Справа № 141/1321/14-к
Провадження №11-кп/772/42/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
Захисника адвоката
потерпілого: ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Іллінецького району Вінницької області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 20.05.2015 року по кримінальному провадженню № 0000138 від 01 травня 2014 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
уродженця с. Кантелина Іллінецького району Вінницької області,
проживаючого по

АДРЕСА_1 ,
раніше судимого
25.06.2013 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 3 ст. 78 та ст. 71 КК України частково приєднано до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 25.06.2013 і призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири)роки.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.
в с т а н о в и в :

Вироком суду встановлено, що 14.02.2014 року о 23:00 год. ОСОБА_7 повторно, з метою вчинення крадіжки чужого майна, через незамкнені двері зайшов до житлового будинку ОСОБА_10 , що розташований в АДРЕСА_2 . Знаючи, що в будинку нікого немає, із спальної кімнати таємно, умисно викрав дві нові золоті обручки, які належать співмешканцю власниці будинку ОСОБА_8 , загальною вагою 8,25 г, 585 проби, та з викраденим вийшов з будинку. Згідно довідки вартості виданої ПП ОСОБА_11 ,вартість 1 г золота 585 проби станом на 09.2011 року становила 420 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 3465 грн.

Не оспорюючи з вироком суду, прокурор прокуратури Іллінецького району Вінницької області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 20.05.2015 року скасувати, закривши провадження по справі відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 ; думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив задовольнити їх у повному обсязі, думку потерпілого ОСОБА_8 , який поклався на розсуд суду, обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, - є правильною та не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.

Разом з тим, вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 20.05.2015 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Винуватість ОСОБА_7 підтверджується показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Також вину ОСОБА_7 підтверджують наступні докази, яким місцевий суд в своїй сукупності дав вірну оцінку.

Так , потерпілий ОСОБА_8 пояснював, що ОСОБА_7 часто бував в гостях у нього в будинку. Також пояснив, що ОСОБА_18 захоплювався іграми на автоматах, через що програвав гроші. В подальшорму від правцівників міліції він дізнався, що крадіжку його обручок здійснив саме ОСОБА_7 , а гроші витратив на ігри у автоматах.

Також вину ОСОБА_7 підтверджують показання свідків.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_7 часто бував в гостях у неї з чоловіком та бачив обручки, які в подальшому викрав.

Свідок ОСОБА_13 пояснювала, що в ніч з 14.02.2014 року на 15.02.2014 року ОСОБА_7 ночував у неї в будинку. Вночі вона чула як хтось виходив з будинку.

Свідок ОСОБА_17 пояснював, що бачив у ОСОБА_7 15.02.2014 року золоту обручку, яку останній попросив його здати у ломбард.

Також винуватість обвинуваченого у вчиненні даного злочину підтверджує слідчий експеремент, під час якого ОСОБА_7 поянював та показував обставини вчинення ним крадіжки з будинку ОСОБА_20 .

Твердження ОСОБА_7 , що вину він визнавав через застосування відносно нього фізичного впливу працівників поліції та те, що свідки давали неправдиві показання, Апеляційний суд вважає, що допитаним в судовому засіданні за правилами допиту свідкам немає підстав оговорювати обвинуваченого та давати неправдиві свідчення, даючи безпосередньо показання в судовому засіданні через нетривалий термін після вчинення злочину. Дані показання свідків узгоджуються з показаннями потерпілого.

На думку апеляційного суду, районний суд вірно не взяв до уваги та поставив під сумнів показання обвинуваченого щодо того, що він не мав умислу на вчинення даного злочину, визнавши таку його поведінку методом захисту, пославшись у вироку на інші досліджені докази в підтвердження його вини, крім того, сам обвинувачений ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, що проводився на стадії досудового слідства в присутності понятих детально розповів та показав, як він вчинив крадіжку золотих обручок з будинку ОСОБА_21 , що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 12.05.2014 року.

Пояснення потерпілого та свідків послідовно та безперечно вказують на винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також вина обвинуваченого повністю підтверджується доказами, зібраними під час досудовго розслідування та ретельно перевіреними у судовому засіданні.

Посилання ОСОБА_7 на те, що працівники Іллінецького PB УМВС України у Вінницькій області застосовували відносно нього неправомірні дії, спростовуються матеріалами кримінального провадження, згідно яких вбачається, що заява ОСОБА_7 про застосування відносно нього неправомірних дій працівниками Іллінецького PB УМВС України у Вінницькій області була спрямована в прокуратуру Вінницької області. За наслідками перевірки постановою старшого слідчого відділу прокуратури Вінницької області кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях працівників Іллінецького PB УМВС України у Вінницькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого в частині доводів щодо закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи його апеляційної скарги є безпідставними, непослідовними та непереконливими, оскільки носять загально-інформативний характер без посилань на конкретні докази, юридичні факти по справі та відповідні норми закону.

Апеляційний суд на забезпечення виконання ч.3 ст.404 КПК України безпоседньо допитав в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 . Апеляційний суд вважає, що показання свідка ОСОБА_22 , аж ніяк не доводять невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки свідок лише повідомив, що бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_13 разом. Вказані обставини не носять доказового характеру,оскільки встановлені в районному суді і не заперечуються учасниками засідання.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що він не вчиняв даний злочин та відповідні пояснення є лише способом захисту і нічим не підтверджуються.

Апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд ретельно перевірив обставини, які ставлять під сумнів доводи апеляції обвинуваченого,дав їм вірну юридично-правову оцінку. Крім того, вірно оцінив в сукупності всі докази у справі з відповідними висновками щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Суд не врахував вказані вимоги закону та призначив ОСОБА_7 покарання, яке суперечить загальним принципам призначення покарання, вимогам ст. 71 КК України та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Вдповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладаеться обовязок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Іллінецького району Вінницької області ОСОБА_9 -задовольнити.

Вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 20.05.2015 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 25.06.2013 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В решті вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 20.05.2015 року відносно ОСОБА_7 засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4