ВИРОК
Іменем України
30.08.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000387 від 03.02.2017 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, раніше судимий, а саме 19.08.2016 року Сихівським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим роком на 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 03.02.2017 року, близько 16:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньо змовою з ОСОБА_5 , скориставшись тим, що його дії були непомічені сторонніми особами, перебуваючи біля будинку № 2-6, що по вул. Житомирській у м. Львові, намагався викрасти металеву хвіртку, вартість якої, згідно з висновком експерта № 9/115 від 21.03.2017 становить 1 470,40 грн., знявши її з петель, якими вона була прикріплена до паркану. В цей час ОСОБА_7 перебував біля буд. № 2-6, що по вул. Житомирська у м. Львові та спостерігав за тим, щоб дії ОСОБА_4 не були помічені сторонніми особами. В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 винесли за межі загородженої території буд. АДРЕСА_3 металеву хвіртку, проте останні були зупинені одним із мешканців вказаного будинку, таким чином, виконавши всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

ОСОБА_5 , 03.02.2017 року, близько 16:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебував біля буд. № 2-6, що по вул. Житомирська у м. Львові та спостерігав за тим, щоб дії ОСОБА_4 не були помічені сторонніми особами. В цей час ОСОБА_4 знаходячись біля будинку № 2-6, що по вул. Житомирській у м. Львові, намагався викрасти металеву хвіртку, вартість якої, згідно з висновком експерта № 9/115 від 21.03.2017 становить 1 470,40 грн., знявши її з петель, якими вона була прикріплена до паркану. В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 винесли за межі загородженої території буд. АДРЕСА_3 металеву хвіртку, проте останні були зупинені одним із мешканців вказаного будинку, таким чином, виконавши всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.

В судовому засіданні пояснив, що 03.02.2017 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 намагався вкрасти металеву хвіртку.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.

В судовому засідання пояснив, що маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , спостерігав за тим, щоб дії ОСОБА_4 не були поміченими.

Враховуючи те, що обвинувачені та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Вина обвинувачених в скоєнні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доказана повністю.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України за ознакою закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України за ознакою закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передбачені ст.66 КК України - щире каяття обвинувачених.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передбачені ст.67 КК України - судом не встановлено.

Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться як до категорії середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

Таким чином, з урахування тяжкості скоєного злочину, а також особи ОСОБА_4 , який в період не погашеної судимості знову вчинив злочин проти власності, що свідчить про відсутність у нього бажання виправитися та розцінюється судом, як його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, суд приходить до переконання, що його виправлення є неможливим без ізоляції від суспільства, що є підставою для призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, з урахуванням його особи та даних, що його характеризують.

Вирішуючи питання розміру обраного судом покарання, суд приходить до висновку, що остаточне покарання підсудному слід призначити виходячи з вимог ст. 71 КК України та призначити таке за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання за даним вироком, покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19 серпня 2016 року.

Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

В той же час суд вважає, що обвинувачений може бути виправлений і без ізоляції його від суспільства, знаходячись під контролем органів, що відають виконанням вироку. Тому, суд вважає доцільним звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речовий доказ по справі металеву хвіртку, передану на зберігання потерпілій, повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відтак, з обвинувачених на користь держави слід стягнути 351,84 грн. витрат на залучення експертів.

Керуючись ст. 71 КК України, ст.ст. 321 - 324, 327, 332-337, 349 КПК України,-

з а с у д и в :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19 серпня 2016 року, визначивши остаточну міру покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання за даним вироком рахувати обвинуваченому з дня набрання ним законної сили та фактичного затримання для поміщення у виконавчу установу.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 351,84 грн.

Речовий доказ металеву хвіртку, передану на зберігання потерпілій, повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1