, -
встановив:
В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

В ході судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_4 , заявлено клопотання щодо визнання доказу недопустимим при дослідженні висновку експерта № 5/10.2-1121 від 21.02.2017 року у кримінальному провадженні № 0000913, та припинити його дослідження у зв`язку з тим, що вбачається проведення огляду транспортного засобу та проникнення до нього під час проведення експертизи не в порядку передбаченому КПК України, та визнати очевидно недопустимим доказом висновок експерта (за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження) № 5/10.2-1121 від 21.02.2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримав зазначене клопотання свого захисника, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 , просила відмовити у задоволенні клопотання не вбачаючи очевидної недопустимості зазначених захисником доказів, тому як обвинувачений ОСОБА_5 , при огляді місця ДТП 02 грудня 2017 року надав згоду на огляд автомобіля. Крім того просила суд з метою прискорення розгляду справи, (а саме допиту 17 свідків, допиту відповідачів по справі та т.і.) зобов`язати захисника ОСОБА_4 , надати всі клопотання щодо недопустимості доказів по матеріалам кримінального провадження які зазначені у її письмовому клопотанні , та щоб вона могла підготуватися та за одне засідання розглянути ці клопотання захисника обвинуваченого.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та їх представник ОСОБА_10 , також заперечували щодо задоволення клопотання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства України докази в кримінальному провадженні повинні бути належними та допустимими.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, відповідно до положень ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Дослідивши клопотання в нарадчій кімнаті, суд не вбачає очевидної не допустимості висновку експерта № 5/10.2-1121 від 21.02.2017 року у кримінальному провадженні №0000913, зазначеного захисником доказу і вважає за необхідним дослідити висновок експерта в повному обсязі.

За таких обставин відсутні будь-які підстави для визнання під час судового розгляду зазначених у клопотанні доказів недопустимими, а, відповідно до ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та їх оцінка має ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, а тому на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказів, на які вказує сторона захисту, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Окрім того, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора щодо зобов`язання захисника надати всі клопотання щодо недопустимості доказів по матеріалам кримінального провадження № 0000913, оскільки це не передбачено діючим КПК та є правом сторони на захист.

Керуючись ст.ст. 89, 350 КПК України, суд, -

ухвалив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання доказу висновку експерта № 5/10.2-1121 від 21.02.2017 року у кримінальному провадженні № 0000913 недопустимим - відмовити.

В задоволенні клопотання прокурора щодо зобов`язання захисника надати всі клопотання щодо недопустимості доказів по матеріалам кримінального провадження № 0000913 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1