Дата документу Справа № 335/3011/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/3011/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/555/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представників потерпілого - ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в режимі відеоконференції з Ірпінського міського суду Київської області

розглянула 29 січня 2018 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004381 від 03 жовтня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Канівського Запорізького району Запорізької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, повернуто прокурору.

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2016 року ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 191 КК України до двох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2017 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2016 року скасовано та призначено новий розгляд у цьому кримінальному провадженні судом першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.
В підготовчому судовому захисник заперечував проти призначення судового розгляду, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через численні порушення діючого законодавства під час складання обвинувального акту.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в обґрунтування прийнятого рішення зазначив, що зміст висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта не містить посилання на конкретні обов`язки обвинуваченої, які включають в себе і підтверджують виконання нею організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на посаді старшого товарознавця. Крім того, відповідно до висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, остання за визначений період заволоділа коштами, які знаходились на банківській картці водія ОСОБА_12 , однак згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, потерпілим від злочину визнано ТОВ «Український папір», а не ОСОБА_12 , що не узгоджується з обставинами, наведеними в обвинувальному акті, та вказує на неконкретність та суперечливість висунутого обвинувачення.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що в обвинувальному акті чітко, конкретно та однозначно зазначені посадові обов`язки обвинуваченої, що відносяться до організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських, а також чітко викладені обставини стосовно ОСОБА_12 , який за власним бажанням звільнився з ТОВ «Український папір», у зв`язку із чим передав керівнику Запорізького регіонального складу ТОВ «Український папір» ОСОБА_7 банківську карту № НОМЕР_1 , на яку проводилось нарахування заробітної плати для припинення вказаних нарахувань, оскільки останній фактично перестав перебувати у трудових відносинах із ТОВ «Український папір». Вважає, що обвинувальний акт складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 291 КПК України, просить ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу повернути на новий судовий розгляд, думку обвинуваченої та її захисника щодо законності оскаржуваного судового рішення, представників потерпілого, які висловили згоду із позицією прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному, містить недопустиму натуралізацію опису злочину, не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором та у випадку коли до нього не долучено передбачені законом додатки.
Так, статтею 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Дані вимоги кримінального процесуального закону слідчим та прокурором виконані належним чином.
Колегія суддів вважає безпідставними твердження суду першої інстанції, що обвинувальний акт не містить посилання на конкретні обов`язки обвинуваченої, які включають в себе і підтверджують виконання нею організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на посаді старшого товарознавця.
Вказаний висновок суду спростовується змістом обвинувального акту, у якому слідчий вказав на обов`язкі, що були покладені на обвинувачену.
При цьому судова колегія зауважує що, відповідність наведених обов`язків фактичним обставинам провадження та діям, що інкримінуються ОСОБА_7 в даній стадії судового провадження суд не вправі вирішувати.
Також є хибним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок місцевого суду щодо наявності певної неузгодженості стосовно особи визнаної потерпілим.
Так, за змістом висунутого ОСОБА_7 обвинувачення остання заволоділа грошовими коштами саме ТОВ «Український папір», оскільки ОСОБА_12 вже не перебував у трудових відносинах із даним Товариством у зв`язку із чим і здав банківську картку обвинуваченій. Наведене і стало підставою для визнання органом досудового розслідування потерпілим від вказаного кримінального правопорушення ТОВ «Український папір».
Як вбачається зі змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, він в цілому відповідає вимогам вищезазначеної статті Кодексу, оскільки слідчий відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, правову кваліфікацію цього правопорушення з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Натомість, висновки суду з цього приводу виходять за межі його компетенції на підготовчій стадії судового провадження, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції істотно порушив кримінальний процесуальний закон.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення, оскільки це протирічить і закріпленому у ст. 22 КПК України принципу змагальності і положенню п.5 ч.2 ст. 291 КПК України згідно якої виклад фактичних обставин справи відбувається саме за тих обставин, які прокурор вважає встановленими.
Таким чином, судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог КПК України та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що відповідно до п.п. 2,3 ч.1 ст. 409 КПК України, є підставами для скасування оскаржуваної ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 скасуванню з призначенням нового судового розгляду провадження в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004381 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України повернуто прокурору скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4