Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1633/17

Номер провадження: 1-кс/511/166/18

14.03.2018 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 розглянувши заяву про самовідвід ,-
ВСТАНОВИВ:
До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2
14.03.2018 року зазначене клопотання передане в моє провадження.
14.03.2018 року суддею ОСОБА_1 подано заяву про самовідвід. Згідно заяви є обставини, які виключають її участь у кримінальному провадженні.
На підставі ст.81 ч.2 КПК України у разі заявлення самовідводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, під час судового провадження розгляд заяви про самовідвід розглядає суд, який його здійснює.
Згідно ч.1 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої інстанції.
Розглянувши заяву, суд вважає, що заява про самовідвід головуючого по справі підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що суддя ОСОБА_1 по суті розглядає кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України, справа по суті не розглянута, при цьому скоєння вказаного єдиного епізоду злочину інкримінується як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 (справа№ ).
Такий висновок відповідає правовим позиціям, висловленим у рішеннях ЄСПЛ, який констатує в аналогічних випадках порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ "Мироненко і Мартенко проти України", зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" та "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства").
У п. 71 цього рішення ЄСПЛ зазначає, що ухвалою від 17 серпня 2000 року суддя Б. повернув кримінальну справу стосовно ОСОБА_4 на додаткове розслідування, висловивши думку, що зазначені вище підсудні і заявники вдалися до вимагання і цей факт не був розслідуваний правоохоронними органами. Такі формулювання в його ухвалі як, наприклад: "оскільки в їх діях вбачається співучасть в скоєнні більш тяжкого злочину - вимагання", могли викликати обґрунтовані побоювання, що у судді Б. уже сформувалася думка про вину заявників і що це може позначитися на його безсторонності в разі повторного направлення йому матеріалів цієї справи для розгляду. Отже, на думку ЄСПЛ, побоювання заявників щодо небезсторонності судді ОСОБА_5 можна вважати об`єктивно обґрунтованими. Крім того, розглядаючи апеляції заявників, суди вищих рівнів проігнорували їхні доводи з цього приводу.
Як указав Європейський суд у справах "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), "Білуха проти України" (рішення від 09 листопада 2006 року) наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Оскільки розгляд вказаного клопотання суддею ОСОБА_1 може викликати сумнів у учасників провадження у упередженості або необ`єктивності судді та може бути підставою для відводу в розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , тому дані обставини виключають участь судді у розгляді даного клопотання.
Керуючись ч.1 ст.75, ст.81, ст.82 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 по клопотанню слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 задовольнити.
Клопотання слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (кримінальне провадження №1кс/511/166/18, номер справи 511/1633/17) передати в канцелярію суду для вирішення питання щодо передачі провадження на розгляд іншому слідчому судді у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України шляхом автоматичного розподілу справ.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1