Номер провадження:1-кп/521/374/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

перекладачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у скоєнні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси, знаходиться кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у скоєнні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України.

Судом під час судового засідання було поставлено на обговорення питання, щодо доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою.

Прокурор в судовому засідання просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оскільки ризики які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

Захисники та обвинувачені заперечували проти думки прокурора, оскільки вважали, що підстав для продовження строку тримання під вартою не має. Просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Окрім того, захисник адвокат ОСОБА_10 доводячи необґрунтованість продовження запобіжного заходу вважав, що прокурор не обґрунтував ризики які є підставою для продовження запобіжного заходу та наполягав на тому, що належних та допустимих доказів вини обвинувачених прокурором станом на день розгляду питання про продовження запобіжного заходу не надано. Адвокат частково піддав аналізу докази, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши обвинувальний акт та приложені до нього документи, вислухавши думку сторін судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим, з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням положень статті 177 КПК України, суд зазначає, що головними ризиками, які на думку суду продовжують існувати у вказаному кримінальному провадженні є запобігання спробам переховуватись від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченими. При цьому суд виходить вже не тільки з обставин які були повідомлені йому прокурором, але й з власних оцінок обставин які були встановлені в судовому засіданні. Суд не має права ігнорувати дослідженні докази, які набули статусу судових доказів під час змагальної процедури.

Не даючи оцінку та аналіз вказаним доказам з точки зору допустимості, належності, достовірності, можливості чи не можливості їх використання у кримінальному провадженні, суд вважає, що досліджені докази надають суду право на продовження найсуворішого запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Покази потерпілих та свідків досліджені в судовому засіданні об`єктивно підтверджують можливість ризиків зазначених вище судом.

Окрім того, суду поза розумним сумнівом не надано відомостей про те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який не будуть переховуватись від суду та не вчинять інших правопорушень. Вказані гарантії є необхідною умовою зміни запобіжного заходу у вказаному кримінальному провадженні. Докази досліджені в судовому засіданні на думку суду не підтверджують в цьому питанні доводи сторони захисту. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є уродженцями Р. Азербайджан, без постійного стабільного місця мешкання в Україні. ОСОБА_9 є також громадянином Р. Азербайджан, без визначеного місця проживання в Україні. Наявність деяких родичів в м. Одесі, не свідчить про стійкі соціальні зв`язки обвинувачених. Способи вчинення злочинів, їх обстановка, коло осіб які були залучені до вчинення злочинів, їх організованість та злагодженість дій, події які відбувались після злочину свідчать про ризик переховування обвинувачених від суду.

Оскільки докази досліджують в судовому засіданні безпосередньо, є підстави вважати, що обвинувачені можуть знищити, сховати або спотворити будь-який доказ, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. Вказаний ризик об`єктивно підтверджується проведенням допиту однієї з потерпілих поза межами зали суду, із застосуванням відеоконференції, оскільки вона фізично боялась зайти у зал судового засідання для допиту. Окрім того, суд вважає, що є підстави вважати, що обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюються у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів в складі організованої групи у період часу з червня по грудень 2015 року. Вказані ризик виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Обґрунтованість підозри, яка є підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимагає раціональних підстав, так би мовити об`єктивних доказів, які б змогли переконати незалежного спостерігача: по-перше у тому, що вони існують, а по-друге, що вони підтверджують обставини правопорушення.

Суд вважає, що досліджені епізоди злочинних дій, які інкримінуються обвинуваченим надають право суду зробити висновок про те, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначених злочинів об`єктивно існують і підтверджують підозру обох обвинувачених у вчиненні злочинів.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, також були перевірені судом при продовженні вказаного запобіжного заходу, а саме: відомості про осіб обвинувачених, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими (за кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 187 КК України може бути призначено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років), вік та стан здоров`я обвинувачених, відсутність постійного місця мешкання на території України та місця реєстрації, відсутність постійного офіційного місця роботи, відсутність судимостей.

Втручання у право на особисту свободу належить до числа найсерйозніших обмежень основних свобод, а тому при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченим суд також враховує Практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 5 Рішення Вемгофф проти Німеччини ЄСПЛ зазначає: не слід випускати з уваги, що хоча затримана особа, котра підозрюється (обвинувачується) у вчиненні злочину, має право на розгляд її справи у першочерговому порядку і якомога швидше, це не повинно завадити прагненню судді всебічно з`ясувати факти певної справи, надати захисту й обвинуваченню всі можливості для висунення доказів і формулювання їхньої позиції у справі, винести вирок тільки після ретельного вивчення питання, чи дійсно було вчинено злочин.

У даний час всі учасники судового процесу знаходяться у стадії дослідження доказів. Не дослідження доказів з більшою оперативністю не є виною прокурора, суддів або сторони захисту. Це питання недосконалості процесуального законодавства та відсутності волі держави у необхідності здійснення відповідних змін Кримінального процесуального Кодексу України. Суд приймає всі дієві заходи для розгляду вказаного провадження у розумні строки.

Щодо емоційних доводів адвоката ОСОБА_10 судом встановлено наступне.

Сторона захисту тривалий час, методично п іддає суворій критиці докази дослідженні в судовому засіданні. Головною підставою для зміни запобіжних заходів обвинуваченим на думку сторони захисту є відсутність доказів їх вини. Але якщо дотримуватись послідовному, логічному мисленню сторони захисту то застосувавши такі підстави для зміни або скасування будь-якого запобіжного заходу суд в подальшому може не розглядати кримінальне провадження, оскільки його висновки по суті провадження будуть аналогічні висновкам зазначеним в ухвалі суду про змінений або скасований запобіжний захід.

Суд вважає недопустимим у даній стадії процесу надавати оцінку доказам, в тому числі оскільки цим будуть порушені засади рівності перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності.

Сторона захисту оперуючи під час вирішення питання щодо запобіжного заходу доказами якими прокурор обґрунтовує обвинувачення, на думку суду діє некоректно. Не зрозумілими є і мотиви дій захисників в судовому засіданні під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, оскільки вирішенню вказаного питання кожного разу передує значне витрачання емоцій, а самі виступи захисників пов`язані не тільки з оцінкою питань права але й з питаннями порівняння, алегорій, уподібнення, створення образів та метафор. Іноді оголошені порівняння не тільки не доречні але й подекуди образливі. Частково промова адвоката ОСОБА_10 містить певне нарікання в упередженості як прокурора так і суду.

Вказані висловлювання та доводи присутніми в залі можуть сприйматись як значні та вагомі надбання сторони захисту, які свідчать про неабияку підготовку адвокатів та знання кримінального провадження. В самому залі судових засідань створюються атмосфера конфліктів та агресивної поведінки.

На думку суду такі дії захисників не узгоджуються з високими етичними стандартами поведінки, як складової адвокатської етики та не тільки не забезпечують виконання загальних засад кримінального провадження але й не сприяють авторитету як Адвокатури так і в цілому - правосуддю. Кримінальний захисник повинен бути озброєний не тільки знанням, він повинен бути глибоко чесним, помірний в прийомах і саме головне незалежний в переконаннях. Якщо захисники будуть приділяти таку ж завзятість та наполегливість під час всіх судових засідань але лише в частині дослідження доказів, та будуть більш стриманими і ввічливим під час оцінки дій іншої сторони, а також коректними і професійними під час подання будь-яких клопотань, судовий розгляд кримінального провадження буде відбуватись на більш високому, фаховому рівні.

Таким чином, обставини встановлені в судовому засіданні свідчать про необхідність продовження обом обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 331, 350, 372 КПК України, СУД, -

У Х В А Л И В:
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали суду щодо продовження строку тримання під вартою становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту закінчення строку попередньої ухвали суду, тобто з 22.06.2017 року. Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою припиняє свою дію 21.08.2017 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та прокурору.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам Одеського слідчого ізолятора.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3