ЄУН № 337/4733/17
Кримінальне провадження
№ 1-кп/337/ 65/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.07.2002 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ст.. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 28.11.2002 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ст.. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 14.03.2006 року по відбуттю строку покарання; 19.11.2009 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ст.. 128 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, погашення судимості за вироком від 28.11.2002 року переривається, відповідно до ст. 90 КПК України, вироком від 19.11.2009 року, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в :
02.10.2017 року, приблизно о 20-00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись у квартирі, за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязне них відносин зі своєю сестрою ОСОБА_4 , наніс їй не менше 20 ударів кулаками рук та ногою в область обличчя та тулуба, чим спричинив згідно висновку експерта від 27.10.2017 року № 2618 рану над верхньою губою справа з переходом на червону кайму верхньої губи, синці в лівій щічній ділянці, біля кута нижньої щелепи зліва з переходом в область шиї, на підборідді по центру з переходом на область шиї, в лобній ділянці справа, в потиличній ділянці по центру, в лівій завушній ділянці, на передній і задній поверхнях грудної клітини, на лівому плечі, на обох плечових суглобах, на передній поверхні живота вище пупка, в поперековій ділянці справа, в області лівої кисті в проекції 1-го пальця, садна в області шиї, в тім`яній ділянці зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав частково. Суду пояснив, що він проживав раніше за адресою: АДРЕСА_1 , потім тривалий час зі своєю сім`єю жив за іншою адресою, але у вказаній квартирі має реєстрацію. Потім він, дружина та неповнолітня дитина, знову переїхали у вказану квартиру АДРЕСА_2 . 02.10.2017 року, повертаючись додому з роботи, він випив пляшку пива. Коли зайшов у квартиру, хотів піти у свою кімнату- маленьку, у трикімнатній квартирі, але його туди не пускала мати, бо на той час у кімнаті жив її чоловік. Він відштовхнув матір, сестра ОСОБА_6 була поряд, та після цього накинулася до нього, штовхнула та почала душити. Він впав на крісло та почав бити сестру у відповідь за її дії, бив в область голови, обличчя, рукою, наніс більше п`яти ударів, від яких у сестри почала з носа бігти кров. Також кликав дружину, яка прийшла до кімнати, стала кричати на матір на сестру, а матір сказала, щоб вона не лізла. Його дружина схватила палицю, якою вдарила сестру ОСОБА_6 , після чого сестра його відпустила. Потім сестра стала нападати на його дружину, притиснула до стіни, а він наніс кілька ударів сестрі у верхню частину тіла- обличчя, приблизно два удари та область живота. Після цього він зайшов у маленьку кімнату і у його сторону полетіла пляшка, вдарилась об нього та впала і розбилася. Також пояснив, що до конфлікту він з дружиною, дитиною, проживали в одній кімнаті з мамою, батько в окремій кімнаті, на час конфлікту його вдома не було. Вину визнає частково у тому, що наносив удари сестрі, але він таким чином захищався.
І хоч обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, його винуватість підтверджується доказами, добутими в ході розгляду справи судом:
-поясненнями потерпілої ОСОБА_4 про те, що у той день брат ОСОБА_5 прийшов у квартиру приблизно о 20-21 годині, де знаходилася вона, їх матір, дружина ОСОБА_7 , та двоє неповнолітніх дітей- її та брата. Брат зайшов у квартиру і почав вимагати звільнити його кімнату, кричав. Вона у цей час знаходилася з дитиною в іншій кімнаті, двері були відчинені та вона побачила, як брат штовхнув матір, біля входу у маленьку кімнату, в результаті чого вона вдарилася об косяк дверей та впала і не могла підвестися, бо має вади здоров`я, у неї одна рука. В цей час брат розкидав руками і буцав ногами речі, які знаходилися у кімнаті, він навіть не бачив, що мама впала. Вона вийшла із своєї кімнати, підняла маму і в цей час брат схватив її за шию, вона у свою чергу відштовхнула його, після цього брат схватив пляшку і хотів накинутися на неї, але вона пляшку вихватила і віддала мамі, але та не втримала пляшку, вона впала і розбилася. Потім ОСОБА_8 почав її бити рукою в область обличчя, наніс приблизно 5 ударів, сам не втримався і впав у крісло, намагався підвестися та вдарити її знову, але вона схватила його за шию та утримувала, не даючи підвестися та продовжити побиття. Від брата був сильний запах алкоголю. Потім з`явилася дружина брата ОСОБА_9 та вдарила її по голові шваброю, мама вихватила швабру та її відштовхнула. В цей час ОСОБА_8 піднявся з крісла, підбіг до неї та став її бити куди попало- в обличчя, в область живота, приблизно вдарив 3 рази. У неї почала бігти кров і мама сказала викликати поліцію. Також пояснила, що брат ніде не працює, бо не хоче, усі комунальні послуги сплачує вона та мама, на підставі чого неодноразово виникали сварки;
-свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_3 , з нею проживає дочка із своїм сином, син, невістка та їх дитина. У той день у квартирі знаходилася вона, дочка з її сином. Син ОСОБА_8 прийшов додому з жінкою, вони знаходилися у стані алкогольного сп`яніння, обидва. Син почав кричати як тільки зайшов у квартиру, потім зайшов у маленьку кімнату- дитячу та почав викидати звідти речі- одяг її чоловіка, кричав що хоче зайняти цю кімнату. У той час син, невістка та дитина, проживала з нею в одній кімнаті, бо так просила невістка, пояснивши, що син її часто б`є. Коли ОСОБА_8 викидав з кімнати речі, вона просила цього не робити, але він почав штовхати її- вона перебувала на порозі у кімнату, штовхав руками, в результаті чого вона впала на підлогу, він завалився на неї, а вона стала звати дочку на допомогу, прибігла дочка ОСОБА_6 , намагалася її витягти з під сина та підвести, а ОСОБА_11 почав її бити. Вона намагалася їх розняти, але має лише одну руку і це не вдалося. Вони хватали один одного за одяг, син бив ОСОБА_6 руками, а дочка схватила його за руки та намагалася тримати. Коли син завалився на крісло, дочка його так і тримала, а той лупцював її і не переставав. Потім син схватив пляшку, яку вона у нього відібрала, але пляшка впала та розбилася. Весь час син наносив дочці удари, а вона його тримала за шию, щоб він її не бив. В цей час прибігла невістка та нанесла ОСОБА_6 удар по голові шваброю, після чого дочка пішла до себе в кімнату. Також син бив дочку у коридорі, бив куди попало, наніс багато ударів, дочка вся була у крові, у неї була розбита губа, пошкоджена нога , порізи були від скла. При цьому пояснила, що син та невістка зловживають спиртними напоями, син ніде не працює;
-поясненнями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила,що її чоловік ОСОБА_8 прийшов у той день з роботи, приблизно о 20-21 годині, хотів зайти у маленьку кімнату, але його матір туди не пустила, відштовхувала його, бо у тій кімнаті жив її чоловік. Колись, приблизно років п`ять тому, вони жили з чоловіком у маленькій кімнаті. Потім жили у її квартирі, де відключили світло і газ за борги, і вони повернулися у цю квартиру. Чоловік, його сестра та мама сварилися, а потім ОСОБА_6 завалила ОСОБА_7 у коридорі та сиділа на ньому, після чого ОСОБА_8 її скинув і пішов у маленьку кімнату, де ОСОБА_6 завалила його на крісло і почала душити. Чоловік був червоним, тому вона схватила швабру і вдарила ОСОБА_6 нею по голові. Біля них у цей час знаходилася їх матір. Після цього між нею та ОСОБА_6 виникла сварка. Вона бачила, як ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_6 один раз рукою;
-протоколом огляду місця події від 24.10.2017 року та фото таблицею до нього;
-висновком експерта № 2618 від 27.10.2017 року щодо завдання потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів, давність їх утворення не суперечить строку, вказаному ОСОБА_4 та які утворилися не менше ніж від 20-ти травматичних дій.
Інші докази по справі, судом не досліджувалися.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченго ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
За змістом ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу У111 Конституції України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав частково, та пояснив, що він наніс потерпілій загалом не більше п`яти ударів.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 у цій частині не знайшли підтвердження у процесі розгляду вказаного кримінального провадження у суді, та повністю спростовуються висновком експерта № 2618 від 27.10.2017 року щодо завдання потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, які кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів, давність їх утворення не суперечить строку, вказаному ОСОБА_4 та які утворилися не менше ніж від 20-ти травматичних дій.
Жодного доказу, у підтвердження доводів обвинуваченого у частині того, що ОСОБА_4 перша накинулася на нього, суду обвинуваченим не надано.
Пленумом Верховного суду України, Постановою N 9 від 01.11.1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визначив, що статтею 129 Конституції встановлено, що до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, забезпечення доведеності вини та підтримання в суді державного обвинувачення, яке згідно зі ст.121 Конституції покладається на прокуратуру, тому суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ст.125 ч.1 КК України.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У судовому засіданні обвинуваченим не надано суду жодного доказу у частині його заперечень.
Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_13 , яка є дружиною обвинуваченого.
Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що неодноразовість конфліктів між обвинуваченим, його сестрою, матір`ю, мали місце з причини того, що обвинувачений ніде не працює, не допомагає сплачувати квартплату та комунальні послуги, проживаючи у квартирі разом із своєю сім`єю.
Суд вважає, що дані висновки не протиречать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, оскільки остання не виключає необхідності і можливості застосування національного законодавства України, що діє на даний момент і вказаного вище, яке вбачає те, що обов`язково приймається до уваги принцип презумпції невинності, передбачений ст.62 Конституції України, а саме: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відносяться до злочину невеликої тяжкості.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше був неодноразово засуджений, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, не працевлаштований, тому, з альтернативних мір покарання, передбачених ст. 125 ч.1 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.
Невизнання вини обвинуваченим у повному обсязі, суд вважає способом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 ( двісті) годин громадських робіт.
Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1