Справа № 200/6074/18
Провадження № 1-кс/200/4076/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М у К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню №0000062 від 11.08.2017 року за ч.2 ст.307 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2018 року старший слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням, в якому прохає накласти арешт на майно, в якому прохає накласти арешт на майно, яке було вилучено 28.03.2018 року за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що 11.08.2017 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 надійшла інформація від начальника УПН ГУНП в Дніпропетровській області про діяльність групи осіб, які на території м. Дніпро та Дніпропетровської області, займаються незаконним виготовлення, зберіганням психотропної речовини «метамфетамін», з метою подальшого збуту, а саме: гр. « ОСОБА_6 виготовляє психотропну речовину «метамфетамін» для гр. ОСОБА_7 , який в подальшому надає її для подальшої реалізації гр. ОСОБА_8 , який в свою чергу збуває психотропну речовину «метамфетамін» наркозалежним особам, а також надає вказану психотропну речовину «метамфетамін», для подальшої реалізації гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та іншим особам, котрі встановлені.

В ході досудового розслідування, проведено слідчі (розшукові) дії направлені на встановлення злочинного угрупування осіб які на території м. Дніпро та Дніпропетровської області, займаються незаконним виготовлення, зберіганням психотропної речовини «метамфетамін», з метою подальшого збуту, а саме: гр. « ОСОБА_6 виготовляє психотропну речовину «метамфетамін» для гр. ОСОБА_7 , який в подальшому надає її для подальшої реалізації гр. ОСОБА_8 , який в свою чергу збуває психотропну речовину «метамфетамін» наркозалежним особам, а також надає вказану психотропну речовину «метамфетамін», для подальшої реалізації гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та іншим особам, котрі встановлені.

Під час проведення заходів, оперативними співробітниками УПН ГУНП в Дніпропетровській області в порядку ст.ст. 36 та 40 КПК України направлено доручення, в ході виконання якого встановлено причетність до вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який входить до злочинного угрупування пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин, який причетний до вищевказаного кримінального правопорушення.

У 28.03.2018 року слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська, було проведено обшук АДРЕСА_1 , під час якого були вилучені наступні речі:

- Сімкартка мобільного зв`язку «Київстар»

- Картка «Приват банка», НОМЕР_1

- Карта пам`яті на 1гб

- Банківська карта «Ощадбанк» НОМЕР_2

- Карта пам`яті на 1гб

- Карта пам`яті на 64мб

- Карта пам`яті на 32 мб

- Сімкартка мобільного зв`язку «Київстар»

- Сімкартка мобільного зв`язку «Диджус»

- Картка «Приват банка», НОМЕР_3

- Картка «Приват банка», НОМЕР_4

- Мобільний телефон «Нокіа » 7230 імей НОМЕР_5

- Сімкартка мобільного зв`язку «Київстар»

НОМЕР_6 урахуванням викладених обставин з метою забезпечення можливості конфіскації майна у вказаному кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладанні арешту, яке було вилучено 28.03.2018 року за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 28 березня 2018 року вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000062 від 11.08.2018.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Клопотання слідчого подано у строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України та відповідає вимогам, встановленим ст.171 КПК України.
Відповідно до ст.172 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Вирішуючи дане клопотання виходжу з того, що досудове розслідування здійснюється за ч.2 ст.307 КК України, фабула якої передбачає кримінальне переслідування осіб за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, з відповідними кваліфікуючими ознаками.

Вилучене майно у виді засобів зв`язку, електронних та магнітних носіїв інформації, сім-карток, банківських карток, не містить на собі слідів злочину та не є знаряддями злочину.

В частині можливості конфіскації сім-карток та банківських карток, власники яких не встановлені, вважаю клопотання слідчого необґрунтованим, так як сімкартки не представляють цінності, а банківські картки є лише інструментом отримання банківських послуг.

Постанова слідчого від 28.03.2018 року про визнання тимчасово вилученого майна речовими доказами не містить жодного аргументування на предмет наявності у вилученого майна ознак, передбачених ст.98 КПК України, відтак не вважаю прийнятними доводи слідчого в частині віднесення вилученого майна до речових доказів та необхідність у зв`язку з цим, обтяження такого майна арештом, з метою забезпечення його схоронності.

Враховуючи викладене, не вбачаю підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В клопотанні старшого слідчого CD Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000062 про накладення арешту відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1