Справа №585/4252/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/554/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 25 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років,

ВСТАНОВИЛА:
До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, мотивуючи свої вимоги тим, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі не відповідає ст. 3 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, Конституції України, оскільки є нелюдським та принижуючим людську гідність.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 25 травня 2017 року, у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_7 було відмовлено з посилання на те, що законом України про кримінальну відповідальність передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, шляхом помилування засудженого, а положення ст. 82 ч. 1 КК України передбачають лише заміну покарання у виді позбавлення волі на певний строк, більш м`яким покаранням.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_7 вказує, що його клопотання було розглянуто поверхнево, без урахування практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішеня Європейського суду з прав людини у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства» та «Коктиш проти України», у зв`язку із чим, на його думку, суд не дотримався принципу верховенства права, припустився неповноти судового розгляду та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до постановлення незаконного рішення.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті судового рішення та поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про законність ухвали суду, думку захисника ОСОБА_8 та пояснення засудженого ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 за вироком Апеляційного суду Харківської області, від 14 серпня 2009 року, засуджений за ст. ст.115 ч. 2 п.п. 1,6,12; 187 ч. 4 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, належному йому на праві власності.

Даний вирок був переглянутий в касаційному порядку 1 червня 2010 року Верховним Судом України і залишений без змін, що свідчить про його законність та обґрунтованість, в тому числі і щодо призначення засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі із врахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 64 ч. 1 КК України довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Так, ст. 87 ч. 2 КК України встановлює, що актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років, стосовно індивідуально визначеної особи, а згідно ст. 151 ч. 7 КВК України, засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання.

Що стосується позиції Європейського суду з прав людини, на яку посилається засуджений ОСОБА_7 у своєму клопотанні та апеляційній скарзі, яка, на його думку, не була врахована судом при розгляді клопотання, то Європейський суд з прав людини у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства», вказав, що в контексті довічного ув`язнення стаття 3 Конвенції повинна тлумачитися як така, що вимагає існування скорочення терміну ув`язнення шляхом відповідного перегляду, що дозволяє виявити можливі зміни в поведінці ув`язненого в процесі його перебування у в`язниці, і ці зміни є настільки важливими в контексті його соціальної реабілітації, що свідчать про відсутність законних пенологічних підстав для його подальшого позбавлення волі.

Порушуючи питання про скасування ухвали суду, засуджений ОСОБА_7 не навів конкретних фактів порушення судом його прав та законних інтересів, а обмежився перерахуванням та декларуванням норм права, в тому числі міжнародного, які порушені не були.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що чинне законодавство України передбачає можливість заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, шляхом помилування засудженого, а заміна невідбутої частини покарання більш м`яким поширюється лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосована.

За таких обставин доводи засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про незаконність ухвали суду першої інстанції є безпідставними, а рішення суду є обґрунтованим і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст.404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 25 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4