Дата документу Справа № 337/985/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/275/18
Єдиний унікальний № 337/985/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000459 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Запоріжжі, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, що проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження та призначення покарання, просить суд апеляційної інстанції змінити вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2017 року в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 та зменшити суму грошового відшкодування моральної шкоди, стягнувши з нього на користь потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , суд першої інстанції зазначив у вироку, що суду не надано достатніх доказів, які б обґрунтовували вказаний потерпілою розмір моральної шкоди саме у 100 000 грн., оскільки до позову надані лише медичні призначення та чеки на придбання ліків та інших медичних засобів тільки за період лікування у березні 2017 року, не надано даних про те, що потерпіла потребує та проходить лікування для відновлення психічного здоров`я, про що вказано у позові, не надано доказів того, що потерпіла до ДТП працювала, і внаслідок ДТП працювати не може.

Натомість, приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної шкоди в сумі 35 000 грн., яка є занадто великою, суд першої інстанції не зазначив, з яких міркувань він виходив при визначені розміру моральної шкоди у сумі 35 000 грн. та якими доказами це підтверджується.

При визначені розміру моральної шкоди у сумі 35 000 грн., порушивши принципи розумності, виваженості та справедливості, суд не врахував:

а) ставлення винної особи до вчиненого злочину, щирого каяття обвинуваченого, а також те, що під час досудового розслідування, безпосередньо після ДТП, ОСОБА_6 відшкодував потерпілим майнову шкоду в сумі 11000 грн. та пропонував потерпілій ОСОБА_10 оплатити її операцію, від якої остання відмовилася.

Зазначене вказує на бажання винної особи зменшити глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_10 ;

б) що обвинувачений не заперечує проти відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , але в сумі не більше 10 000 грн.;

в) що обвинувачений не має постійного місця роботи, заробляє на життя тимчасовою роботою та на його утриманні перебуває неповнолітній син та непрацююча дружина, які хворіють та потребують лікування. Дружині - ОСОБА_11 поставлений діагноз «Міома матки», що потребує хірургічного лікування. Син - ОСОБА_12 має захворювання зору та потребує постійному огляду окуліста. Довідки про хвороби дружини і сина додаються.

Просить змінити вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2017 року відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. В іншій частині зазначений вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, представника потерпілої та прокурора, які просили вирок суду залишити без змін; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом випробування строком на 1 рік не вчинить нового злочину, та обов`язки: буде періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань , буде повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживанні роботи, не буде виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 28000 грн., моральну шкоду в сумі 35000 грн., а всього стягнуто 63000 грн. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.
Згідно з вироком, 30 січня 2017 року, приблизно о 08.00, водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «TOYOTA-Сагіпа» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Хортицьке шосе з боку вул. Рубана в напрямку вул. Новгородської в м. Запоріжжі.

В цей же час, проїзну частину вул. Хортицьке шосе, в районі ЗГТ «Турист», що по Хортицькому шосе в м. Запоріжжя, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному відповідними дорожніми знаками та розміткою, зліва направо по напрямку руху автомобіля, переходили пішоходи ОСОБА_10 та ОСОБА_13

30 січня 2017 року приблизно о 08.00 водій ОСОБА_6 , під час руху перед нерегульованим пішохідним переходом, діючи в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України де сказано:

п. 18.1: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

маючи об`єктивну можливість виявити нерегульований пішохідний перехід, що позначено дорожніми знаками 5.35.1 ПДР України відповідною дорожньою розміткою, а також пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , що перетинають проїжджу частину вул. Хортицького шосе по ньому, та прийняти своєчасні заходи спрямовані на зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху його об`їзду, вказаних заходів не прийняв та продовжив подальший рух, скоївши наїзд передньою частиною керованого автомобіля на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритого перелому правої ключиці в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, струсу головного мозку, підапневмотичної гематоми в області лоба справа, синців в правій скроневій області, навколо правого ока, крововиливу на білковій оболонці правого ока, садна в області правої щоки», що в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більше 21 дня».

Пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «травми правого колінного суглобу, що за наданими даними виражена у вигляді повного відриву пepeдньої хрестоподібної зв`язки, що у сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечним для життя але таким, що спричинило довготривалий розлад здоров`я, та синців в області лівого стегна, в області лівої кисті, лівого стегна, правої гомілки, садна в області лівого колінного суглобу, в області лівої кисті», що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи, невідповідність дій водія ОСОБА_6 пункту 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , шляхом виконання вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 286 КК України.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що суд зокрема не врахував, що він щиро покаявся, відшкодував потерпілим майнову шкоду в сумі 11000 грн. та пропонував потерпілій ОСОБА_10 оплатити її операцію, він не має постійного місця роботи, заробляє на життя тимчасовою роботою та на його утриманні перебуває неповнолітній син та непрацююча дружина, які хворіють та потребують лікування, внаслідок чого необґрунтовано стягнув з нього суму моральної шкоди в розмірі 35000 грн., не навівши при цьому мотивів, за якими вважає цю грошову суму об`єктивною та співмірною моральним стражданням потерпілої, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

При розв`язанні цивільного позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди місцевий суд, враховуючи характер вчиненого діяння, а також те, що вона перенесла моральні страждання, пов`язані з фізичним болем, перенесла операцію та потребувала лікування та реабілітації, у зв`язку з чим певним чином порушився уклад її життя, вона не могла достатньо уваги приділяти своїй родині, а також зазнала морального стресу, задовольнив позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши на користь останньої замість заявленої суми у розмірі 100 000 грн., тільки 35 000 грн.

Колегія суддів вважає, що при визначені розміру цивільного позову місцевим судом повною мірою враховано вимоги статей 23, 1167 ЦК України, зокрема враховано глибину фізичних та душевних страждань, котрих зазнала потерпіла у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, оскільки останній грубо порушив правила дорожнього руху, здійснивши наїзд на нерегульованому пішохідному переході на потерпілу та її 6-літню доньку, у зв`язку з чим розмір моральної шкоди у сумі 35000 грн., який підлягає стягненню з обвинуваченого є розумним і справедливим, а тому навіть з врахуванням вищевказаних доводів останнього, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2017 року відносно ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.
Судді: