Справа № 621/299/18
Пр. № 1-кс/621/49/18
Ухвала
Іменем України
13 лютого 2018 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман Зміївського району Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, який не навчається і не працює, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , 21.09.2017 року судимий Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Старший слідчий СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_8 , у провадженні якої знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 17.10.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, звернулася до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 16.10.2017 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували за місцем мешкання останнього по АДРЕСА_2 , де в них виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, в той же день 16.10.2017 року близько 14 год. 10 хв. прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де, переконавшись в тому, що їх злочинні дії ніким помічені не будуть, продовжуючи діяти за попередньою змовою групою осіб через паркан потрапили на територію подвір`я вищевказаного домоволодіння, де шляхом розбиття скла проникли до приміщення господарської будівлі, звідки таємно, протиправно, з метою наживи, вчинили закінчений замах на викрадення лому чорного металу, загальною вагою 101 кг, загальною вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 23294 від 28.11.2017 року 454 грн. 50 коп. Привласнивши викрадене майно ОСОБА_4 , ОСОБА_9 винесли вищевказаний лом металу до вхідної хвіртки домоволодіння і намагалися залишити вказане домоволодіння, тобто виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак, не довели свій злочинний намір з причин, що не залежали від їх волі, так як біля виходу із території домоволодіння були зупинені потерпілою ОСОБА_10 .

08.02.2018 року ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України.

В ході проведення допиту в якості підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 себе винним визнав повністю та дав правдиві свідчення щодо здійснення зазначеного злочину.

На підтвердження вини ОСОБА_4 слідчий надав зібрані по кримінальному провадженню докази: протоколом огляду місця події від 17.10.2017 року домоволодіння АДРЕСА_2 , яким зафіксована обстановка на місці скоєння злочину; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; висновком судово-товарознавчої експертизи № 23294 від 28.11.2017 року; речовими доказами по справі - ломом чорного металу, загальною вагою 101 кг.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, враховуючи тяжкість злочину, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця навчання, репутацію підозрюваного, який здійснив новий злочин в період іспитового строку, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних видів запобіжних заходів, ОСОБА_7 просила обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що він щиро розкаявся, просить не застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.
Захисник адвокат ОСОБА_5 та законний представник підозрюваного ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що слідчим відділу поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001062 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Надані докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

При вивченні особи підозрюваного встановлено, що він раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, 08.02.2018 року йому було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, не одружений, має місце реєстрації, не навчається та не працює.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Стороною обвинувачення надані докази того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно з якою йому загрожує, у разі визнання винуватим у цьому кримінальному правопорушенні, покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років; не працює; вчинив новий злочин в період іспитового строку, що свідчить про можливість вчинення ним нового злочину. Наявність перелічених обставин свідчить про наявність ризику, визначеному п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи рішення про обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність міцних соціальних зв`язків, сукупності життєвих та сімейних обставин, які виявились певним каталізатором поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні № 0001062 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати до Зміївського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області чи до прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області або до суду за першою вимогою, або повідомляти про неможливість прибуття.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на Зміївський ВП ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців з дня проголошення та діє до 13 квітня 2018 року.

Слідчий суддя: