Справа №601/2183/16
Провадження № 1-кп/601/21/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000697 від 22.11.2016 року, № 0000403 від 27.06.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, працюючого продавцем непродовольчих товарів ТОВ «Торгова група АРС кераміка», раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст.162 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
21.11.2016 року близько 21 год. 50 хв. між ОСОБА_3 , який перебував у невстановленому слідством місці, та ОСОБА_5 , який перебував за місцем свого проживання, в телефонному режимі виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_3 винник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ..

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 21.11.2016 року близько 22 год. 25 хв. ОСОБА_3 прийшов до господарства ОСОБА_5 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , зайшов до кімнати будинку та виявив останнього сплячим на ліжку.

Після чого ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 , взяв його правою рукою за верхній одяг, потягнув силою на себе та наніс один удар кулаком тієї ж руки в область голови останнього. Надалі, ОСОБА_3 наніс близько чотирьох ударів ногою по обличчю ОСОБА_5 , який продовжував лежати на ліжку.

В результаті умисних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 21.11.2016 року приблизно о 22 год. 20 хвилин у ОСОБА_3 , який на той час перебував поблизу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , винник злочинний умисел, направлений на порушення недоторканності житла, а саме до будинку де проживає та який належить ОСОБА_5 ..

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 21.11.2016 року приблизно о 22 год. 25 хвилин в порушення ст. 30 Конституції України, якою гарантується недоторканість житла, ОСОБА_3 , умисно, незаконно, без дозволу власника чи суду, шляхом відкриття вхідних дверей, які не були зачиненні на замок, проник до житлового будинку ОСОБА_5 , який розташований за вищевказаною адресою.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України визнав повністю та суду пояснив, що його дружина неодноразово скаржилася йому на те, що ОСОБА_5 телефонував до неї та її сестри з непристойними пропозиціями, обзивав їх. Щоб припинити ці образи він 21.11.2016 року близько 22 год. 20 хвилин разом із знайомим ОСОБА_8 прийшов до будинку потерпілого, що по АДРЕСА_2 . Постукав у двері, однак йому ніхто не відповів, а тому він сам зайшов у будинок та побачив в одній з кімнат потерпілого, який спав на дивані. Надалі правою рукою кулаком вдарив сплячого потерпілого в губу та приблизно чотири рази вдарив ногою по обличчю потерпілого. Потерпілий продовжував спати, а він пішов з будинку. Давав ОСОБА_5 п`ять тисяч гривень, однак він відмовився від грошей. Цивільний позов визнає в частині моральної шкоди в розмірі однієї тисячі гривень, оскільки отримує мінімальну зарплату та на його утриманні дитина та дружина. У вчиненому розкаюється, просить на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити від відбування покарання.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України, його вина у пред"явленому обвинуваченні доводиться дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що 21 листопада 2016 року він вживав алкогольні напої, телефонував до дружини обвинуваченого щоб привітати зі святом, однак по телефону хтось йому нахамив, а тому він ліг спати. Коли проснувся то був побитий, але хто його бив не бачив. Разом із братом викликали працівників поліції, які встановили особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження. Обвинувачений давав йому п`ять тисяч гривень, однак від грошей відмовився бо сума мала. Просить стягнути з обвинуваченого майнову шкоду в розмірі 12 384 грн. 22 коп. за придбання лікарських засобів та вартість ремонту житлового приміщення. У лікарні не лікувався, до лікарів не звертався, однак після нанесених ударів його боліла голова і він купляв ліки в аптеці. Крім того, в будинку треба робити ремонт бо на стінах, дверях та дивані кров. Діями обвинуваченого йому також заподіяна моральна шкода, яку він просить стягнути в розмірі 30000 гривень.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що являється братом потерпілого. 21.11.2016 року близько 23 год. 20 хв. прокинувся, оскільки почув голос брата і побачив, що брат був побитий. Після чого він викликав швидку та поліцію.

Крім власного визнання вини обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованих злочинів, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого, свідка ОСОБА_10 , дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження та ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставин, що пом`якшують покарання: визнав вину, розкаявся у скоєному, має на утриманні малолітню дитину, думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого та обставини справи, а тому приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вмінених йому статтей. Остаточне покарання слід призначити на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до нього амністії та звільнення його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні малолітню дитину, вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнав свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

07.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області та повідомлення начальника служби у справах дітей Кременецької РДА від 25.01.2018 року № 48/12-01-19 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив в листопаді 2016 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 9 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд, вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Потерпілий пред`явив до обвинуваченого цивільний позов вказавши, що злочинними діями обвинуваченого йому завдана майнова шкода в розмірі 12 384, 22 грн. та моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 30 000 грн..

Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, потерпілий зазначив, що ним придбані лікарські засоби на суму 1494 грн. 36 коп.; пошкоджено стіни кімнати на відновлення яких потрібно 10889 грн. 86 коп..
Відповідно до ст.1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками, на відшкодування яких має право особа у разі порушення її цивільного права, є 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на ці обставини, суд вважає, що слід відмовити потерпілому у задоволенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, оскільки ОСОБА_5 не надано жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння обвинуваченим матеріальної шкоди.
Згідно додатку до цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 останній на підтвердження понесених ним матеріальних витрат на лікування долучив фіскальні чеки на придбання ліків.
Суд оцінює критично надані суду фіскальні чеки, які не можуть бути доказом в підтвердження понесених потерпілим витрат на лікування, оскільки період придбання ліків та медичних препаратів, зазначених у фіскальних чеках, не співпадають з часом вчинення злочину. Разом з тим, позивач не надав лікарське призначення медикаментів на лікування у зв`язку з отриманими ним ушкодженнями внаслідок вчинення щодо нього злочину із визначенням їх кількості та вартості. Крім того, сам потерпілий в судовому засіданні підтвердив, що він після вчинення щодо нього злочину не лікувався, до лікарів не звертався.
Не заслуговують уваги посилання потерпілого на локальний кошторис на ремонт приміщення в розмірі 10889,86 грн., оскільки потерпілий не довів, що саме внаслідок неправомірних дій обвинуваченого пошкоджено приміщення в АДРЕСА_2 .
Що ж стосується розміру моральної шкоди на суму 30 000 грн., то в цій частині позов слід задовольнити частково в розмірі 5000 грн., виходячи з наступного.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.95 р. з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і обсяг завданих потерпілому страждань, оскільки потерпілий ОСОБА_5 з вини обвинуваченого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, терпів фізичний біль та моральні страждання, було порушено його звичайний спосіб життя, та у відповідності до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України з урахуванням вимог розумності та справедливості слід визначити її у розмірі 5000 грн..

Речові докази: мобільний телефон торгової марки «Нокія Експрес Музік» (ІМЕІ НОМЕР_2 ) із сім картою оператора мобільного зв`язку «лайфселл» ( НОМЕР_3 ), яка знаходиться у вищевказаному телефоні, який передано на зберігання власнику ОСОБА_8 слід залишити останньому. Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», 367, 368, 369-374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України та ч.1 ст.162 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч.1 ст.162 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 слід призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином. В решті позову відмовити.
Речові докази: мобільний телефон торгової марки «Нокія Експрес Музік» (ІМЕІ НОМЕР_2 ) із сім картою оператора мобільного зв`язку «лайфселл» ( НОМЕР_3 ), яка знаходиться у вищевказаному телефоні, який передано на зберігання власнику ОСОБА_8 слід залишити останньому.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: