Справа № 610/2319/17
№ провадження № 1-кп/610/255/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2017 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,
09.03.2017 року близько 21.00 год, знаходячись в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 в ході сварки між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, у останнього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , кинув порожню скляну пляшку горілки об`ємом 0,2 л, яку тримав в правій руці в область лобної ділянки голови зліва ОСОБА_4 , в результаті чого, внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій спричинено, згідно висновку судово медичної експертизи № 194-БЛ/17 від 29.06.2017, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та забійна рана в лобній ділянці голови зліва, що відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.125 КК України визнав в повному обсязі, пояснивши суду про обставини вчинення злочину так, як це викладено у вироку. У скоєному щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 09.03.2017 року близько 21.00 год. Рябцев умисно спричинив закриту черепно-мозкову травма у вигляді струсу головного мозку та забійну рану в лобній ділянці голови зліва, тобто легкі тілесні ушкодження.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і, як встановлено судом, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисному легкому тілісному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вину ОСОБА_5 по даній кваліфікації суд вважає доведеною.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судим, одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, є його щире каяття у вчиненому.
Обставини, що обтяжує покарання в силу ст. 67 КК України, судом не встановлені.
При призначенні покарання ОСОБА_5 в межах санкції кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинене, враховуючи невелику ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, його щире каяття, конкретні обставини справи, суд вважає, що його виправлення можливе при призначенні покарання у виді штрафу в доход держави.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування до обвинуваченого акту амністії, вважає, що клопотання необхідно задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Статтею 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили осіб, не позбавленних батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Зі свідоцтв про народження наданих суду вбачається, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Дитині на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не виповнилось 18 років, та відносно нього обвинувачений не позбавлений батьківських прав.
Також судом встановлено, що ОСОБА_5 не відноситься до категорії тих осіб, до яких згідно ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» або ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується. Вчинив злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказаний злочин він вчинив у 09.03.2017році, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», раніше амністія до обвинуваченого не застосовувалася.
Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п*ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 850 (вісімсот п`ятидесяти) грн. в доход держави.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя