Справа № 188/1791/17
Провадження № 1-кп/188/22/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 530000834 від 12.12.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився в м. Тернівка, Дніпропетровської області, проживає без реєстрації за адресою:

АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

1) 05.03.1990 року засуджений Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.215-3 КК України(в редакції 1960 року) до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік суворого режиму. 03.01.1991 року звільнений з Синельниківської ВК (№94) по відбуттю покарання.

2) 04.03.1992 року засуджений Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.229-6 КК України (в редакції 1960 року) до відбуття покарання у вигляді виправних робіт строком на 2 роки.

3) 25.06.1992 року засуджений Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.30 КК Укераїни до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 11 місяц3іва 21 день.

4) 20.02.1996 року засуджений Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строк на 3 роки, із конфіскацією майна. 13.08.1997 року звільнений із Солонянської ВК (№21) відповідно до Закону України про амністію рішенням Солонянського районного суду від 12.08.1997

5) 02.10.1998 року засуджений Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140 КК України ( в редакції 1960 року) до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, із конфіскацією майна.

6) 02.10.2003 засуджений Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

7) 06.03.2007 року засуджений Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлений волі строком на 3 роки.06.10.2010 року звільнений з Пятихатської ВК (3122)по відбуттю покарання.

8) 15.09.2011 року засуджений Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки.

9) 11.09.2012 року засуджени Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.310, ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяців, із конфіскацією майна. На підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднати не відбутий термін 3 місяці по вироку від 15.09.2011 року до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

10) 26.11.2012 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, з конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України дане покарання поглинути покаранням по вироку від 11.09.2012 до відбуття покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

11) 18.12.2012 засуджений Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки із конфіскацією майна. На підставі ст.70 ч.4 КК України дане покарання поглинути покаранням по вироку Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 26.11.2012 до відбуття покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі. 05.05.2017 року звільнений із Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області (21) по відбутті покарання

у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України

за участю прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 10.12.2017 року приблизно о 19.30 годині, знаходячись поряд з домоволодінням ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне, повторне, викрадення чужого майна, з корисливих намірів, переконавшись, що поряд нікого немає та за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені вхідні двері, проник до середини приміщення літньої кухні домоволодіння ОСОБА_5 , звідки умисно, таємно, повторно, викрав чавунну поверхню з плити для опалення твердим паливом разом з конфорками та 6 колосників вартість, яких згідно висновку експерта № 673/17 від 15.12.2017 року складає 804. 00 грн. Спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 804, 00 грн. Викрадене ОСОБА_3 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитаний судом в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, розкаявся у скоєному і показав, що він викрав з домоволодіння потерпілої, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , викрав чавунну поверхню з плити для опалення твердим паливом разом з конфорками та 6 колосників. Викрадене він здав на металобрухт, гроші витратив на свої потреби. Запевнив суд, що він став на шлях виправлення , проживає в реабілітаціонному центрі в с. Дмтрівка, спиртні напої не вживає, прохає не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що крадіжку вона виявила 10.12.2017 року і повідомила про це працівників поліції та на приймальному пункті металобрухту попрохала звернути увагу на викрадені у неї речі , які можуть бути принесені до них крадіями. Обвинувачений допомагав їй один раз виносити речі з будинку він був у дворі і тому знав що можна викрасти. Шкода їй відшкодована повністю, претензій до обвинуваченого вона не має, прохає не позбавляти його волі.

На підставі ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд врахував, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина повністю підтверджується письмовими доказами, вивченими в судовому засіданні, а саме:

Протоколом огляду місяця події від 11.12.2017 року та фото таблицею до нього ( а.с. 9 - 13) яким встановлено з якого приміщення були викрадені чавунна поверхня з плити для опалення твердим паливом разом з конфорками та 6 колосників;

Протоколом огляду місяця події від 11.13.2017 року та фото таблицею до нього ( а.с. 38 - 39) яким встановлено, що викрадені речі були знайдені у пункті приймання металобрухту;

Постановою про визнання речовими доказами чавунну поверхню з плити для опалення твердим паливом разом з конфорками та 6 колосників переданих на зберігання потерпілій під розписку ( а.с.40,41);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.12.2017 року та фото таблицею до протоколу ( а.с. 42-44) ;

Протоколом проведення слідчого експеременту від 15.12.2017 року та фото таблицею до нього ( а.с. 65 - 69) де обвинувачений показував яким чином та звідки він скоїв крадіжку чавунної поверхні з плити для опалення твердим паливом разом з конфорками та 6 колосників;

висновком судової товарознавчої експертизи № 673/17 від 15.12.2017 року на підставі якої визначена вартість викраденого майна та зазначено, що плита для опалення твердим паливом разом з конфорками та 6 колосників коштує 804 гривні ( а.с. 24 - 27).

На підставі аналізу досліджених належних та допустимих доказів у їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого доказаною, кваліфікацію його дій правильною за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно, а його таким, що підлягає кримінальному покаранню.

При призначенні покарання суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує кримінальне покарання, передбаченою ст.66 КК України, є щире каяття, повне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують кримінальне покарання, передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

Обвинувачений, неодноразово судимий, має не погашену судимість, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває. Приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та ч.2 ст.76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому, обраний на досудовому слідстві як особисте зобов`язання, суд вважає за необхідне залишити без змін до набрання вироком чинності.

Завдана злочином шкода в розмірі 804 гривень відшкодована потерпілій повністю.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення товарознавчої експертизи викраденого майна згідно з довідкою судового експерта складають 400 гривень (а.с.23) і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Речовий доказ чавунну поверхню з плити для опалення твердим паливом разом з конфорками та 6 колосників , власником яких є ОСОБА_5 , слід залишити потерпілій, у якої вони зберігається (а.с.41).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 392, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуваням, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 та ч. 2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 , особисте зобов`язання, залишити без змін до набрання вироком чинності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 400 (чотириста) гривень.

Речовий доказ чавунну поверхню з плити для опалення твердим паливом разом з конфорками та 6 колосників , власником яких є ОСОБА_5 ,

залишити потерпілій, у якої вони зберігається.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1