Справа № 761/5864/14-к
Провадження № 1-кс/761/2275/2014
У Х В А Л А
Іменем України
03 березня 2014 року м. Київ
Вказаний транспортний засіб оформлений під час його заходження на митну територію України під зобов`язання капітана судна про зворотне вивезення за межі митної території України судна закордонного плавання. Обов`язковою умовою знаходження транспортного засобу комерційного призначення у митному режимі тимчасового ввезення на митній території України є його використання в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів.
Однак під час оформлення входу 05.05.2012 та виходу вказаного транспортного засобу 05.06.2013 за межі митної території України на борту були відсутні пасажири та грузи, що є порушенням умов знаходження у режимі тимчасового ввезення. Не зважаючи на це та в порушення норм ст. 256 Митного кодексу України, 05.06.2013 через 6 годин після оформлення виходу даної яхти за межі митної території України працівниками Миколаївської митниці оформлений її повторний вхід на митну територію України, як транспортного засобу комерційного призначення у митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами.
Вказаний транспортний засіб знов оформлений під зобов`язання капітана судна про зворотне вивезення за межі митної території України судна закордонного плавання, строк зобов`язання до 25.04.2014.
Наведене свідчить, що вказана яхта під час митного оформлення при перетині митного кордону України повинна була визначатись як товар.
Внаслідок допущених порушень митні платежі під час ввозу яхти не сплачені, не внесені до бюджету податкові зобов`язання з ввізного мита в сумі 331 435, 47 грн. та податку на додану вартість в сумі 729 158,03 грн., загальна сума несплачених зобов`язань складає 1 060 593, 50 грн.
На даний час яхта перебуває на території яхт-клубу ТОВ «Компанія Рів`єра», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Дніпровська-Набережна, 12.
У зв`язку з цим, яхта 25.02.2014 вилучена працівниками податкової міліції і відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вважається тимчасово вилученим майном.
Оскільки у слідства наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення документів та номерів агрегатів, а також переміщення або вивозу вказаної моторної яхти за межі території України фактичними користувачами з метою уникнення відповідальності, слідчий просив накласти на неї арешт.
У судовому засіданні слідчий наполягав на задоволенні клопотання з підстав, які в ньому наведені, додавши, що вказаний транспортний захід є предметом злочину, передбаченого ст.212 КК України.
Представники власника майна заперечували проти задоволення клопотання. Капітан судна ОСОБА_4 зазначив, що арешт майна позбавить його можливості виконати зобов`язання щодо зворотного вивезення судна за межі України.
Представники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 наголошували на відсутності передбачених законом підстав для застосування даного виду забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши слідчого, представників власника майна, дійшов висновку про таке.
За положеннями ч.1 ст.170 КПК України арештом є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого, можливості відчужувати певне його майно.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК арешт може бути накладений на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які несуть цивільну відповідальність за завдану цими особами шкоду, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Крім того, відповідно до ч.2 вказаної статті арешт накладається на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК.
Таким чином, накладення арешту на майно на стадії досудового розслідування допускається за обов`язкової наявності однієї з зазначених обставин - власником майна має бути підозрюваний або особа, яка у цивільному порядку відповідає за завдану останнім шкоду; майно, яке підлягає арешту, повинно відповідати ознакам, встановленим ч.2 ст.167 КПК.
Висновок про обов`язкову наявність зв`язку через право власності між майном, на яке накладається арешт, і підозрюваним або іншою відповідною особою, підтверджується положеннями ч.2 ст.173 КПК, згідно з п.2 якої при вирішенні питання про арешт майна повинна враховуватися достатність доказів про вчинення кримінального правопорушення певною особою.
Крім того, з заявою про скасування арешту відповідно до ст.174 КПК так само вправі звернутись лише конкретно окреслене коло осіб - підозрюваний, обвинувачений, або власник чи володілець майна.
Водночас, як зазначив слідчий, повідомлення про підозру будь-якій особі не оголошувалося, цивільний позов не заявлений.
Зазначене приводить до висновку про відсутність підстав для арешту, встановлених ч.1 ст.170 КПК.
Вирішуючи питання відповідності тимчасово вилученого майна - моторної яхти, критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК, слідчий суддя відмічає, що зазначеною правовою нормою встановлений вичерпний перелік ознак, які повинно мати майно для визнання його таким, що може бути арештованим.
Зокрема, певні предмети та речі повинні мати ознаки засобів чи знарядь вчинення кримінального правопорушення, або ж зберегти на собі його сліди; або ж бути надані особі для фінансування кримінального правопорушення, як винагорода за його вчинення, надані з метою схилити особу до вчинення кримінального правопорушення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Тимчасово вилучений транспортний засіб моторна яхта, не має вищенаведених ознак, у тому числі не є предметом тих злочинів, за якими проводиться досудове розслідування, оскільки предметами злочинів, передбачених ст.212 та ст.358 КК України, є відповідно - податки, збори, інші обов`язкові платежі, що входять у систему оподаткування, а також офіційні документи, що посвідчують певні факти, що мають юридичне значення тощо.
Сукупність наведених обставин приводить до висновку, що майно, щодо якого органом досудового розслідування запропонований арешт, не відповідає критеріям ч.2 ст.167 КПК.
Слідчим суддею ініційований арешт транспортного засобу розцінюється як засіб опосередкованого впливу з боку органу досудового розслідування на причетних до злочину, однак не встановлених осіб, що суперечить завданням кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, відсутні передбачені законом підстави для накладення арешту на майно, що має наслідком прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 167, 170, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС 3-го відділу слідчого управління кримінальних розслідувань Головного слідчого управління фінансових розслідувань Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_3 - відмовити.
На дану ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.
Слідчий суддя ОСОБА_1