Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/733/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2017 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0008266 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 серпня 2017 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кропивницького, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.04.2016 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 18.07.2016 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі; 31.01.2017 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 2 роки 2 місяці позбавлення волі;

визнано винуватим засуджено та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31.01.2017 року, покаранням призначеним за даним вироком, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_8 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 02.11.2016 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а подальший період з розрахунку день за день.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 264 гривні 30 копійок.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним за скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, за таких обставин.
27.06.2016 року, о 14 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти» ТОВ «ОПТТОРГ-15», розташованого по вулиці Академіка Корольова, 30-а в місті Кропивницькому, побачив на прилавку каву «Якобз Монарх розчинна». В цей момент у нього виник умисел на викрадення вказаного товару. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрав дві банки кави «Якобз Монарх розчинна», вагою по 95 грам кожна, вартістю 193 грн. 98 коп. Після цього з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ОПТТОРГ-15» матеріальної шкоди на вищевказану суму.
В доповненій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, просив скасувати вирок суду першої інстанції та призначити покарання нижче ніж передбачене ч. 2 ст. 185 КК України. Також просив врахувати приписи зазначені у ст. 58 Конституції України, де чітко вказано, закон і інші нормативно-правові акти зворотної дії у часі не мають, а тому він просить відповідно до ч. 5 ст.72 КК Украни зарахувати строк попереднього ув`язнення з 02.11.2016 року до набрання вироком законної сили у строк позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У доповеннні до апеляційної скарги просив застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу із доповненням, прокурора який просив залишити вирок суду першої існатнції без зміни та не заперечував у разі того якщо обвинувачений підпадає під амністію застосувати її до нього, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги із доповненням, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга із доповненням задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи і ніким із учасників процессу не оспорюються.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.349 ч.3 КПК України.

При цьому районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України як умисне вчинення злочину проти власності, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, характеризується посередньо, врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих обставин, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив обвинуваченому покарання в межах санції статті, за яку його притягнуто до кримінальної відповідальності у вигляді тримання під вартою із урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.01.2017 року, яким ОСОБА_8 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попоредеження скоєння останнім нових злочинів.

Доводи обвинуваченого з приводу неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання всіх пом`якшуючих обставин є необгрнутованими та безпідставними. На переконання колегії суддів суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, всі помякшуючі та відсутність обтяжуючих обставин покарання.

Також, доводи обвинуваченого викладені в апеляційній скарзі щодо не зарахування йому у строк відбуття покарання строку його попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 УУ України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до дня набрання вироком законної сили є необгрунтвоаними та безпідставними, оскільки судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», дія якого припинена 20.06.2017 року.

Клопотання обвинуваченого в доповненні до апеляційної скарги стосовно застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він відбув на момент розгляду провадження в апеляційній інстанції більше четвертої частини покарання є необгрунтованими та безпідставними та задоволенню не підлягають. Так як вбачається із матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий: 25.04.2016 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 18.07.2016 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, на 2 роки 1 місяць позбавлення волі; 31.01.2017 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 2 роки 2 місяці позбавлення.
Разом із тим, згідно п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VII від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06.09.2017 року амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання знову вчинили умисний злочин.

Тому враховуючи, що ОСОБА_8 за оскаржуваним вироком було призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31.01.2017 року, покаранням призначеним за даним вироком, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі. Та враховуючи, що згідно вироку Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31.01.2017 року його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 2 роки 2 місяці позбавлення, оскільки він після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання знову вчинив умисний злочин, тому закон про амністію до нього застосований бути не може.
Отже, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга із доповненням обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції та пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу із доповненням обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році»№1810-VII від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06.09.2017 року - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, який перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4