Справа № 404/3126/17
Номер провадження 1-кп/404/417/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за № 0004987, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кіровограда, Кіровоградської області, українки, громадянки України, маючої середню освіту, одруженої, на утриманні має двох неповнолітній дітей, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
30.04.2017 року в нічний час, ОСОБА_3 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , де перебувала в гостях у ОСОБА_5 , будучи в квартирі в одної із кімнат вона побачила на стільці два ноутбуки марки ««Lenovo», модель G575», чорного кольору та марки «Асеr», модель МS2264, темно - синього кольору, які лежали на столі, в цей момент у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на заволодіння вищевказаними предметами.

Реалізовуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні квартири належної ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою самозбагачення, усвідомлюючи, що власник квартири вийшов в магазин та вона залишилася в квартирі сама, таємно, шляхом вільного доступу, викрала майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: ноутбук марки ««Lenovo», модель G575», чорного кольору вартість якого згідно товарознавчої експертизи № 230 від 13.05.2017 року становить 2000 гривень, марки «Асеr», модель МS2264, темно - синього кольору, вартість якого згідно товарознавчої експертизи № 230 від 13.05.2017 року становить 3500 гривень.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла з викраденим майном розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 5500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнала повністю та показала суду, що вночі 30.04.2017 року, вона перебуваючи в гостях у ОСОБА_5 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 , в одній із кімнат побачила два ноутбуки марки «Lenovo» та «Асеr», які вона вирішила викрасти. Тому скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , який вийшов в магазин, а вона залишилася в квартирі сама, вона викрала два ноутбука марки «Lenovo» та «Асеr». Після чого, з місця скоєння злочину зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

У вчиненому щиро кається, повністю визнає усі обставини злочину, вказані в її обвинуваченні, кількість та вартість викраденого, просить суворо не карати.

Обвинуваченій ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини справи. Як показала ОСОБА_3 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у справі суд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_3 так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності її позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікацію, вказані в обвинувальному акті.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинила злочин, віднесений до категорії середньої тяжкості.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, осудна, на обліках у лікарнях не перебуває, раніше не судима.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає те, що вона розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, відсутні.

Із врахуванням всіх обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі однак, враховуючи те, що ОСОБА_3 характеризується позитивно, розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину та повністю відшкодувала завдані потерпілому збитки, суд приходить до висновку про можливість її виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням з покладанням на неї обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченої, буде необхідним для виправлення останньої та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 звернулася з заявою про звільнення її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як вона має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не позбавлена батьківських прав стосовно них.

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: в) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на інкриміновані ОСОБА_3 дії, оскільки їх вчинено до дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Злочин, у вчинені якого визнається винною ОСОБА_3 є середньої тяжкості, тобто згідно ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» на неї поширюється дія вказаного Закону.

Обвинувачена ОСОБА_3 має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд обґрунтовано вважає, що ОСОБА_3 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п."в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засуджену обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1