Справа № 206/5497/17
Провадження № 1-в/206/593/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації ІВЦ №133 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро клопотання засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця роз`їзду Тимкове, Долинського району, Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, професійно - технічної освіти, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30 жовтня 2003 року Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 124, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 09 липня 2008 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.121 ч.1, 309 ч.1, 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 29 квітня 2009 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст.124, ч.4 ст.70, ст.72 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 06 червня 2014 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125, 70, 71, 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно постанови Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2017 року невідбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі, на підставі ст. 82 КК України,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
13 жовтня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити посилаючись на те, що він вже відбув не менше двох третин строку покарання, який передбачено п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, до роботи ставиться відповідально.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Представник Ігренського виправного центру Дніпропетровській області № 133 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, однак при ухвалення рішення покладався на розсуд суду.

Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, засудженого та представника виправної установи, суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання має два заохочення (05 липня 2016 року та 05 жовтня 2017 року) та одне стягнення від 07 вересня 2015 року. В ІВЦ Дніпропетровської області № 133 знаходиться з 06.06.2017 року, характеризується позитивно, порядок відбування покарання у вигляді обмеження волі та обов`язки, встановлені правила внутрішнього розпорядку виконує, працевлаштований на власному виробництві установи, до праці ставиться посередньо.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, його виправлення.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

На час звернення з клопотанням ОСОБА_5 хоча і відбув більше 2/3 частини строку призначеного судом покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі мав стягнення, що свідчить про несумлінну поведінку останнього.

Крім того, суд бере до уваги те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, раніше вже звільнявся від відбування покарання умовно - достроково, проте висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин, що на думку суду виключає в даному випадку повторно застосовувати до нього умовно дострокове звільнення.

Зняття дисциплінарних стягнень у встановленому законом порядку мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

З даних наданих адміністрацією установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 суд не вбачає обставин, які б свідчили про те, що останній своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці довів своє виправлення, а сама по собі наявність заохочень не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.
З врахуванням того, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а також те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, раніше вже звільнявся від відбування покарання умовно - достроково, проте висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин, суд вважає, що на даний час відбутий проміжок часу (з 06.06.2017 року) є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, ст. 154 КВК України, ст. 372, ст. 537, ст. 539 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області.
Головуючий суддя ОСОБА_1