ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/899/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" січня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012328 від 23.11.2017 р., за звинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для закриття чи зупинення провадження немає. Разом з тим, прокурором у судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на ст. 177 КПК України, якою встановлені ризики, що ОСОБА_9 зможе переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність.

Захисник в судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки на його думку обвинувальний акт містить ряд суттєвих недоліків, які унеможливлюють його призначення до судового розгляду, а саме містить неузгодженості щодо дати складення та затвердження обвинувального акту. В кінці обвинувального акту зазначено, що він складений і затверджений 29.12.2017 р., проте в реєстрі матеріалів справи зазначено, що обвинувальний акт складений і затверджений 27.12.2017 р. Крім того, як зазначив захисник, реєстр матеріалів досудового розслідування містить посилання на процесуальні дії, які під час досудового розслідування не проводились. Так в в п.п. 19-22 розділу 2 реєстру вказано про ухвалення постанови про призначення товарознавчої експертизи, проте в переліку процесуальних дій відсутнє посилання на проведення екпсертизи, тоді як в п.п. 29-33 розділу 1 реєстру міститься вказівка на висновки спеціаліста. Також захисник заперечував проти продовження відносно ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на більш м`який, посилаючись на істотне зменшення ризиків, про які наголосив прокурор.

Обвинувачений підтримав свого захисника. Крім того, обвинувачений додав, що він не отримував копії обвинувального акту, як того вимагають положення ст. 293 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Кримінальне провадження за обвинувальним актом підсудне Дарницькому районному суду м. Києва.

Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору не має.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливили призначення до судового розгляду, не встановлені, відтак суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Обговорюючи клопотання захисника, суд не може взяти до уваги посилання захисника на наявність суттєвих недоліків обвинувального акту, що унеможливлюють його призначення до судового розгляду та погоджується з думкою прокурора, який зазначив, що дата складення і затвердження обвинувального акту зазначена в реєстрі матеріалів розслідування помилково, оскільки відповідна розписка обвинуваченого про отримання обвинувального акту датована саме 29.12.2017 р., що узгоджується із датою, яка зазначена в обвинувальному акті. Крім того, суд вважає, що наявність суперечностей в реєстрі матеріалів досудового розслідування щодо зазначення конкретної процесуальної дії, не є перешкодою, яка унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду та не свідчить про порушення прокурором вимог ст. 291 КПК України. Крім того, дослідження вказаних в реєстрі процесуальних рішень призведе до передчасної оцінки доказів, яка може бути проведена лише під час судового розгляду справи. Крім того, суд вважає твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про невручення йому копії обвинувального акту такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються матеріалами справи, в яких міститься розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту, яка піписана ОСОБА_9 , який пояснив, що дійсно підписав розписку на прохання слідчого, однак останній не вручив йому копію обвинувального акту.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України - під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Врахована також і практика Європейського суду з прав людини, за якою зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, у зв`язку з чим судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, та такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. (Рішення Європейського Суду «Марченко проти України» від 10.02.2011 р., п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»).

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.
Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден из більш м яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого судом повністю враховуються обставини, визначені ст. 178 КПК України.
Вислухавши позиціїї учасників судового провадження, колегія суддів оцінила в сукупності всі обставини, зокрема факт вчинення обвинуваченим особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Крім того, колегія суддів враховує особу обвинуваченого, який має дві незняті та непогашені судимості за скоєння умисних корисливих злочинів, один з яких був вчинений в період іспитового строку, що в данному провадженні вказує на наявність такої обтяжуючої обставини, як рецидив злочинів. Крім того, суд враховує наявність такої обтяжуючої обставини, як вчинення злочину відносно особи похилого віку, а саме потерпілої ОСОБА_6 , 1939 р.н.
Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про наявність ризиків, які зумовлюють можливість продовження обвинуваченим злочинної діяльності або перешкоджанню правосуддю, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про те, що відносно ОСОБА_9 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях вказував на необхідність обговорення можливості обрання альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, характеристику особи обвинуваченого, наявність декількох обтяжуючих провину обставин, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Разом з тим, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а також обставини справи та вагомість вищенаведених ризиків, суд вважає неможливим визначити розмір застави при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства щодо потерпілих.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 314, 315, 316 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 "Про повернення обвинувального акту прокурору" - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012328 від 23.11.2017 р., за звинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України.
Судовий розгляд проводити суддею колегіально судом у складі трьох професійних суддів у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва: м. Київ, вул. Севастопольска, 7/13, яке відбудеться 02.03.2018 р. о 12-30 год.
Судове засідання проводити за участю учасників судового провадження, про що повідомити їх належним чином.
Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» строком на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 14-00 год. 09 березня 2018 р.
Копію ухвали для виконання в частині продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголосити 10.01.2018 р. о 12-00 год.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3