Справа № 735/729/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/939/2017
Категорія - ч.2 ст.121, п.13 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000109 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працює, розлучений, учасник бойових дій, зареєстрований у АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз 20.02.2007 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;

засуджений:

- за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;

- за п.13 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з часу його фактичного затримання з 05 квітня 2017 року.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 05 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Понорницької селищної ради Коропського району Чернігівської області 800 грн. шкоди, завданої злочином.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за умисний особливо тяжкий злочин, під час непогашеної та незнятої судимості, вчинив злочини при наступних обставинах.

03 квітня 2017 року, близько 20.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у будинку ОСОБА_11 , який розташований по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, кухонним ножем, який знаходився в приміщенні даного будинку, наніс ОСОБА_11 один удар в шию, чим заподіяв останній тяжке тілесне ушкодження, від якого потерпіла ІНФОРМАЦІЯ_2 померла за місцем свого проживання.

У подальшому, 04 квітня 2017 року, близько 14.00 год., ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за умисне вбивство, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку ОСОБА_12 , що розташований по АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою позбавлення життя, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільну небезпечність наслідків і бажаючи їх настання, наніс п`ять ударів ножем в область шиї ОСОБА_13 , від яких останній помер на місці скоєння злочину.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років; за п.13 ч.2 ст.115 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді довічного позбавлення волі. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевим судом не було в достатній мірі враховано конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за умисне вбивство, має незняті та непогашені судимості, та вчинив нові злочини через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили залишити без змін вирок місцевого суду, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного,

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом пунктів 1-5 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, згідно вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше судимий за вчинення умисного вбивства, за місцем проживання характеризується негативно, є учасником бойових дій; обставину, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій визначених ч.2 ст.121 КК України та п.13 ч.2 ст.115 КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, що буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.

Також, як слідує з висновку судово-психіатричної експертизи №303 від 15.05.2017 року, у ОСОБА_8 на період вчинення кримінальних правопорушень і на теперішній час мають місце клінічні ознаки дисоціального розладу особистості (т.1. а.к.п.215-219).

А тому, при визначенні міри покарання обвинуваченому колегія суддів вважає за необхідне врахувати стан його здоров`я та вік.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, 04 квітня 2017 року ОСОБА_11 каретою екстреної допомоги була доставлена до поліклінічного відділення Коропської ЦРЛ для надання медичної допомоги з діагнозом: колото-різана рана шиї. Після надання медичної допомоги останню госпіталізовано не було та в подальшому каретою екстреної медичної допомоги було доставлено до місця свого проживання.

Вказане дає підстави вважати, що при належній якості надання медичної допомоги потерпілій, тяжкі наслідки у виді смерті ОСОБА_11 могли не настати.

Відтак, всі обставини, на які посилається прокурор, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи про м`якість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4