Справа № 132/2731/17
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2017 р.

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 від 10.07.2017 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнається судом доведеним.

25.02.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, яку він проходив у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 на посаді водія-електрика 1 відділення 3 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти.

17 березня 2014 року Указом в. о. Президента України № 303/2014 «ІІро часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.

06.05.2016 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 надано дозвіл на убуття за межі військової частини на вихідні дні у період часу з 07.05.2016 року по 10.05.2016 року. До військової частини-польова пошта В НОМЕР_2 він зобов`язаний був повернутись 11.05.2016 року о 09:00 год, та бути присутнім на ранковому шикуванні особового складу частини.

Вихідні дні ОСОБА_3 проводив у себе дома за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, 10.05.2016 року у солдата ОСОБА_3 виник злочинний умисел тимчасово ухилитись від військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_3 11.05.2016 року о 09:00 год. без поважних причин, самовільно, без дозволу відповідного командування, в умовах особливого періоду, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , із звільнення не з`явився, а перебував у себе дома за адресою АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби, а саме відпочивав від військової служби, займався випадковим заробітком грошей, виконував сільськогосподарські роботи як найманий робітник, виконував ремонтні роботи в АДРЕСА_3 .

10.04.2017 року солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке дислокується в АДРЕСА_1 (військова частина НОМЕР_3 ), та заявив про себе.

Таким чином, 11.05.2016 року, приблизно в 09:00 год. водій-електрик І відділення 3 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, самовільно, в умовах особливою періоду, з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби, без поважних причин не з`явився до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 із звільнення, а вільний у зв`язку із ним час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи йото з виконанням своїх службових обов`язків, перебував у себе дома за адресою АДРЕСА_1 до 10.04.2017 року

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приймає рішення за клопотанням прокурора ОСОБА_4 про скорочений судовий розгляд, так як учасники судового провадження вважають, що обставини справи доведені наявними у справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду і ніким не оспорюються.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд також роз`яснив, що при розгляді судової справи в скороченому провадженні сторони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю, суду показав, що дійсно 25.02.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 його призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, яку він проходив у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 на посаді водія-електрика 1 відділення 3 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти.

06.05.2016 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 йому надано дозвіл на убуття за межі військової частини на вихідні дні у період часу з 07.05.2016 року по 10.05.2016 року. До військової частини-польова пошта НОМЕР_1 він зобов`язаний був повернутись 11.05.2016 року о 09:00 год, та бути присутнім на ранковому шикуванні особового складу частини.

Однак в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , із звільнення не з`явився, а перебував у себе дома за адресою АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби. Лише 10.04.2017 року він добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке дислокується в АДРЕСА_1 (військова частина НОМЕР_3 ), та заявив про себе.

В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду є вірною.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушені та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає за можливим застосувати відносно ОСОБА_3 ч. 1 ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в дохід держави.

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_3 вид запобіжного заходу не обирався.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), перехідних положень до КПК України (в ред. 2012 року), суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд Вінницької області. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: