АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/47/18 Справа № 703/3337/16-к Категорія: ч. 2 ст. 121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

05 лютого 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу,

в с т а н о в и л а :
Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.04.2017 ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на вісім років позбавлення волі.

Прийнято рішення про зміну застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою з початком строку відбування покарання з 27.04.2017.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 25.03.2016 по 13.03.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 1 рік 11 місяців 5 днів.

Даний вирок оскаржено в апеляційному порядку обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором у кримінальному провадженні прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 .

В ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення від обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 надійшли клопотання про зміну застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт по місцю постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані клопотання вмотивовані тим, що тяжкий стан здоров`я ОСОБА_7 позбавляє його можливості утримуватися під вартою, оскільки він хворіє на туберкульоз в складній формі та гепатит С, у зв`язку з чим потребує лікування та діагностиці в медичному закладі.

При вирішенні клопотань сторона захисту просить врахувати, що судом першої інстанції невірно кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України та те, що в даному провадженні відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які передбачають можливість застосування найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, на утриманні має бабусю похилого віку, яка потребує стороннього догляду, а в ході розгляду справи судом першої інстанції, перебуваючи на домашньому арешті, останній не порушував його умови, що свідчить про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали заявлені клопотання і просили їх задовольнити з наведених доводів, міркування прокурора про відсутність підстав для зміни застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши над доводами заявлених клопотань, колегія суддів приходить до висновку, що спільне клопотання сторони захисту до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час ухвалення вироку Смілянським міськрайонним судом Черкаської області щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасовано раніше обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту та взято під варту із зали суду.

Оскільки апеляційні вимоги учасників судового провадження по суті до теперішнього часу не вирішено, за вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді реального позбавлення волі, а ризики на підставі яких обирався і в подальшому продовжувався запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не змінились і продовжують існувати, тому клопотання сторони захисту про зміну застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який домашній арешт, колегія суддів визнає необґрунтованими, а запропонований запобіжний захід таким, що не забезпечить виконання обвинуваченим покладених процесуальних обов`язків в ході апеляційного розгляду, а також в ході виконання процесуальних рішень в кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту на наявність тяжких хвороб, постійного місця проживання та перебування на утриманні особи похилого віку, в даному випадку, не являються обставинами, що дають підстави для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Даних про те, що за станом здоров`я обвинувачений ОСОБА_7 не може утримуватися під вартою матеріали провадження не містять та стороною захисту не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 177, 178, 183, 331, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :