Дата документу Справа № 325/672/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №325/672/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1117/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2017 року, яким його засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань з вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 08 лютого 2016 року, зараховано у строк покарання частково відбуте ОСОБА_6 покарання за попереднім вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта: для проведення експертизи №76 від 25 лютого 2016 року в розмірі 613 гривень 80 копійок; для проведення експертизи №93 від 25 лютого 2016 року в розмірі 703 гривні 68 копійок.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок відносно нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що зазначений вирок суду заснований на суперечливих доказах, та в ньому відображені лише докази, які надані стороною обвинувачення, і які вказують на те, що саме він вчинив даний злочин, зокрема, його первинні показання та явки з повинною. Також зазначає, що показання свідків не можна вважати доказами без будь-яких фактів та речових доказів, оскільки вони є сфальсифікованими, базуються на його показаннях, отриманих від нього під час досудового розслідування обманним шляхом; у вчиненні інкримінованого йому злочину, якого він не вчиняв, він зізнався на прохання свого знайомого - ОСОБА_9 , який передав йому протокол обшуку свого житла з переліком вилучених речей, та розповів про вчинену крадіжку, пообіцявши, у разі зізнання, допомагати йому весь строк відбування покарання. Крім того, апелянт зазначає, що під час досудового розслідування усі документи, де він визнавав свою вину, він підписав в обмін на те, що його, як учасника програми, продовжать возити до наркологічної лікарні для прийому необхідного для нього препарату метадону. Про свою непричетність до правопорушення, мотиви та причину обмовлення себе, він повідомив суду лише після того, як дізнався, що ОСОБА_9 , на прохання якого він зізнався у крадіжці, помер.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 06 січня 2016 року о 01-00 годині, діючи за попередньою домовленістю із невстановленими слідством двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з метою викрадення чужого майна, на автомобілях марки «Мерседес-спринтер», білого кольору, та «ВАЗ 2108», червоного кольору, державні реєстраційні номери яких не встановлені слідством, приїхали до території подвір`я дачного будинку АДРЕСА_2 , де одна із невстановлених слідством осіб за допомогою металевого лому відкрила замок металевої хвіртки. Після цього ОСОБА_6 , діючи за попередньою домовленістю із двома невстановленими слідством особами, разом з останніми проник на огороджену територію дачного будинку, де знаходячись на території вказаного подвір`я, шляхом видавлювання рами пластикового вікна будівлі одноповерхового дачного будинку, проникли в приміщення цього будинку, звідки таємно викрали побутову техніку та інше майно, які належать ОСОБА_10 , а також ключі від вхідних дверей другого дачного будинку, розташованого на вказаній території.

Продовжуючи злочинний намір, знаходячись на території вказаного подвір`я, ОСОБА_6 , діючи за попередньою домовленістю із двома невстановленими слідством особами, з метою викрадення чужого майна, таємно, за допомогою фізичних зусиль, шляхом зламу фанерного загородження тераси одноповерхового дачного будинку, проникли на споруду тераси дачного будинку, звідки також викрали майно.

Після цього ОСОБА_6 , діючи за попередньою домовленістю із невстановленими слідством двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, за допомогою викрадених ключів відкрили вхідні двері кімнат другого дачного будинку та таким чином проникли в приміщення будинку, де діючи таємно, з корисливих мотивів, з приміщень кімнат цього будинку викрали побутову техніку, після чого, відкрили викраденим ключем вхідні двері кухні, яка добудована до першого поверху двоповерхового дачного будинку, проникли до приміщення кухні, звідки ОСОБА_6 , діючи за попередньою домовленістю із невстановленими слідством двома особами, знов таємно викрали побутову техніку.

Вказаними діями потерпілому ОСОБА_11 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 115 441 гривень.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і вважав вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , вказаним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні не визнав, та пояснив, що про подробиці викрадення він дізнався від ОСОБА_12 , який йому передав копію протоколу про обшук, за яким у ОСОБА_12 було вилучене певне майно ОСОБА_10 . ОСОБА_12 в деталях розповів йому про крадіжку, намалював схему та попросив «взяти на себе» вину в крадіжці, так як все одно ОСОБА_6 обвинувачувався у вбивстві і йому за це треба відбувати покарання. Тому, він написав заяву в прокуратуру, що начебто він вчинив цей злочин. Насправді він не приймав участі в даній крадіжці, під час слідчого експерименту він плутався в показаннях та не міг пояснити впевнено обставини викрадення майна, що може підтвердити дружина потерпілого, яка також помітила це і обурювалася. Про вказані обставини він розповів лише тому, що від сестри свідка ОСОБА_12 він дізнався про смерть останнього.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив свої показання.

Однак, доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, під час судового розгляду належним чином не перевірені і не спростовані.

У вироку суд не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Також суд не навів у вироку переконливих мотивів, чому приймає одні докази та відкидає інші.

Зокрема, суд послався у вироку як на доказ вини ОСОБА_6 , окрім іншого, на протокол проведення слідчого експерименту за участю останнього від 20 травня 2016 року.

Разом з цим, у вищевказаному протоколі відображені зауваження одного з учасників цієї слідчої дії, згідно з якими ОСОБА_6 під час слідчого експерименту дуже плутався в показаннях, що дає підстави для висновку, що справа проти нього фабрикується (т.1 а.п.148-151).

Цим відомостям суд не дав будь-якої оцінки.

Крім того, судом не з`ясовано, з яких причин вказана слідча дія проводилась без участі захисника, в той час, коли з врахуванням відомостей, які містяться в матеріалах провадження, та відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.51 КПК України, участь захисника у даному провадженні, є обов`язковою, через психічні і поведінкові розлади у ОСОБА_6 внаслідок вживання опіоїдів.

Згідно з випискою з КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» від 12 лютого 2016 року /т.1, а.п. 107/, ОСОБА_6 дійсно є учасником програми замісної підтримувальної терапії, що реалізується на базі зазначеної медичної установи.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №108 від 14 березня 2016 року (призначеної слідчим ще до проведення вищевказаного слідчого експерименту, у зв`язку з наявністю в матеріалах провадження відомостей про психічні розлади у ОСОБА_6 ), ОСОБА_6 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді специфічного розладу особистості збудливого типу, ускладненого психічними й поведінковими розладами, внаслідок сумісного вживання психоактивних речовин /т.1, а.п.118-125/.

Колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки потягли порушення права обвинуваченого на захист та перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок суду на підставі ст.ст.409, 412 КПК України підлягає безумовному скасуванню.

Оскільки, діючи у межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості виправити вказані недоліки, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, розглянути провадження у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, перевірити доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, всебічно і повно дослідити обставини кримінального провадження та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4