Категорія:ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2018 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2017 року, яким -

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Сенкевичівка Горохівського району Волинської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з базовою середньою освітою, учень КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів правознавчого ліцею з посиленою підготовкою Луцької міської ради Волинської області», неодружений, несудимий

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ст.185 ч.1 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
- за ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України у виді 1 року позбавлення волі
- за ст.185 ч.2 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- за ст.185 ч.3 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбуття неповнолітньому ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_11 визначено обчислювати з 26 січня 2017 року, тобто з моменту затримання.
Відповідно до ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбуття покарання неповнолітньому ОСОБА_11 , термін перебування під вартою, в період з 26.01.2017р. до вступу вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_11 залишено попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_13 до неповнолітнього ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди залишений без розгляду.
Вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду неповнолітній ОСОБА_11 визнаний винним в тому, що він, 03 липня 2016 року, близько 17:40год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, в приміщенні багажного відділення Залізничного вокзалу м.Луцька, що по вул.Привокзальній, 1, в м. Луцьку, шляхом вільного доступу з камери схову таємно викрав велосипед «CRONUS HOLTS», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 384 від 23.08.2016р. становить 5075 грн., належний потерпілому ОСОБА_14 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Крім того, він же, 11 вересня 2016 року, близько 19:00год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, неподалік магазину «Сім 23», що по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу зі сходів, повторно, таємно викрав велосипед «Kellys», номер рами « НОМЕР_1 », вартістю 3000 грн., який належить потерпілому ОСОБА_15 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, він же, 18 грудня 2016 року, близько 20:00год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, відчинивши за допомогою ключа вхідні двері, проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно викрав ноутбук «ASUS», серійний номер DAN0WU07382042E, вартістю 6000 грн., комп`ютерну мишку, вартістю 120 грн., мобільний телефон «Нокіа», вартістю 300 грн., що належить потерпілій ОСОБА_16 , а також шкіряний гаманець « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вартість якого згідно висновку експерта №20 від 23.01.2017р. становить 192,50грн., в якому знаходились посвідчення водія на ім`я ОСОБА_17 , талон для перевезення вантажу, дисконтні картки, які не становлять матеріальної цінності, що належить потерпілому ОСОБА_17 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 6420 грн., а потерпілому ОСОБА_17 на загальну суму 192,50 грн.
Крім того, він же, 24 грудня 2016 року, близько 01:32год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, на сходинковій клітці восьмого поверху будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав велосипед «TRT BIKE», вартістю 1200 грн., що належить потерпілій ОСОБА_13 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Крім того, він же, 06 січня 2017 року, близько 02:45год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, в приміщенні кухні загального користування на восьмому поверсі гуртожитку, що по АДРЕСА_4 , намагався, повторно, таємно викрасти мікрохвильову піч «ELENBERG SM2003-M», вартість якої згідно висновку експерта №41 від 24.01.2017р. становить 685 грн., що належить потерпілій ОСОБА_18 , однак на виході з будинку був виявлений із викраденим предметом та затриманий свідком ОСОБА_19 . Таким чином неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання за статтями, за якими обвинувачений визнаний винним, та призначення остаточного шляхом поглинення. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_11 покарання: за ст.185 ч.1 КК України 1 рік позбавлення волі; за ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі; за ст.185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі; за ст.185 ч.3 КК України 4 роки позбавлення волі, а остаточне шляхом часткового складання покарань у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Окрім того, в змінах до апеляційної скарги заступник прокурора області просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону так як, в порушення вимог ст.ст. 314, 314-1 КПК України, не було прийнято рішення про доручення органу пробації скласти досудову доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано те, що місце знаходження його матері відоме, а також те, що він має постійне місце проживання. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст.75 КК України встановити іспитовий строк.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній підстав, а скаргу обвинуваченого заперечив, захисника, законного представника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили задовольнити скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_11 у вчинені злочинів, за які його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того, відповідно до вимог ч.1 ст.103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Призначаючи неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_11 хоч і вважається несудимим, однак щодо останнього раніше розглядалося питання апро застосування примусових заходів виховного характеру за підозрою у вчиненні аналогічних корисливих злочинів, негативно характеризується, не має постійного місця проживання, оскільки місце проживання матері не відоме,, вчинив протягом незначного часу ряд корисливих злочинів. Враховано судом фактично і умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Посилання обвинуваченого про наявність інформації щодо місця знаходження його матері та постійного місця проживання не підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , суд визнав повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, і це не заперечується в апеляційних скаргах.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах як прокурор, так і обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ч.ч. 1, 2 ст.185 КК України саме у виді позбавлення волі та мінімального покарання за ч.3 ст.185 КК України, а остаточне шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке необхідно відбувати реально, оскільки відсутні підстави для можливості звільнення останнього від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування чи зміни судового рішення за доводами, які викладені в апеляційних скаргах, немає.

Доводи скарги прокурора про необхідність призначення нового судового розгляду не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до вимог п.6 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право прийняти рішення про доручення складення досудової доповіді, тобто це не є обов`язком суду.
Окрім того, відсутність досудової доповіді не є підставою для призначення нового судового розгляду в розумінні ст.415 КПК України.
У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2017 року щодо ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді