АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/113/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 591 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої розглядається питання про видачу (екстрадицію), ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено скаргу захисника ОСОБА_10 та скасовано постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 05 травня 2017 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації.
Згідно з ухвалою слідчого судді, постанова заступника Генерального прокурора України про видачу особи (екстрадицію), а саме ОСОБА_8 , є передчасною, оскільки розпочата та незавершена процедура оскарження останнім судових рішень у адміністративній справі № 826/10723/16 за позовом ОСОБА_8 до ГУ ДМС України в місті Києві.Зокрема, як вказано в ухвалі слідчого судді, постанову про видачу особи (екстрадицію) винесено передчасно, оскільки остаточно не встановлено чи потребує ОСОБА_8 статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, а тому на момент постановлення рішення продовжують існувати обставини, які виключають видачу вказаної особи іншій державі.

Не погоджуючись з таким рішенням, начальник відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_10 на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 05 травня 2017 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 до Російської Федерації. В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки слідчим суддею не взято до уваги, щопостанова про видачу особи (екстрадицію) була винесена за відсутності обставин, які могли перешкоджати видачі ОСОБА_8 до Російської Федерації відповідно до вимог ст. ст. 587, 589 КПК України. Зокрема, як вказує апелянт, згідно наказу ГУ ДМС України від 15 квітня 2016 року № 229 громадянину Російської Федерації ОСОБА_8 було відмовлено в оформленні документів щодо вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Також автор апеляції звертає увагу, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_8 , а Київським апеляційним адміністративним судом вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін. При цьому в апеляційній скарзі наголошується, що під час повторної екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Київської області за дорученням Генеральної прокуратури України, не було встановлено обставин, передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами, для відмови у видачі ОСОБА_8 Російській Федерації для притягнення його до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, пояснення ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчої частини слідчого управління УМВС Російської Федерації у місті Саратові Саратовської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах).
03 квітня 2013 року слідчим відділу розслідування на території, яка обслуговується відділом поліції № 2 у складі Управління МВС Російської Федерації у місті Саратові СУ Управління МВС Російської Федерації у місті Саратові ОСОБА_12 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.
Постановою Кіровського районного суду міста Саратова Російської Федерації від 30 жовтня 2013 року обвинуваченому ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою строком на 2 місяці.
11 листопада 2013 року ОСОБА_8 було оголошено у міжнародний розшук.
Постановою Кіровського районного суду міста Саратова Російської Федерації від 20 серпня 2015 року строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 визначено вираховувати з моменту його фактичного затримання на території Російської Федерації або з дати фактичного перетинання ним кордону Російської Федерації у випадку екстрадиції.
28 лютого 2016 року уповноваженим працівником окремого пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » був затриманий громадянин Російської Федерації ОСОБА_8 , який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року, у відповідності до ст. 583 КПК України, щодо ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.
Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.
Проведення екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_8 Генеральна прокуратура України доручила прокуратурі Київської області.
17 березня 2016 року ОСОБА_8 звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту. Дана заява 23 березня 2016 року була направлена за належністю до ГУ ДМС України у місті Києві.

Наказом ГУ ДМС України у місті Києві № 229 від 15 квітня 2016 року громадянину Російської Федерації ОСОБА_8 було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту. Таке рішення ГУ ДМС України у місті Києві було оскаржено ОСОБА_8 спочатку до Окружного адміністративного суду міста Києва, а потім до судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Перед тим, як зазначений наказ був виданий, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 було застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації на строк не більше 12 місяців.
Після завершення прокуратурою Київської області екстрадиційної перевірки 25 травня 2016 року матеріали цієї перевірки були передані до Генеральної прокуратури України для прийняття рішення в порядку ст. 590 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2016 року було визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_8 до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, але на строк не більше 12 місяців.
Постановою заступника Генерального прокуратура України від 29 червня 2016 року було прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 в Російську Федерацію для притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2016 року скаргу ОСОБА_8 на постанову заступника Генерального прокуратура України від 29 червня 2016 року було залишено без задоволення.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року було скасовано вказану ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2016 року і постанову заступника Генерального прокуратура України від 29 червня 2016 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 в Російську Федерацію для притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року було визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_8 до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, але на строк не більше 12 місяців.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року було визнано наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою у зв`язку із застосуванням щодо нього екстрадиційного арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності та здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, але на строк не більше 12 місяців.

24 березня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України було відкрито касаційне провадження у справі № 826/10723/16 за заявою ОСОБА_8 про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

Станом на 05 травня 2017 року Вищим адміністративним судом України не було прийнято рішення за цією заявою ОСОБА_8 , про що свідчить і той факт, що станом на 31 серпня 2017 року строк дії довідки, виданої ОСОБА_8 в ГУ ДМС України, було продовжено до 23 листопада 2017 року.

Отже, фактично до теперішнього часу рішення ГУ ДМС в місті Києві за заявою ОСОБА_8 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, перебуває в стадії судового оскарження, тобто не може бути визнано остаточним.

Незважаючи на це, 05 травня 2017 року заступник Генерального прокурора України ОСОБА_11 виніс постанову про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 до Російської Федерації для притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації, мотивувавши її тим, що під час екстрадиційної перевірки прокуратурою Київської області не встановлено обставин, передбачених ст. 589 КПК та міжнародними договорами, для відмови у видачі ОСОБА_8 , у тому числі і через відсутність у останнього статусу біженця.

Така постанова заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 , як вважає колегія суддів, обґрунтовано визнана слідчим суддею передчасною, оскільки навіть на теперішній час не завершена процедура судового оскарження рішення ГУ ДМС в місті Києві про відмову ОСОБА_8 в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

Таким чином, посилання апелянта на не встановлення під час екстрадиційної перевірки обставин, передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами, для відмови у видачі ОСОБА_8 Російській Федерації для притягнення останнього до кримінальної відповідальності, свідчать не про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, а про формальність та про поверховість проведення екстрадиційної перевірки органом, якому було доручено проведення такої перевірки. Зокрема, якщо припустити, що адміністративним судом касаційної інстанції буде прийнято рішення на користь ОСОБА_8 , а останній на час прийняття такого рішення буде виданий Російській Федерації за вказаною постановою заступника Генерального прокурора України, то в цьому разі постраждалим буде не тільки ОСОБА_8 , а і престиж України у міжнародному співробітництві під час кримінального провадження, загальні засади якого визначені в главі 42 КПК України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_9 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 591 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_10 та скасовано постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 05 травня 2017 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації, залишити без змін, а апеляційну скаргу начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку лише прокурором з мотивів неправильного застосування судом норм міжнародних договорів України, якщо скасування рішення про видачу (екстрадицію) перешкоджає подальшому провадженню щодо особи, видача якої запитувалася іноземною державою.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4