Справа № 569/5536/18
УХВАЛА

05 квітня 2018 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , зацікавленої особи ОСОБА_4 , представника зацікавленої особи ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000314 від 27.03.2018р., -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на а автомобіль марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований на ПП "Vealisa"код 303164876.
В обґрунтування клопотання вказав, що 27 березня 2018 року, на 370 км автодороги Київ-Чоп в с. Привільне Дубенського району Рівненської області, працівниками Управління патрульної поліції у Рівненській області було здійснено зупинку транспортного засобу Audi A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

27 березня 2018 року відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0000314 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Так, на підставі добровільно наданої заяви ОСОБА_4 про проведення огляду його особистих речей та транспортного засобу, під час огляду таких особистих речей та іншого володіння ОСОБА_4 , на місці зупинки при останньому в кишенях одягу виявлено та вилучено предмети зовні схожі на підривач типу УЗРГМ-2, корпус гранати Ф-1. У зв`язку із тим, що дані предмети вилучені законом із обігу, визнані речовими доказами в кримінальному провадженні та можуть свідчити про злочинну діяльність ОСОБА_4 , зазначені предмети зовні схожі на підривач типу УЗРГМ-2, корпус гранати Ф-1 вилучені до Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області для подальшого направлення до НДЕКЦ МВС України в Рівненській області.

Також в ході проведення огляду було виявлено та вилучено засоби вчинення злочину, а саме:

- автомобіль марки Audi A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував та за допомогою якого здійснював перевезення зазначених вище предметів.
Вказані оглянуті та вилучені речі визнані речовими доказами у порядку ст. 98 КПК України і мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні.

Оскільки, огляд у даному кримінальному провадженні складався з проведеного огляду особистих речей ОСОБА_4 та автомобіля Audi A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 який проводився, за письмовим дозволом останнього, слідчим СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , а реальної можливості звернутися до слідчого судді про отримання дозволу на проведення огляду такого володіння не було, оскільки існували ризики того, що ОСОБА_4 може приховати чи знищити вказані речові докази, переховуватися від органів досудового розслідування з метою не притягнення останнього до кримінальної відповідальності або залишити територію Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області та територію м. Дубно та Дубенського району, а підстав для затримання останнього не було. Зважаючи на вищевикладене, виникла ситуація безпосереднього переслідування особи, а саме ОСОБА_4 , який може підозрюватися у вчиненні злочину, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у разі позитивного висновку експертизи вилучених предметів, які за зовнішніми ознаками схожі на підривач типу УЗРГМ-2 та корпус ручної гранати Ф-1.

Враховуючи те, що автомобіль марки Audi A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 являється речовим доказом у кримінальному провадження та являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення є необхідність у встановленні заборони власнику автомобіля будь-яким чином розпоряджатися та використовувати даний автомобіль з метою уникнення ризиків продажу чи вчинення будь-яких інших дій із даним автомобілем, які можуть призвести до втрати чи пошкодження даного автомобіля тим самим спричинення майнової шкоди потерпілим чи іншим особам.

Відповідно до ч.5 ст.237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Ч.2 ст.168 КПК України зазначає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Також, згідно ч.2 ст.91 КПК України встановлено, що доказування полягає у зібранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Наявність такої інформації відповідатиме вимогам ст. 98 КПК України і буде вважатися речами, які будуть використані як доказ винуватості особи. Необхідність саме цим шляхом отримання такої інформації полягає в тому, що докази повинні бути допустимими, тобто отриманими у порядку встановленому цим законом, бо в інакшому випадку ця інформація в майбутньому, отримана з порушенням встановленого порядку, може бути недопустима як доказ.

Крім того, вище вказане майно може бути використане, як доказ факту зберігання майна, яке вилучене законом з обігу, а саме предмети зовні схожі на підривач типу УЗРГМ-2, корпус гранати Ф-1 та без накладення арешту на вищезазначене майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, втрати та знищення.

28.03.2018, на наступний робочий день після тимчасового вилучення майна слідчим, за погодженням з прокурором, було подано для розгляду до Рівненського міського суду клопотання про легалізацію проведеного огляду особистих речей та транспортного засобу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Зважаючи на те, що іншим чином, ніж накладення арешту неможливо зберегти речовий доказ у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000314 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та зважаючи на можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, наявність підстав обґрунтовано підозрювати, у разі позитивного висновку експерта, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та розумність та співрозмірність обмеження права користування завданням кримінального провадження накладення арешту на тимчасове вилучення майна є єдиним законним процесуальним засобом збереження речового доказу задля забезпечення виконання завдань кримінального процесу, які передбачені ст.2 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про накладення арешту підтримав, просив його задоволити з підстав викладених у ньому .
Зацікавлена особа та її представник в судовому засіданні просять відмовити у задоволенні даного клопотання, повернувши автомобіль в користування заявнику.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задоволити частково.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно із ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
В п1. ч. 2 ст. 170 КПК України, зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України -арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України - арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За наведених обставин, та у відповідності з чинним законодавством, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 175, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задоволити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований на ПП "Vealisa"код 303164876 ( адреса: Липова алея, 3-7 Паневежис, Литовської республіки), заборонивши ОСОБА_4 та іншим особам відчужувати ( дарувати та інше) та розпоряджатись вказаним транспортним засобом, крім користування.
Вказаний транспортний засіб, який знаходиться на території майданчика державного підприємства МВС України "Рівне-Інформ-Ресурси" (м. Дубно, вул. Мирогощанська, 62) безоплатно повернути ОСОБА_4 , який користувався вказаним автомобілем під розписку про забеспечення його схоронності.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1