№1-кс/760/4993/17
№760/2760/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В С Т А Н О В И В :
Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.
Вивчивши та дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
За правилами статті 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Відповідно до частини другої статті 132 КПК клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Згідно з частиною першою статті 38 КПК органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є слідчі підрозділи органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.
На підставі вищезазначеного слідчий суддя констатує, що територіальна підсудність повинна визначатись за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1-1640/0/4-13 від 15.10.2013).
Встановлено, що місцезнаходження СВ Павлоградського ВП ГУ НП України в Дніпропетровській області територіально не відноситься до Солом`янського району м. Києва.
Таким чином, дане клопотання не підсудне Солом`янському районному суду м. Києва і його належить подавати за місцезнаходженням (реєстрації) СВ Павлоградського ВП ГУ НП України в Дніпропетровській області.
Стаття 6 Конституції України вказує на те, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Крім того, положення статті 19 Конституції України наголошує на тому, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до Засад державної політики України в галузі прав людини, затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1999 року №757-XIV, обмеженість свободи держави, її органів і посадових осіб визнається відповідно до принципу, згідно з яким дозволено лише те, що прямо передбачається законом.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Таким чином, слідчий суддя - це суддя, уповноважений забезпечувати законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі, до компетенції якого належить прийняття рішення про застосування заходів кримінального процесуального примусу, проведення слідчих та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права людини, розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого і прокурора.
Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Зважаючи на зазначене, приходжу до висновку про відсутність підстав для розгляду даного клопотання по суті.
З огляду на викладене вище, враховуючи встановленні в судовому засіданні обстави справи, враховуючи те, що положеннями чинного КПК України повернення клопотання про накладення арешту на майно, залишення його без розгляду або закриття провадження не передбачено, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з формальних підстав, не вирішуючи його по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 7, 22, 26, 38, 132, 309, 372, КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає
Слідчий суддя ОСОБА_1