Провадження 11-кп/792/490/17
Категорія: КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретарів
судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_13 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 року, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003477,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 року, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставниця Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого Хмельницьким міським судом:

- 13.06.2001 за ч.2 ст.140; ч.2 ст.143, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) - на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 16.12.2003 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.185; ч.1 ст.309, ст.70 КК України - на 2 роки позбавлення волі;

Хмельницьким міськрайонним судом:

- 24.03.2005 за ч.1 ст.309; ч.2 ст.15, ч.2 ст.186; ч.2 ст.186, ст.70 КК України - на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 14.04.2005 за ч.2 ст.185; ч.3 ст.185, ч.1, 2, 4 ст.70 КК України - на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 12.08.2009 за ч.1 ст.187 КК України - на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 16.07.2014 за ч.1 ст.122, ст.69 КК України до штрафу в сумі 850 грн.,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 ухвалено обчислювати з 20 листопада 2015 року, зараховано, в цей строк, час тримання його під вартою - з 19 червня 2015 року по 19 листопада 2015 року включно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

Речові докази вирішено:

- ніж, сокиру, осінню куртку, гільзу, кулю, марлевий тампон - знищити;

- пістолет «Макарова» серія MB №0566 - повернути до Хмельницького MB УМВС України в Хмельницькій області;

- CDR диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

В силу ст.124 КПК України стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в сумі 1178 грн. 50 коп.

За вироком суду 19 червня 2015 року, близько 11 год., ОСОБА_11 , перебуваючи біля вхідних дверей свого помешкання по АДРЕСА_1 , будучи неодноразово попереджений працівниками міліції про недопущення протиправних дій, тримаючи у лівій руці ножа, погрожував застосувати його до членів слідчо-оперативної групи Хмельницького MB УМВС України в Хмельницькій області. При цьому на вимогу прапорщика міліції водія чергової частини ХМВ УМВС України в області ОСОБА_10 до ОСОБА_11 припинити свої погрози ножем, незважаючи на неодноразові попередження про те, що до нього будуть застосовані заходи фізичного впливу, спеціальні засоби та вогнепальна зброя, ОСОБА_11 миттєво підійшов до ОСОБА_10 , який тримав в правій руці табельну вогнепальну зброю, та посягаючи на життя працівника правоохоронного органу, вчинив замах лівою рукою, в якій знаходився ніж, намагаючись вразити його праву поперекову частину тіла, яка не була захищена засобом індивідуального захисту (бронежилетом). У свою чергу, прапорщик міліції ОСОБА_10 , діючи на підставі ст.15-1 Закону України «Про міліцію», з метою захисту свого життя, здоров`я та захисту життя членів слідчо-оперативної групи Хмельницького MB, застосував вогнепальну зброю, вчинивши постріл у передпліччя лівої руки ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тілесних ушкоджень достатніх для припинення його протиправних дій. Таким чином ОСОБА_11 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

За змістом апеляційних скарг, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, обвинувачений та захисник просять вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_11 на ч.1 ст.345 КК України та призначити йому покарання в межах санкції цього закону.

В обґрунтування своїх вимог стверджують, що ОСОБА_11 не мав наміру нанести комусь удар ножем, а лише висловлював погрози його застосування.

Вказують на те, що деякі свідки не бачили намагання ним нанести удар ножем потерпілому в частину тулуба, де знаходяться життєво важливо органи, але суд про це у вироку нічого не зазначив. Звертають увагу на невідповідність показань потерпілого та свідків як один одному, так і висновку експертизи щодо напрямку каналу рани від кулі. На їх думку, висновки суду ґрунтуються на суперечливих доказах та припущеннях, які повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

ОСОБА_11 , крім того, зазначає, що ножем, який був у нього в руці, неможливо убити, оскільки його кінець зламаний та тупий. Наголошує на тому, що суд у вироку не зазначив, які саме життєво важливі органи він уразив би, якби наніс удар ножем ОСОБА_10 , та не навів мотивів, з яких не врахував висновку експерта, в тій частині, що його (обвинуваченого) показання під час слідчого експерименту про те, що в момент пострілу він намагався покласти ножа і почав здійснювати поворот вправо, з незначним нахилом вперед та вниз, можуть відповідати виявленому у нього напрямку ранового каналу. На думку обвинуваченого, його дії слід кваліфікувати як погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг з посиланням на зазначені у них доводи, потерпілого, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів перевіряє вирок суду щодо ОСОБА_11 в межах апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України, а саме у замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Проте, даний висновок суперечить даним, отриманим як в суді першої так і в апеляційній інстанції, оскільки, як вбачається з показань обвинуваченого він не мав умислу на вбивство працівника міліції ОСОБА_10 , а лише висловлював йому погрози у зв`язку з його службовою діяльністю.

З показань потерпілого в суді першої інстанції слідує, що він з іншими працівниками міліції, ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , за викликом матері ОСОБА_11 прибули до нього додому і виявили там невідомого чоловіка, якому запропонували проїхати з ними у відділ міліції, обвинувачений почав поводити себе агресивно, забіг на кухню і взяв в руку ножа, на їх вимогу кинути його не реагував, висловлюючи погрози, пішов у їх напрямку; та, не дивлячись на те, що він дістав табельну зброю і черговий раз наказав кинути ножа, ОСОБА_11 продовжував йти з ним у руці, в їх напрямку, у зв`язку з чим вони були змушені вийти з будинку на вулицю, де ОСОБА_11 , перебуваючи на незначній відстані від нього, деякий час погрожував йому стоячи, а потім, тримаючи ніж у лівій руці, здійснив рух уперед і замахнувся намагаючись вразити його ножем у праву поперекову частину тіла, яка була незахищена бронежилетом. У відповідь на такі його дії, він вистрілив з пістолета у ліву руку обвинуваченого, після чого ногою вибив ножа з його руки та повалив на землю.

Замах на вбивство працівника міліції у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, передбачений ст. 348 КК України, може бути вчинено лише з прямим умислом(ч.1 ст.15 КК України).

Якщо працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків висловлювалися погрози вбивством або йому заподіяно тілесного ушкодження, однак вина особа не мала прямого умислу на позбавлення потерпілого життя, її дії потрібно кваліфікувати за відповідною частиною ст. 345 КК України.

Зазначеними у вироку доказами, достовірність яких ніким не заперечується, підтверджено, що ОСОБА_11 висловлював погрози вбивством, працівникові правоохоронного органу ОСОБА_10 , у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, поки йому не були спричиненні тілесні ушкодження, достатні для припинення його протиправних дій, разом з тим, колегія суддів вважає, що доказів, які б підтверджували прямий умисел обвинуваченого на позбавлення потерпілого життя, в процесі судового розгляду, не встановлено, на що обґрунтовано посилаються в апеляційній скарзі апелянти.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційні скарги і перекваліфікувати дії обвинуваченого зі ст.348 КК України на ч.1 ст.345 КК України, як погроза вбивством працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Призначаючи покарання за цим законом, колегія суддів виходить з загальних засад, передбачених ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, в т.ч. і за вчинення насильницьких злочинів, по місцю проживання характеризується негативно, страждає захворюванням, підтвердженим висновком судово-психіатричної експертизи №503(а.п.186-188).
Обтяжуючою покарання обставиною колегія суддів визнає рецидив злочинів.
Приймаючи до уваги суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу винного, колегія суддів вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_11 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в максимальному розмірі, передбаченому ч.1 ст.345 КК України.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) ОСОБА_11 слід зарахувати в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 19 червня 2015 року по 06 квітня 2016 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі, а з 21 червня по 27 грудня 2017 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

Керуючись ст.404, 407, ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_13 задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 року щодо ОСОБА_11 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_11 із ст.348 КК України на ч.1 ст.345 КК України та призначити, за цим законом, ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_11 час його попереднього ув`язнення з 19 червня 2015 року по 06 квітня 2016 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі, а з 21 червня по 27 грудня 2017 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: