Єдиний унікальний номер 205/6925/16-к
Провадження №1-кп/205/149/18
У Х В А Л А
25 січня 2018 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників -адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду міста Дніпропетровська в порядку п.3 ч.2 ст.283 КПК України надійшов зазначений обвинувальний акт.
Прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні та заявив клопотання про виклик в судове засідання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх захисників, потерпілого та свідків за реєстром матеріалів досудового розслідування.
Крім цього, прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Так, прокурор вважав потенційно можливим, що обвинувачені будуть переховуватись від суду або перешкоджати розгляду кримінального провадженні іншим чином, з метою уникнути покарання за тяжкий злочин. Разом з цим, прокурор також вважав, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки останні, на даний час, судом допитані.
Потерпілий ОСОБА_6 погодився з клопотанням прокурора щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду та про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а також обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому адвокат ОСОБА_9 заявив власне клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі. Своє клопотання він обґрунтував тим, що прокурор не довів, що інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Його підзахисний вже достатньо тривалий час знаходиться під вартою, прокурором не враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 ,
який позитивно характеризується, є учасником бойових дій на сході України, має стійкі соціальні зв`язки.
Адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_8 також заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на відсутність ризиків у даному кримінальному провадженні та тривалість перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .
Крім того, адвокатом ОСОБА_9 було заявлено клопотання щодо повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з грубими порушеннями органом досудового розслідування кримінального процесуального законодавства при зборі та документуванні доказів. На вказані порушення вказав також Апеляційний суд Дніпропетровської області скасовуючи попередній вирок.
З думкою адвоката ОСОБА_9 погодилися адвокат ОСОБА_4 та обвинувачені.
Суд, заслухавши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, заслухавши думку потерпілого, вислухавши їх доводи та обґрунтування, вважає клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 таким, що підлягає задоволенню, а, відповідно, в клопотанні сторони захисту про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, має бути відмовлено з наступних підстав.
Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р/2017 від 23.11.2017 року зазначив, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає обґрунтованим і доведеним наявність ризику того, що в разі зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який останні зможуть переховуватись від суду або перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, з метою уникнути покарання за тяжкий злочин.
Крім того, суд вважає обґрунтованим посилання прокурора на можливість незаконного впливу з боку обвинувачених на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. До такого висновку суд приходить з огляду на той факт, що вказані особи відомі обвинуваченим, і вони не були допитані в рамках судового розгляду даного кримінального провадження, а тому, з урахуванням тієї обставини, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження розпочато не було, такий ризик є обґрунтованим і підтвердженим.
У зв`язку з вищевикладеними, суд приходить до об`єктивного висновку про необхідність та доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в межах строку, передбаченого ч.1 ст.197 КПК України.
Щодо клопотання прокурора про призначення обвинувального акту до судового розгляду, а також клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, суд, заслухавши думку усіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду, оскільки не відповідає вимогам, викладеним у ст.291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, по вказаній справі слідчим було проведено товарознавчу експертизу за №2004 від 25.08.2016 року та визначено розмір шкоди.

При цьому, експертне дослідження було проведено щодо встановлення вартості телефону «Нокіа Х2-02», який відповідно до сформованого обвинувачення, не має відношення до справи, оскільки об`єктом посягання у даному кримінальному правопорушенні є інший мобільний телефон, а саме мобільний телефон «YESTEL JAVA», про що повідомляв органи поліції потерпілий ОСОБА_6 . На ці порушення вказав Апеляційний суд Дніпропетровської області у своїй ухвалі від 20 грудня 2017 року.

Таким чином, в порушення п.6 ч.2 ст.242 КПК України органом досудового розслідування фактично не визначено розмір матеріальних збитків, що є складовою частиною об`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченим злочину.

Ці фактичні данні вказують на наявні порушенням норм КПК допущенні слідчим при складанні обвинувального акту відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
За таких обставин, суд вважає, що даний обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду, оскільки порушення, допущені органом досудового розслідування є значним та таким, що безпосередньо перешкоджає призначенню до розгляду кримінального провадженні по суті.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам діючого КПК України, суд приходить до однозначного і безсумнівного висновку про необхідність його повернення прокурору для усунення зазначених вище недоліків.
Керуючись ст.ст.110, 314, 315, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.
Обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 25.03.2018 року.
В клопотаннях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - повернути до Дніпропетровської місцевої прокуратури №4, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -