Справа № 539/1208/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді -

ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_4 про самовідвід, -

В С Т А Н О В И В :
На розгляд судді Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_4 надійшло кримінальне провадження № 0000228 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.311 КК України.

Суддею ОСОБА_4 заявлено самовідвід у вказаному кримінальному провадженні. Заява про самовідвід мотивована тим, що вищезазначене кримінальне провадження спочатку перебувало у провадженні судді Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1 . В судовому засіданні під головуванням судді ОСОБА_1 прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про допит свідків під псевдонімом « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » в режимі відеоконференції з використанням технічних засобів з іншого приміщення суду, що унеможливить їх ідентифікацію та забезпечить можливість ставити запитання і слухати відповіді на них. При цьому прокурор запропонував встановити вказаних осіб за залегендованими іменами.

Також повідомила, що окремі матеріали цього кримінального провадження містять відомості, що становлять державну таємницю та їм надано гриф секретності «цілком таємно». Зокрема, це матеріали щодо вказаних свідків.

Інструкція про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затверджена спільним наказом від 16.11.2012 № 114/1042/516/1199/936/1687/5, містить посилання на Звод відомостей, що становлять державну таємницю. Так, пункти 5.1, 5.2 Інструкції передбачають необхідність засекречення відомостей, що дають змогу ідентифікувати особу, щодо якої проводиться або планується проведення негласної слідчої (розшукової) дії, розголошення яких створює загрозу національним інтересам та безпеці. Засекречування таких матеріальних носіїв інформації здійснюється слідчим, прокурором, співробітником уповноваженого оперативного підрозділу, слідчим суддею шляхом надання на підставі Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (Розгорнутих переліків відомостей, що становлять державну таємницю), відповідному документу грифа секретності.

Згідно Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12.08.2005 року №440 (пункт 4.1.6) відомості про зв`язок ознак особи, яка бере участь у кримінальному судочинстві і взята під захист згідно з чинним законодавством України у зв`язку з виникненням загрози її життю чи здоров`ю і стосовно якої проводяться або проведено заходи щодо зміни персональних даних або зовнішності чи місця проживання, з її попередніми індивідуальними ознаками мають ступінь секретності "цілком таємно", а суб`єктами режимно-секретної діяльності, державними експертами яких прийняті рішення про віднесення інформації до державної таємниці є Державна прикордонна служба України, Міністерство внутрішніх справ України, Національне антикорупційне бюро України, Національна поліція України, Служба безпеки України, Служба зовнішньої розвідки України.

Згідно пункту 4.12.3 Зводу відомостей, відомості про зміст матеріалів дізнання (досудового слідства) з питань, які містять інформацію, віднесену до державної таємниці. Рішення про необхідність засекречування (відповідно до ступеня секретності відповідних матеріалів) або розсекречування інформації приймає керівник органу дізнання (досудового слідства) самостійно або за поданням зацікавленої сторони (у разі представлення інформації про наявність у матеріалах дізнання (досудового слідства) державної таємниці, але на термін, що не перевищує максимального терміну засекречування відповідних матеріалів). Вказані відомості можуть мати ступінь секретності "особливої важливості", "цілком таємно", "таємно". Суб`єктами режимно-секретної діяльності, державними експертами яких прийняті рішення про віднесення інформації до державної таємниці є Збройні Сили України, Державна кримінально-виконавча служба України, Державна митна служба України, Державна прикордонна служба України, Міністерство внутрішніх справ України, Національна поліція України, Служба безпеки України.

Таким чином, інформація про особи свідків, щодо яких вжиті заходи безпеки, становить державну таємницю.

Вищезазначене свідчить про те, що без дослідження інформації про особи свідків неможливо перевірити законність їх залучення до проведення негласних слідчих дій. Вказані обставини потребують перевірки в судовому засіданні головуючим у справі і дати їй належну оцінку, однак, у головуючого по справі ОСОБА_4 відсутній допуск до державної таємниці, тому є неможливим розпочати розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.352 КПК України перед допитом свідка головуючий встановлює відомості про його особу та з`ясовує стосунки свідка з обвинуваченим і потерпілим.

Відповідно до пунктів 9, 10 частини 2 статті 65 КПК України не можуть бути допитані як свідки: особи, до яких застосовані заходи безпеки, щодо дійсних даних про їх особи; особи, які мають відомості про дійсні дані про осіб, до яких застосовані заходи безпеки, - щодо цих даних.

Тим не менш, вказана норма не звільняє суддю від обов`язку встановити особу свідка.

Суддя, який проводить розгляд кримінального провадження, повинен мати можливість встановити особу свідка, особисто дослідити докази щодо залучення такої особи до негласної слідчої дії, що відповідає передбаченому ст.23 КПК України принципу безпосередньості дослідження доказів. В іншому випадку суддя не може бути впевнений, що він приводить до присяги та допитує особу, яка дійсно є свідком в кримінальному провадженні та що при проведені вказаних слідчих дій не були порушені вимоги КПК.

Отже, по даному кримінальному провадженню гостро постає питання щодо необхідності ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Однак, як раніше зазначалось, у судді ОСОБА_4 відсутній допуск до державної таємниці.

Позиція щодо допуску суддів до державної таємниці висловлена в ухвалі Колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 січня 2018 року в провадженні № 51-1329впс18. Даною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України про направлення кримінального провадження з Бориспільського міськрайонного суду Київської області до іншого суду, в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а саме - Печерського районного суду м. Києва. Ухвала мотивована тим, що окремі матеріали кримінального провадження містять відомості, що становлять державну таємницю та їм надано гриф секретності «таємно» і «цілком таємно». Бориспільський міськрайонний суд Київської області не має спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, в ньому відсутні приміщення для забезпечення режиму таємності, судді та працівники апарату суду, які мають допуск до державної таємниці, а отже фактично не має належних умов для судового розгляду даного кримінального провадження.

Дане кримінальне провадження надійшло на розгляд Лубенського міськрайонного суду в травні 2017 року, але до даного часу свого вирішення по суті не знайшло, основною причиною чого є відсутність шляхів подальшого розгляду справи за відсутності у головуючого допуску до державної таємниці.

Враховуючи вищевикладене, суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_4 позбавлений можливості розглядати обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вважає за необхідне заявити собі самовідвід з розгляду зазначеного обвинувального акту.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви заперечила.

Дослідивши подану заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні викладені у ст. 75 КПК України і їх перелік є вичерпним.

Наведені доводи судді ОСОБА_8 підтверджуються дослідженими матеріалами кримінального провадження та свідчать про неможливість забезпечення ним повного, об`єктивного розгляду справи.

Відтак, заява про самовідвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.35, 75, 76, 80-82, 369, 371, 372 КПК України,
УХ В А Л И В:
Задовольнити заяву судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні №№ 0000228 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.311 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1