Справа № 159/272/17
Провадження № 1-кп/159/73/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

з участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

перекладача - ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ковель кримінальне провадження №0000020 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2015 року про обвинувачення
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, ніде не зареєстрованого, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , українця та громадянина України, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, з середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого:

-11.01.2006 року Ковельським міським судом Волинської області за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим терміном на 3 роки;

-30.01.2007 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.296, ч.2 ст.190, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 11.01.2006 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 10 місяців; 27.06.2012 року звільнений по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, -

та

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Антрацит Луганської області, ніде не зареєстрованого, фактично проживаючого АДРЕСА_2 , українця та громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого:

-07.08.1989 року Ровеньківським міським судом Луганської області ст.ст.17,81 ч.3, 140 ч.1, 140 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим терміном на 2 роки;

-05.08.1991 року Ровеньківським міським судом Луганської області за ст.140 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-18.02.1998 року Ровеньківським міським судом Луганської області за ст.ст.140 ч.2, 142 ч.3, 229-6 ч.1, 229-6 ч.2, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

-03.02.2003 року Ровеньківським міським судом Луганської області за ст.306 ч.1, 307 ч.2, 317 ч.1, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

-11.04.2007 року Антрацитівським міським судом Луганської області за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 3 місяці;

-18.08.2008 року Слов`яносербським районним судом Луганської області за ст.391 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано частково покарання за попереднім вироком суду та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років; перелічені судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и в:
І. ОСОБА_8 ст.185 ч.3 КК України.
15 січня 2015 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за корисливі злочини проти власності, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, таємно проник до огородженого подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де шляхом віджиму пошкодив металопластикову раму вікна будинку та проник до вказаного житлового будинку, звідки повторно таємно викрав наступні ювелірні вироби з золота:

-ланцюжок вагою 20 грами, вартість якого, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року, становила 12530,80 грн.;

-кулон у вигляді ікони Божої Матері вагою 5 грамів, вартість якого, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 3132,70 грн.;

-обручку жіночу вагою 5 грамів, вартість якої згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 3132,70 грн.;

-обручку чоловічу вагою 7 грамів, вартість якої, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 4385,78 грн.;

-каблучку жіночу вагою 5 грами, вартість якої, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 3132,70 грн.;

-каблучку жіночу вагою 5 грами, вартість якої, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 3132,70 грн.;

-каблучку жіночу вагою 5 грами, прикрашену декоративним каменем фіонітом, вартість якої, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 3132,70 грн.;

-каблучку чоловічу вагою 16 грами, прикрашену декоративним камінням різних кольорів, вартість якої, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 10024,64 грн.;

-зливок банківського золота вагою 5 грами, вартість якого, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 3132,70 грн.,

а також:

-сережки зі срібла вагою 4 грами, вартість яких, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 33,76 грн.;

-кулон у формі ікони Божої Матері зі срібла з позолотою та декоративним камінням, загальною вагою 5 грамів, вартість якого, згідно довідки Національного банку України станом на 15.01.2015 року становила 42,20 грн.;

-годинник чоловічий марки «QMX automatic» вартістю 2000 гривень,

-два жіночі годинники з металу жовтого кольору, що для потерпілої майнової цінності не становлять, -

чим завдав ОСОБА_16 майнової шкоди на загальну суму 47 813 гривень 38 копійок.

Докази по епізоду І.
Обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у скоєнні такого інкримінованого йому діяння не визнав та показав суду наступне. У вказаний період часу в січні 2015 року щодо нього в іншому кримінальному провадженні було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обмежень щодо можливості залишати помешкання у відповідний період доби, а, відтак, вважає, що він не міг знаходитись на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 близько 20 години 15 січня 2015 року і крадіжки з вказаного будинку він не вчиняв. Вважає, що свідок ОСОБА_17 його оговорив, давши неправдиві покази, однак, чому свідок вказав саме на нього пояснити не може. Де знаходився в період скоєння інкримінованого йому злочину не пригадує, однак, настоює на своїй непричетності до скоєння даного злочину.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , вина останнього у скоєнні ним інкримінованого йому вище вказаного кримінального правопорушення (злочину) повністю доведена зібраними у даному кримінальному провадженні та дослідженими судом у ході судового розгляду справи доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_16 , будучи допитаною в ході судового розгляду даного кримінального провадження 16.03.2017 року, показала суду про те, що 15.01.2015 року ввечері близько 18.30. год. вона разом з чоловіком та друзями поїхали відпочивати в лазню та перед від`їздом попрохали свого знайомого сторожа односельчанина ОСОБА_17 , щоб той підкидав дрова в котельні будинку для підтримання тепла в її помешканні. Показала, що сторожа ОСОБА_17 раніше вони неодноразово прохали придивитись за їх будинком та протоплювати помешкання. Показала також, що подвір`я її будинку огороджене, є ворота, які відчиняються з пульту, і які вони зачинили після свого від`їзду. Сам будинок також був зачинений, окрім дверей, які ведуть до котельної в будинку, з якої є прохід у коридор самого будинку, які вони залишили відчиненими, щоб сторож заходив до будинку саме з цього входу, - через котельню та підкидав дрова, щоб протопити будинок. Приблизно після 20 години до них на мобільний зателефонував сторож та повідомив, що до будинку проник злодій, якого він застав у будинку, однак, той встиг утікти. По приїзді додому вони з чоловіком виявили в будинку безлад та виявили крадіжку ювелірних виробів з золота та з срібла, годинників, - усіх, які перелічені в обвинувальному акті, - які зберігались у шухляді тумби в кімнаті, де зберігався також і пульт від воріт, які можна відчинити таким пультом безпосередньо з кімнати будинку. Сторож повідомив ним про те, що побачив зняту з вікна будинку москітну сітку, а, знаходячись в котельні, він почув шум всередині будинку. Розповів, що, зайшовши в будинок через котельню, побачив на коридорі зібрані речі чемодан, телевізор, шубу та інше, а також побачив незнайомого худорлявого чоловіка, який був без маски, описав того чоловіка, який утік від нього, і він зрозумів, що це був злодій. Показала, що того ж вечора вони викликали поліцію, яка по приїзді проводила необхідні слідчі дії, однак, лише наступного дня біля їх будинку виявили мобільний телефон, який знаходився на тій стежці, якою, за словами сторожа ОСОБА_17 , тікав злодій, і такий мобільний телефон не належав будь-кому із членів їх родини чи їх знайомих. Показала, що в парку, неподалік від їх будинку поліція також виявила сліди автомобіля, у якому, ймовірно, очікували злодія його спільники, оскільки там же були виявлені численні недопалки біля слідів автомобіля. На даний час збитки їй не відшкодовані і викрадене майно не повернуто.

Такі показання потерпілої ОСОБА_16 підтверджені і показаннями свідка ОСОБА_17 , який показав суду наступне. Взимку 2015 року ОСОБА_16 попрохала його придивитись за її будинком та протопити в будинку котел, щоб підтримувати тепло в помешканні, оскільки господарі поїхали відпочивати в лазню. Раніше ОСОБА_18 неодноразово залишали йому ключі від дверей будинку, де він протоплював у котельні, або залишали відкритими двері котельні для нього, щоб він міг увійти і протопити котел в будинку. Того вечора ОСОБА_18 також залишили незамкненими двері котельні, через які він заходив топити в будинку. Підкинувши дрова близько 18 години, він знову зайшов у котельню будинку вже близько 19.20.год. У сам будинок він не заходив, а лише у котельню, яка розташована в будинку, і в яку вхідні двері не були замкнені на ключ, а вже з котельні двері ведуть у коридор житлового будинку безпосередньо. Почувши якийсь шум у середині помешкання, він через двері котельні зайшов у коридор будинку та погукав собаку, оскільки думав, що це саме пес господарів щось перекинув. Зайшовши в коридор будинку, він голосно сказав «що ти там робиш, баране», називаючи «бараном» саме собаку, якого він так кликав постійно. Однак, на його запитання, з кімнати на коридор вибіг незнайомий молодий чоловік, який був одягнений у спортивний одяг, куртку з капюшоном і був з відкритим обличчям. Вказаного чоловіка він добре роздивився в обличчя. На його запитання «ти хто такий?» хлопець, нічого не сказавши, забіг назад у спальню кімнату, а він повернувся в котельню, де швидко взяв для самозахисту металеву «коцюбку», якою підкидав дрова, та відразу ж повернувся всередину будинку, включаючи, при цьому, світло вже по всьому будинку. Будучи в коридорі, почув, як злодій вистрибнув через вікно з зали надвір, потрапивши ще на тачку, яку він раніше поставив біля вікна будинку, згрузивши попередньо дрова. У коридорі будинку він побачив плазмовий телевізор, валізу, шубу і інші, як він зрозумів, наготовані для викрадення речі. Відразу ж зателефонував до господарів будинку, які по приїзді викликали поліцію. Наступного дня біля будинку на тій стежці біля будинку, якою тікав злодій, знайшли мобільний телефон, який ні йому, ні комусь із господарів не належав. Показав, що зовнішність та обличчя злодія запам`ятав дуже добре, оскільки, вважає, що злодій не очікував когось побачити в будинку, та не закривав обличчя, а з котельні світло поступало в будинок і в коридорі будинку теж було світло. У подальшому, під час досудового розслідування, він опізнав на фотокартках саме особу, яка того вечора вчинила крадіжку з будинку ОСОБА_18 , тоді ж дізнався, що його прізвище ОСОБА_8 . Раніше обвинуваченого він не знав і не бачив, будь-якого впливу в ході досудового розслідування та в подальшому на нього ніхто не чинив. Настоює на своїх показаннях, зокрема, щодо того, що саме обвинувачений ОСОБА_8 є тією особою, якого він побачив у будинку ОСОБА_18 взимку 2015 року за вище описуваних обставин. При цьому, свідок вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 і в залі судового засідання, як на особу, яка скоїла даний злочин.

Такі показання свідка ОСОБА_19 підтверджені і протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.12.2016 року, в ході якого (впізнання) свідок ОСОБА_17 в присутності понятих упізнав за фотознімками саме ОСОБА_8 , як особу, яку він особисто бачив у будинку потерпілої ОСОБА_16 15.01.2015 року за вище описаних обставин. Як убачається з згаданого протоколу, сам підозрюваний ОСОБА_8 відмовився від безпосередньої участі у впізнанні, з урахуванням чого впізнання свідком такої особи було проведено за фотознімками (а.с.173-175, том 1). Покликання сторони захисту на порушення вимог ст.228 КПК України під час проведення такої слідчої дії, а саме на різницю у пред`явлених для впізнання фотознімках, - не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, оскільки особи на фотознімках тієї ж статі, не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягала впізнанню, і такі фотознімки не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що могло б суттєво вплинути на сприйняття зображення(а.с.174, том 1), - як цього і вимагає ч.7 ст.228 КПК України. Відтак, наведений доказ є належним і допустимим.

Вище наведені показання потерпілої ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_17 , письмовий доказ, підтверджені також і протоколом огляду місця події від 15.01.2015 року, в ході якого під час огляду помешкання потерпілої ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_3 , було виявлено, у тому числі, в коридорі житлового будинку спаковані та підготовлені до викрадення речі телевізор, валізу, також зафіксовано в кімнатах будинку викинуті з шаф і тумб та розкидані по підлозі речі. Крім того, в кімнаті залі виявлено лом, відчинене вікно зі слідами пошкодження металопластикової рами вікна, сліди проникнення в помешкання через вказане вікно, та за вікном на дворі під будинком - виявлено зняту з вікна протимоскітну сітку та перекинуту тачку з-під дров. Також у ході огляду місця події 15.01.2015 року в парку поблизу будинку потерпілої ОСОБА_16 було виявлено сліди протекторів автомобіля та недопалок від цигарки з фільтром «Бонд» (а.с.148-165, том 1). Під час додаткового огляду місця події, проведеного за вище вказаною адресою 17.01.2015 року на стежці біля будинку АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа» світло голубого кольору, в робочому стані з зафіксованими номерами мобільних телефонів та часом з`єднання з такими номерами, - про що відображено в протоколі огляду речей від 14.12.2016 року (а.с.171, том 1). Відповідно до вказаного протоколу огляду речей, було оглянуто і вилучений під час огляду місця події 15.01.2015 року металевий лом «г»-подібної форми (а.с.171-172, том 1).

Суд ураховує, що усі вище перелічені та досліджені судом докази не суперечать одне одному, є належними і допустимими, отримані у відповідності до вимог КПК України, не спростовані будь-якими іншими належними і допустимими доказами у даному кримінальному провадженні. Наведені докази оцінюються судом у своїй сукупності, як такі, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні ним повторно таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що він не міг перебувати у вказаний період часу близько 20 години вечора 15 січня 2015 року - на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках іншого кримінального провадження та покладенням на нього обов`язку перебувати за місцем свого проживання у визначений в ухвалі суду період часу, не спростовують наведених вище та уже встановлених судом обставин справи.

Так, як убачається з ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05.12.2014 року щодо підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.185 КК України ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000953 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави (а.с.25-27, том 3). Згідно ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 22.12.2014 року, така ухвала суду першої інстанції була скасована і підозрюваного ОСОБА_8 було негайно звільнено з-під варти та обрано інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного з покладенням обов`язку не залишати помешкання в період часу з 22 год. до 06 год.(а.с.34-36, том 3).

Наведені письмові докази у своїй сукупності з іншими дослідженими судом доказами у даній справі повністю спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неможливості перебування його фізично у місці скоєння злочину по АДРЕСА_3 в період часу близько 20 години 15.01.2015 року з причин покладення на нього обов`язку не залишати житло у період часу, коли було скоєно згаданий вище злочин, оскільки, як установлено вище, таке обмеження щодо підозрюваного ОСОБА_8 насправді було застосовано в інший часовий період з 22.00.год. до 06.00.год., що не позбавляло обвинуваченого права і можливості знаходитися за межами житла в інший період часу, зокрема, в час, коли було скоєне інкриміноване йому протиправне діяння. Крім того, суд ураховує, що встановлення такого обмеження не перешкоджало обвинуваченому ОСОБА_8 залишити помешкання та вчинити інкриміноване йому діяння, оскільки інших засобів контролю, зокрема, електронного браслета, щодо ОСОБА_8 застосовано не було.

Таким чином, досліджені судом докази у їх сукупності підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому даного протиправного діяння та спростовують твердження обвинуваченого щодо його непричетності до скоєння такого злочину, а не визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у скоєнні такого злочину розцінюється судом, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене протиправне діяння.

Аналізуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до житла, - за вище наведених обставин і такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.
ІІ. ОСОБА_9 -ст.185 ч.3 КК України.
27 грудня 2015 року у період з 19 год. 00 хв. по 21 год. 20 хв., ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно проник до огородженого подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де шляхом пошкодження металопластикової рами вікна гаражного приміщення, прибудованого до будинку, проник до вказаного помешкання, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_20 наступні ювелірні вироби:

-одну пару срібних сережок з позолотою вагою 1 грам, вартість яких, згідно довідки Національного банку України станом на 27.12.2015 року складала 10, 48 грн.;

-обручку чоловічу з золота вагою 4 грами та каблучку жіночу з золота вагою 4 грами, загальна вага яких становить 8 грамів, сукупна вартість яких, згідно довідки Національного банку України вартість станом на 27.12.2015 року становила 6331,20 грн., -

чим завдав потерпілій ОСОБА_20 майнової шкоди на загальну суму 6341,68 грн.

Докази по епізоду ІІ.
Обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у скоєнні інкримінованого йому вище вказаного кримінального правопорушення(злочину) не визнав та показав суду наступне. Такого діяння, як крадіжка з житлового будинку по АДРЕСА_4 , яка мала місце в грудні 2015 року він не вчиняв, та з липня 2015 року переїхав проживати з тимчасово окупованої території України з Луганської області на Волинь, де проживав в смт.Ратне до січня 2016 року, а до м.Ковеля переїхав на постійне місце проживання пізніше. Місця розташування згаданої вулиці, як і будинку, звідки було вчинено крадіжку він не знає, вважає, що допитана судом залегендований свідок дала суду неправдиві показання, а співпадання сліду низу взуття, виявленого на місці злочину, з його взуттям, вилученим під час обшуку в його квартирі, експертом не встановлено однозначно і вважає, що такий слід було залишено на місці скоєння крадіжки іншим взуттям, яке йому не належить. Вважає, що докази його причетності до скоєння викрадення майна з будинку по АДРЕСА_4 в грудні 2015 року відсутні, свою вину у скоєнні такого злочину заперечує.

Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 , вина останнього у скоєнні ним вище вказаного кримінального правопорушення (злочину) повністю доведена зібраними у даному кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_20 , будучи допитаною у судовому засіданні 10.04.2017 року показала суду наступне. Вона разом з чоловіком проживає в будинку АДРЕСА_4 і в період часу, коли було вчинено крадіжку з будинку вони жили лише удвох з чоловіком, оскільки син служив на той час в армії, а дочка проживає в м.Києві. Показала, що 27 грудня 2015 року близько 14-15 години вона разом з чоловіком поїхала в гості та повернулись додому лише біля 21 години. Перед від`їздом з будинку вони зачинили хвіртку та ворота, а коли приїхали ввечері додому, то виявили, що ворота були вже відчинені. Побачила, що хтось намагався зламати вхідні двері в будинок, а в двох кімнатах на другому поверсі будинку виявила безлад, розкидані речі та виявила, що з помешкання було викрадено ювелірні вироби - сережки срібні в позолоті та дві золотих каблучки чоловічу і жіночу. Показала, що вікна в будинку розташовані високо, а сусіди повідомили їй про те, що в день крадіжки бачили як біля 19 години невідомий високий чоловік ставав на кран трубу для води який розташований біля вікна в їх будинок, і чи залазив чи вилазив з вікна будинку. Також від сусідів дізналась про те, що того дня по їх вулиці ходили незнайомі хлопці, один з яких був високого зросту, та які зазирали на подвір`я їх будинків. Перед тим кілька днів підряд чоловік бачив, як автомобіль на польській реєстрації часто стояв біля їх будинку. Показала, що виявила, що в будинок злодії проникли через віконну раму в гаражі, видавивши попередньо склопакет, а вже з гаража зайшли по коридору до будинку через двері, які з`єднують зсередини гараж з будинком. Після вчинення крадіжки з їх будинку вважає, що злодії пішли в напрямку до будинку сусідів, оскільки виявила чужі сліди, які вели до сусідської огорожі. На даний час викрадене майно їй не повернуто і його вартість не відшкодована.

Показання потерпілої ОСОБА_20 підтверджені і протоколом огляду місця події від 28.12.2015 року, в ході якого було оглянуто помешкання потерпілої, розташоване за адресою АДРЕСА_4 та виявлено пошкодження металопластикового вікна в гаражі, який з`єднаний з житловим будинком, а саме виявлено зігнутий металевий важіль, ближнє вікно висунуте з рами та стоїть в гаражі. Біля гаража виявлено викрутку та «фомку». Крім того, в кімнатах будинку було виявлено, що речі розкидані, шухляди в комоді та в тумбочках висунуті назовні, деякі стоять на підлозі, речі з шухляд викинуті на підлогу. Відмічено, що в кімнаті будинку металопластикове вікно має сліди відтиску, також було виявлено та вилучено (шляхом формування гіпсового зліпку) сліди низу взуття на подвір`ї будинку потерпілої - з тильної сторони будинку, - що ведуть до огорожі сусіднього будинку (а.с.124-126, том 1).

У ході огляду речей 02.03.2016 року було оглянуто також гіпсовий зліпок взуття №1, який має форму витягнутого овалу, найбільша ширина підметкової частини становить 95 мм, проміжної 77 мм, довжина каблучної - 80 мм, ширина 78 мм, та оглянуто гіпсовий зліпок сліду взуття №2, який має форму витягнутого овалу з розмірами по вісям: 270х121мм, товщина в середній частині 22,5 мм. Тоді ж було оглянуто і металевий лом та викрутка, виявлені та вилучені під час огляду місця події 28.12.2015 року по АДРЕСА_4 (а.с.128-129, том 1).

Як убачається з протоколу обшуку від 03.11.2016 року, в ході обшуку квартири АДРЕСА_5 , де мешкав ОСОБА_9 , проведеного за ухвалою слідчого судді від 01.11.2016 року, серед іншого, було виявлено та вилучено взуття ОСОБА_9 кросівки марки «Рібок» синього кольору та зимові черевики марки «Лакосте» коричневого кольору (а.с.130-134, том 1), а також виявлено та вилучено пластикові картки, мобільні телефони.

Відповідно до протоколу огляду речей від 04.11.2016 року, в ході огляду речей слідчим було оглянуто виявлені та вилучені під час обшуку помешкання, де проживав обвинувачений ОСОБА_9 речі, серед яких також оглянуто і взуття обвинуваченого пара черевиків марки «Лакосте» коричневого кольору з відображенням на підошві вказаних черевиків рельєфного малюнку у вигляді одинадцяти виступаючих фігур, розташованих у два ряди з смугами між ними та зазначено про те, що такі черевики ношенні, мають потертості та зморшки зверху та згладженість елементів рельєфного малюнку низу взуття (а.с.141-142, том 1), - що не суперечить іншим доказам у даній справі.

Висновком експерта від 09.12.2016 року №3111 встановлено, що сліди низу взуття, зафіксовані на двох гіпсових зліпках, які було вилучено під час огляду місця події на території подвір`я по АДРЕСА_4 придатні для ідентифікації та встановлено, що слід низу взуття, зафіксований на такому гіпсовому зліпку №2, вилученому за вище вказаною адресою при огляді місця події, - ймовірно залишений черевиком на ліву ногу, вилученим 03.11.2016 року у помешканні за адресою АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_9 . Вирішити питання в категоричній формі не виявилось можливим, оскільки ознаки взуття в сліді відобразились в недостатній кількості і недостатньо чітко(а.с.135-140, том 1).

Допитаний під час судового розгляду даного кримінального провадження за клопотанням сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_9 експерт ОСОБА_21 підтвердив та роз`яснив у суді про те, що слідоутворення може відрізнятися від самого взуття і зліпка взуття. У даному випадку слід низу взуття відобразився не повністю і слід гіпсовий зліпок низу взуття співпав із самим взуттям, наданим йому на експертизу, за загальними і іншими ознаками про що зазначено було ним у дослідницькій частині висновку. Надаючи описаний вище висновок, він як експерт, урахував вказане та надав відповідний висновок.

Зазначені вище докази в своїй сукупності спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що виявлений та вилучений під час огляду місця події по АДРЕСА_4 слід взуття був залишений не ним і належне йому взуття, яке було вилучене під час обшуку 03.11.2016 року за місцем проживання обвинуваченого, зокрема, - черевики фірми «Лакосте», не співпадає за розмірами шириною і довжиною, - з розмірами зліпків низу взуття, які описані в протоколі огляду речей від 02.03.2016 року при огляді гіпсових зліпків взуття, отриманих з місця події по АДРЕСА_4 . Суд ураховує, при цьому, роз`яснення експерта ОСОБА_21 щодо даного ним же експертного висновку в тій частині, що із урахуванням зношеності взуття в цілому та низу взуття(про що також встановлено судом вище і за протоколом огляду речей від 04.11.2016 року) та з урахуванням інших чинників, слід низу взуття на гіпсовому зліпку взуття відобразився не повністю, і тому у висновку йдеться про ймовірність залишення такого сліду згаданим взуттям обвинуваченого ОСОБА_9 . При цьому, суд враховує, що на 8-ій (восьмій) сторінці вище згаданого висновку експерта зазначено про те, що в процесі порівняльного дослідження низу взуття, зафіксованого на гіпсовому зліпку №2 з підошвою лівого черевика, вилученого 03.11.2016 року за місцем проживання ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ), з використанням лупи, мікроскопа МСП-1, встановлено співпадання загальних ознак, а саме форми, розміру та взаємного розташування елементів низу взуття тип рельєфного малюнку низу, а також встановлено співпадання окремих ознак, а саме наявності, форми розмірів та взаємного розміщення окремих ознак низу взуття, що виникли внаслідок експлуатації (задир матеріалу підошви трикутоподібної форми, заглиблення овальної форми) (а.с.138, том 1).

Наведене в сукупності з іншими дослідженими судом доказами підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні такого інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

При цьому, надані для дослідження суду докази оцінюються судом саме у їх сукупності з іншими доказами, наданими сторонами кримінального провадження щодо одного і того самого предмета доказування.

Суд ураховує, що стороною захисту не надано доказів на спростування вище наведених доказів щодо того, що слід низу взуття на місці злочину залишений, хоч і ймовірно, однак, саме черевиком на ліву ногу, вилученим 03.11.2016 року у помешканні за адресою АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_9 (а.с.130-134, том 1), - що вказує на причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до скоєння такого злочину.

Крім того, судом враховано і показання допитаної судом із застосуванням заходів безпеки, - у відповідності до ст.352 ч.9 КПК України та відповідно до ухвали суду від 02.06.2017 року, - свідка ОСОБА_22 , яка показала суду наступне. 27 грудня 2015 року близько 19-20 години вона йшла по АДРЕСА_4 , де розташовані приватні житлові будинки і приблизно посередині вулиці, яку вона проходила від початку і до кінця такої вулиці, вона зустріла високого зросту молодого чоловіка, якого раніше там не бачила, хоча дуже часто буває саме на тій вулиці. Показала, що чоловік цей був одягнений у чорну куртку, темну шапку, джинси, худорлявий, із звичайною зовнішністю, високого зросту, як вона вважає 175-180 см, точніше сказати не змогла, йшли вони в одному напрямку, він був трохи попереду від неї. Вона почула, як на мобільний телефон цього чоловіка хтось зателефонував і він почав розмовляти з кимось по мобільному телефону. Йдучи по АДРЕСА_4 , цей чоловік зазирав на подвір`я житлових будинків, розташованих по цій вулиці, зокрема, на подвір`я будинку АДРЕСА_4 по вказаній вулиці, повз який вони саме проходили. Коли вона наблизилась до вказаного чоловіка, він на неї озирнувся і вона чітко роздивилась його обличчя, оскільки вони подивились один на одного. Після цього вона пішла далі по вулиці, а вказаний чоловік залишався позаду неї. Наступного дня вона дізналась від подруги про те, що саме на цій вулиці Брюлова обікрали будинок і тоді вона згадала про цього чоловіка. Показала, що дуже добре запам`ятала обличчя вказаної особи, оскільки тривалий час займалась малюванням саме портретів, описала працівникам поліції зовнішність такого чоловіка і в подальшому опізнала цього чоловіка за фотознімками, які були надані їй слідчою.

Такі покази свідка ОСОБА_22 підтверджені і протоколом пред`явленя особи для впізнання за фотознімками від 16.12.2016 року, згідно якого свідок, у присутності понятих, серед пред`явлених їй за фотознімками осіб опізнала саме обвинуваченого ОСОБА_23 , як особу, яку вона бачила 27 грудня 2015 року ввечері близько 19-20 год. по АДРЕСА_4 , за вище згаданих обставин. Таке впізнання проводилось за фотознімками у зв`язку з відмовою особи, яка може бути причетна до скоєння злочину, брати участь у впізнанні особисто (а.с.144-147, том 1).

Покликання сторони захисту на ту обставину, що в період грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_9 проживав в смт.Ратне та не міг вчинити злочину в м.Ковелі, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Згідно довідки Ратнівської ЦРЛ від 14.12.2016 року №1331/01.08/2.16, ОСОБА_9 дійсно був взяти на облік у вказаному лікувальному закладі 31.08.2015 року як особа яка перемістилась з тимчасово окупованої території України, однак, за час з 01.08.2015 року по 03.11.2016 року за медичною допомогою до вказаного лікувального закладу обвинувачений не звертався (а.с.209, том 1). Згідно наданої стороною захисту довідки Управління соцзахисту населення від 31.08.2015 року №101 ОСОБА_9 був взятий на облік, як особа, яка перемістилась з тимчасово окупованої території України і його адресу було зазначено : АДРЕСА_6 . Разом з тим, відповідно до довідки Ратнівської селищної ради від 13.12.2016 року №432/01-10. ОСОБА_9 за вище вказаною адресою АДРЕСА_6 не зареєстрований та не проживає, і власники будинку ніяких відомостей про ОСОБА_9 не мають, із урахуванням чого не було отримано і характеристики на обвинуваченого (а.с.210, том 1).

Суд ураховує, що взяття на облік обвинуваченого ОСОБА_9 у вище зазначених установах і закладах смт.Ратне не позбавляло обвинуваченого можливості вільно пересуватися, зокрема, в межах Волинської області, у тому числі, в м.Ковель, та жодним чином не спростовує наведених вище доказів щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому діяння, яке мало місце 27.12.2015 року.

Таким чином, досліджені судом докази у їх сукупності підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому протиправного діяння та спростовують твердження обвинуваченого щодо його не причетності до скоєння такого злочину, а не визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у скоєнні такого злочину розцінюється судом, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене протиправне діяння.

Аналізуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до житла, - за вище наведених обставин і такі дії обвинуваченого ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.

ІІІ. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ст.187 ч.3 КК України.
ОСОБА_9 в групі з ОСОБА_8 вчинили розбій за наступних обставин.
ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше вже вчинила розбій, 21 жовтня 2016 року близько 22 години, діючи умисно, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та керуючись метою заволодіння чужим майном, проникли через незамкнену хвіртку на територію подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_7 . Перебуваючи на указаному подвір`ї, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 проникли через незамкнені вхідні двері до житла ОСОБА_7 , де вчинили розбійний напад на останню. Так, ОСОБА_9 тримаючи в руках справний та придатний для стрільби пневматичний газово-балонний пістолет моделі «МР-654К» калібру 4,5 мм, який відноситься до конструктивно схожих з пневматичною зброєю виробів, приставляв його до тулуба ОСОБА_7 , тим самим візуально погрожував застосувати до потерпілої насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_8 та за попередньою змовою з останнім, висловлюючи усні погрози застосування зброї, наказав ОСОБА_7 віддати гроші, внаслідок чого за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 вони заволоділи належними потерпілій грошима на суму 500 доларів США, що по курсу Національного банку України станом на 21.10.2016 року відповідно до вартості 100 доларів США у 2 570,36 грн., в загальному становить 12851,80 грн., та виробами з золота: браслетом вагою 2,6 грами, що згідно довідки Національного банку України про вартість 1 грама золота станом на 21.10.2016 року у 1050,88 грн., має вартість 2732,29 грн., однією парою сережок вагою 8 грамів, що згідно довідки Національного банку України про вартість 1 грама золота станом на 21.10.2016 року у 1050,88 грн., має вартість 8407,04 грн., ланцюжком з хрестиком загальною вагою 21 грами, що згідно довідки Національного банку України про вартість 1 грама золота станом на 21.10.2016 року у 1050,88 грн., має вартість 22068,48 грн., заволодівши, таким чином, вказаними ювелірними виробами на загальну вартість 33207,81 грн., чим завдали потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 46 059 гривень 61 копійка.
Докази по п.ІІІ.
Обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у скоєнні такого інкримінованого йому діяння не визнав та показав суду наступне. 21 жовтня 2016 року ввечері він власним автомобілем «Мазда 623» з реєстраційними номерами Республіки Польша їхав до гуртожитку ПТУ №5 в м.Ковелі, щоб забрати свою дружину ОСОБА_24 , яка гостювала там у подруги. Близько 20 год. до нього на мобільний зателефонував його знайомий ОСОБА_25 , якого він підвіз до школи №3, після чого поїхав до гуртожитку ПТУ №5, звідки забрав дружину з її подругою та поїхав в напрямку магазину «Вечірній», а біля школи №3 забрав ОСОБА_26 на прохання останнього, щоб встигнути завезти його в смт.Любомль, де він мешкав з сім`єю, оскільки ОСОБА_27 перебував під адміністративним наглядом. По дорозі вони заїхали на автозаправну станцію «ВОГ», де він обміняв валюту, почекавши відкриття обмінного пункту, пили разом каву він, його дружина ОСОБА_24 та ОСОБА_27 , після чого усі разом виїхали з заправної станції, однак, автомобіль «заглох». Він змушений був паркуватися неподалік АЗС біля стоянки магазину «Ювант». Намагались відремонтувати автомобіль на місці, телефонували до знайомих, щоб допомогли з автомобілем, однак, змогли додзвонитись лише до дружини ОСОБА_25 , щоб вона приїхала з м.Любомля і забрала свого чоловіка, щоб він встиг додому та не порушував правила адміннагляду. Через нетривалий час він пішов на АЗС «ВОГ» купив серветок для дружини, а коли повернувся до автомобіля, то вже іншим автомобілем під`їхала дружина ОСОБА_28 , разом з їх знайомим ОСОБА_29 . Він хотів їхати разом з ними, сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля Мерседес, яким приїхала ОСОБА_30 , однак, ОСОБА_31 між собою посварились і він, вийшовши з автомобіля ОСОБА_32 , пішов у напрямку до АЗС «ВОГ», що і відображено на камерах відеоспостереження. Показав, що ходив також і в магазин на автостоянку напроти АЗС «ВОГ», туди ж за ним заїжджала дружина ОСОБА_33 своїм автомобілем. Повернувшись до свого автомобіля, він викликав таксі, однак, чекаючи на таксі, побачив, як іншим таксі під`їхав ОСОБА_27 , який кудись від`їжджав у цей час, а його дружина ОСОБА_34 та ОСОБА_30 від`їжджали автомобілем ОСОБА_32 окремо. Потім вони усі разом поїхали в кафе «Полакс» в смт.Люблинець, а ОСОБА_35 відвозила кудись ще свою подругу. Після 23 години він поїхав з кафе додому. Наступного дня купив необхідні запчастини та попросив свого кума ОСОБА_36 допомогти відремонтувати його автомобіль, якого він залишив там же біля автостоянки неподалік АЗС. Вони взяли на причіп його автомобіль до машини ОСОБА_37 , однак, їх зупинили працівники поліції та повідомили, що його розшукують, та пояснили, що підозрюють його в розбійному нападі. Настоює на тому, що такого розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 він не вчиняв, про що заявляв ще під час досудового розслідування. Вказує на те, що в матеріалах даної справи є відеозапис з камер відеоспостереження з АЗС «ВОГ», на яких він зображений у час, коли приблизно, за словами потерпілої ОСОБА_7 , було вчинено розбійний напад на неї. Вважає, що доказів його причетності до скоєння даного злочину немає. Показав, що з ОСОБА_9 до вказаного дня 21.10.2106 року, - коли було вчинено розбій щодо ОСОБА_7 , - він уникав спілкування, оскільки знав, що ОСОБА_9 вважав його винним у неповерненні певної суми грошових коштів. Вказує на те, що в період часу вчинення розбійного нападу на ОСОБА_38 він постійно знаходився поряд з кимось із своїх знайомих ОСОБА_39 та його дружиною ОСОБА_40 , а також поряд була і його дружина ОСОБА_41 . Показав, що був лише невеликий проміжок часу, коли він від них відходив близько 10 хвилин. Щодо впізнання його на досудовому слідстві потерпілою за голосом і за ходою, то не може пояснити, чому вона вказала на нього, як на особу, яка вчинила розбій, та чому потерпіла вказує саме на нього, як на винну особу, і в судовому засіданні. Показав, що вони з потерпілою та її чоловіком раніше були знайомі, ніяких конфліктів між ними не виникало. Крім того, показав, що до розбійного нападу на ОСОБА_38 , чоловік потерпілої брав під реалізацію велику партію цигарок, які він йому передав, та які запропонував збути ОСОБА_9 , щоб заробити грошей. ОСОБА_42 грошей за цигарки не віддав, через що ОСОБА_9 і мав претензії до нього. У подальшому він забрав у ОСОБА_43 ці цигарки і він з ОСОБА_9 розрахувався та, відповідно, конфлікт було вичерпано, однак, не повністю, оскільки ОСОБА_42 повернув не усі цигарки. Своєї вини у скоєнні розбійного нападу на ОСОБА_7 не визнає та настоює на свої непричетності до скоєння даного кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у скоєнні такого інкримінованого йому діяння не визнав та показав суду наступне. З обвинуваченим ОСОБА_8 він познайомився в квітні 2016 року, останній допомагав знайти йому житло. Маючи намір заробити грошей, він взяв у знайомих цигарки для реалізації. Саме ОСОБА_8 познайомив його з ОСОБА_44 , якому вони 25 чи 27 липня 2016 року загрузили з гаража цигарки в «бус» ОСОБА_43 , при цьому, останній відразу гроші за цигарки не віддав та мав привезти такі гроші через 20 хвилин. Він з ОСОБА_8 чекали на ОСОБА_43 в літньому кафе, однак, той так і не приїхав. Наступного дня ОСОБА_8 привіз йому лише гроші ті, які він мав віддати власникам цигарок по ціні, за якою брав товар, однак, не ту суму, яку мав віддати ОСОБА_42 за такі цигарки, при цьому, ОСОБА_8 повідомив, що решту грошей ОСОБА_42 віддасть пізніше. У подальшому через знайомих йому організували зустріч з ОСОБА_45 , під час такої зустрічі були присутні і інші особи, однак, розмова між ним та ОСОБА_45 була один-на-один. Під час такої розмови на його запитання де гроші за цигарки, ОСОБА_42 повідомив, що віддав усе ОСОБА_8 після чого вони домовились зустрітись усі разом за участю ОСОБА_8 . Через якийсь час вони зустрілись усі разом він, ОСОБА_8 , ОСОБА_42 і інші особи біля магазину «Слайга» в м.Ковелі. Під час такої зустрічі ОСОБА_8 при усіх присутніх сказав, що віддасть решту грошей за цигарки, оскільки ОСОБА_42 нічого не винен, однак, грошей йому за цигарки ні ОСОБА_8 ні ОСОБА_42 так і не повернули. Після описуваних подій він не бачив ОСОБА_8 та ОСОБА_43 та зустрів останнього лише 23.10.2016 року вже в піцерії «Класік» по вул.Володимирській в м.Ковелі, куди ввечері приїхав з друзями відпочити. Бачив, як потерпіла, яка була разом з ОСОБА_45 та ще з іншими особами в піцерії того дня уважно дивилась на нього, однак, не розумів, чому саме, після чого він пішов з піцерії додому. Щодо 21.102016 року показав наступне. Вказаного дня він увечері знаходився в мікрорайоні «Черемушки» біля кафе «Хортиця» та мав намір їхати додому на ОСОБА_46 , коли близько 21.30. год. до нього підійшов його знайомий ОСОБА_47 та повідомив, що з даної зупинки важко доїхати до ОСОБА_48 і вони разом пішли в напрямку центру міста. Поблизу Укрпошти побачили маршрутку, яка їхала на смт.Люблинець та побігли до зупинки, щоб встигнути сісти на вказану маршрутку. Тоді ж до нього на мобільний зателефонував його знайомий ОСОБА_49 , з яким вони домовились зустрітися та який підсів до них у цю ж маршрутку вже через кілька зупинок біля школи №7 і вони поїхали в напрямку Сільмашу. Біля магазину «Сяйво» на Сільмаші він з ОСОБА_50 разом вийшли та, зайшовши в магазин і купивши продукти, пішли до нього додому, а ОСОБА_47 поїхав далі цією ж маршруткою до смт.Люблинець, де він і мешкав. Показав, що до магазину «Сяйво» на Сільмаші вони з ОСОБА_51 під`їхали близько 21.45.год., точніше не пам`ятає, після чого перебували у нього вдома приблизно до 22.30 год. У подальшому він провів ОСОБА_52 на зупинку, однак, не дочекавшись маршрутки, повернувся додому і був удома з дружиною ОСОБА_53 . Наступного дня на мобільний телефон ОСОБА_54 телефонувала особа, яка назвалась працівником поліції, запитували адресу, де вони проживають та сказали, що мають намір приїхати, однак, не дочекавшись їх, він поїхав в піцерію «Класік» на вул.Володимирській, де і зустрів Перебойчуків з друзями. У піцерії він був разом з ОСОБА_51 та ОСОБА_55 , які вживали спиртне, а він не пив та спостерігав, як за ним уважно дивилась потерпіла ОСОБА_7 , хоча показав, що на той час не знав, що саме відносно неї вчинено було розбійний напад. Після цього він поїхав додому, де дружина повідомила йому що кілька разів телефонував працівник поліції Гаркавий та розшукував його. Передзвонивши до ОСОБА_56 , який повідомив, що йому необхідно приїхати в поліцію, він приїхав у поліцію, де проводили за його участю впізнання, допитували, де він був 21.10.2016 року і після того, як він розповів, його відпустили додому. Показав, що під час впізнання за голосом потерпіла його не опізнала. Наступного дня 23.10.2016 року в його помешканні провели обшук та виявили і вилучили перелічені в протоколі обшуку предмети і речі, які належать йому, та того ж дня його було затримано працівниками поліції. Показав, що вилучений у нього пістолет не є зброєю, а вилучені у нього відмички, ключі і замки до дверей є його інструментами, які, однак, не мають відношення до злочину. Показав, що конфлікту у нього з ОСОБА_45 не було, однак, він мав до нього майнові претензії за цигарки, гроші за які той йому так і не повернув. Показав, що з ОСОБА_8 він мав також непорозуміння за цигарки, гроші за які останній обіцяв йому повернути, однак, також не повернув. Вказав також на порушення його права на захист, оскільки захисника слідча надала йому не відразу, та не забезпечила перекладача під час досудового розслідування, і перекладач був залучений лише судом. Заперечує свою причетність до скоєння даного інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Не зважаючи на не визнання вини обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вина останніх у вчиненні інкримінованого ним кримінального правопорушення (злочину) доведена зібраними у даному кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 показала суду наступне. 21 жовтня 2016 року вона знаходилась зі своєю малолітньою дитиною у себе вдома в приватному будинку АДРЕСА_7 , який огороджений парканом. Вона саме поклала спати малолітню дочку, а її чоловік ОСОБА_57 знаходився на роботі. Того вечора вхідні двері в будинок не були замкнені, та хвіртка паркану також не була зачинена, оскільки мали приїхати куми ОСОБА_58 в гості і вона їх чекала. Перебуваючи в спальній кімнаті близько 21.50.год. вона розмовляла по мобільному телефону з знайомою, коли побачила через дзеркало, що по коридору хтось іде та подумала, що чоловік раніше повернуся з роботи. Однак, до неї в спальню зайшов незнайомий чоловік високого зросту в масці, взутий у «берці» та сказав російською мовою, щоб вона тихо виходила з спальні, щоб не збудити дитину, яка спала. При цьому, він намагався змінити голос. На коридорі цей чоловік взяв її за руку, далі вона побачила іншого чоловіка нижчого зросту і теж у масці, - в «балаклаві», в темній куртці. Чоловіки завели її до дитячої кімнати та сказали, щоб вона давала гроші, на що вона відповідала, що не має грошей. Високий чоловік продовжував вимагати у неї гроші та приставив до неї пістолета, при цьому, робив дії, а саме відвертав їй обличчя до себе та казав «смотри на меня», щоб вона не дивилась на нижчого зростом чоловіка, в якого на голові, окрім маски, був також одягнений і капюшон куртки. Обоє злодіїв були також в рукавицях. Злякавшись, вона на вимогу високого чоловіка, який розмовляв російською мовою, зняла з себе ювелірні прикраси з золота, однак, він продовжував вимагати саме гроші. Не отримавши грошей, високий чоловік по рації, яку тримав у руці, сказав комусь «давайте, действуйте» і вона налякавшись за своє життя та за життя своєї дитини, повідомила, що в ванній кімнаті знаходиться великий камінь бурштину вагою близько 3 кг. Чоловік малого зросту не знайшов камінь і вона сама показала ним де зберігався бурштин, однак, високий продовжував вимагати гроші та погрожував їй пістолетом, засовуючи пістолет їй до рота, а малий чоловік спакував бурштиновий камінь у пакет. Вона добре бачила великі очі високого чоловіка, а менший зростом ховав постійно очі та уникав на неї дивитися, опускаючи голову та будучи в масці і капюшоні, який натягував до очей. На вимогу високого чоловіка вона також показала де знаходяться 500 доларів США, які зберігались на кухні і які вона віддала високому чоловікові, однак, він казав, що цього замало та продовжував вимагати гроші. Вона повідомила ним, що більше грошей вона не має і скоро мають приїхати її куми в гості, однак, високий сказав російською мовою, що вони все-рівно усіх перестріляють. Потім високий запитав російською мовою, чи є в гаражі цигарки, вона повідомила, що не має і високий наказав малому чоловіку зв`язати її скотчем. Менший нападник вийнявши з кишені широкий скотч темного кольору, відірвав руками частину скотчу та зв`язав їй цим скотчем ноги та руки, і вони сказали, щоб вона нікому не дзвонила та протягом 30 хвилин нічого не робила і сиділа тихо, бо інакше вони вкинуть у будинок гранату. При цьому, меншого зросту чоловік намагався розмовляти російською мовою, відвертав обличчя, змінював голос, який, однак, видався їй знайомим і пізніше вона зрозуміла, що за голосом це ОСОБА_59 , якого вона знала раніше. Після цього обоє чоловіків пішли з будинку, втікаючи з подвір`я через хвіртку заднього входу на подвір`я, тобто, через провулок. При цьому, вона побачила в темноті світло фар автомобіля та почула, як гучно скрипнули гальма від`їжджаючого автомобіля і було чути, як авто швидко від`їхало, а вона, перегризши зубами скотч у себе на руках та розрізавши ножем скотч на ногах, зателефонувала кумам ОСОБА_60 , які мали приїхати. Показала, що будинок, в якому вона мешкає, знаходиться в провулку П.Мстислава на перехресті з вул.П.Мстислава і в районі неподалік цих вулиць раніше також проживав ОСОБА_59 . Іншого нападника вона не впізнала, показала, що ОСОБА_9 раніше ніколи не бачила та не знала його, на відміну від ОСОБА_8 . Поліцію викликали вже пізніше, коли приїхали куми та чоловік, оскільки у неї був сильний психологічний стрес, вона дуже злякалась і чоловік з кумами її заспокоювали. Того ж дня поліція вилучила з будинку скотч, яким її зв`язували нападники, решту скотчу нападники забрали з собою. Показала, що напад тривав близько 10 хвилин, пістолет, якого високий чоловік приставляв до неї та направляв в її сторону, погрожуючи їй, вона добре роздивилась, зрозуміла для себе, що це справжній пістолет, злякалась за своє життя і за життя малолітньої дитини, оскільки він наставляв пістолета їй в груди та в обличчя, вимагаючи грошей та постійно погрожував усіх підірвати. Показала також, що ОСОБА_61 вона знала раніше, бачила та безпосередньо спілкувалась з ним неодноразово і до конфлікту з її чоловіком у них з ОСОБА_62 були нормальні взаємовідносини. Щодо конфлікту, який виник між ОСОБА_62 та її чоловіком, то пояснила наступне. Восени 2016 року її чоловік привіз додому велику партію цигарок, які взяв у ОСОБА_61 для перепродажу, однак, вона сказала, щоб чоловік повернув ці цигарки ОСОБА_63 , оскільки не хотіла, щоб чоловік мав справу з ОСОБА_8 і чоловік, погодившись, повернув ОСОБА_63 ці цигарки. Однак, через кілька днів до чоловіка подзвонив ОСОБА_9 та, з незрозумілих причин, вимагав, щоб її чоловік повернув цигарки, які взяв у ОСОБА_61 та вимагав гроші за цигарки. Вона за це згадала також, коли грабіжники вимагали у неї гроші та запитували, чи є вдома цигарки, і коли вона запитала у нападників чому вони прийшли саме до них, ті відповіли, що за борги її чоловіка. Також показала про те, що в ході досудового розслідування вона чітко опізнала за голосом та за ходою і статурою ОСОБА_64 , якого добре знала раніше, після чого разом з чоловіком та з кумами поїхала в піцерію «Класік» по вул. Володимирській в м.Ковелі, щоб відпочити та заспокоїтися після цих подій. Зробивши замовлення в піцерії вона побачила, як за сусідній столик сіли чоловіки, серед яких був і ОСОБА_65 , якого вона раніше особисто не знала. Коли ОСОБА_65 почав розмовляти, та придивившись до нього, вона зрозуміла, що він і є тим другим високим чоловіком, який вчинив напад на неї. На її запитання, чоловік відповів, що цей чоловік ОСОБА_9 , який по телефону вимагав у нього гроші за цигарки, які він ще раніше повернув ОСОБА_66 . Вона повідомила чоловіку про те, що ця особа дуже схожа за статурою та ходою і по голосу(хоч він і намагався змінювати голос під час нападу) на того високого чоловіка, який скоїв напад на неї. Показала також, що ще під час виклику поліції, вона заявляла про те, що один з нападників був схожий на ОСОБА_64 , якого вона знала раніше. На даний час настоює на тому, що саме ОСОБА_8 вчинив розбійний напад на неї в групі з ОСОБА_67 і впізнає ОСОБА_8 по голосу, по манері поведінки та ході. Впевнена та настоює на тому, що це був саме ОСОБА_8 в групі з ОСОБА_67 , якого вона також опізнала за зовнішніми ознаками. Також показала, що під час слідчого експерименту показувала слідчому різні дороги від її будинку до АЗС «ВОГ», куди можна доїхати і за кілька хвилин, приблизно, за 4-5 хвилин.

Такі показання потерпілої є чіткими, послідовними та не суперечать іншим доказам у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться судом лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Із урахуванням даної норми Закону та змісту обвинувального акта, згідно якого обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не вмінено заволодіння в ході розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 21.10.2016 року бурштиновим каменем, про викрадення якого заявляла потерпіла ОСОБА_7 , суд позбавлений можливості встановлювати обставини щодо заволодіння обвинуваченими під час розбійного нападу на потерпілу 21.10.2016 року каменем бурштину та, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, проводить судовий розгляд даного кримінального провадження виключно в межах висунутого обвинувачення, - відповідно до обвинувального акту, обвинувачення за яким було змінено прокурором під час судового розгляду з урахуванням положень ч.2 ст.337 КПК України (а.с.7-19, том 3).

Так, згідно протоколу огляду місця події від 22.10.2016 року та фототаблиці до вказаного протоколу, було оглянуто житловий будинок АДРЕСА_7 , та в ході огляду в кухні вказаного будинку було виявлено та вилучено клаптики скотчу, а на зовнішній поверхні ручки дверей до спальної кімнати було виявлено сліди рукавички, та на підлозі в спальній кімнаті було виявлено сліди низу взуття, а також при огляді подвір`я будинку на протилежній від вул.П.Мстислава частині вулиці було виявлено схожий слід низу взуття, які (обоє) були перекопійовані під час огляду місця події(а.с.71-79, том 1), - що не суперечить показанням потерпілої в тій частині, що нападники зв`язували її скотчем та під час нападу були в рукавицях.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання поза візуальним контактом за голосом від 22.10.2016 року, під час проведення такої слідчої дії потерпіла ОСОБА_7 опізнала, серед інших осіб, за голосом саме ОСОБА_8 , як особу, яка в групі з іншою особою вчинила розбійний напад на неї за вище описаних обставин(а.с.89-92, том 1). Порушень вимог КПК України під час проведення такої слідчої дії, які б давали суду підстави визнати такий доказ недопустимим, у межах даного кримінального провадження судом не встановлено.

Крім того, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання поза візуальним спостереженням за ходою від 22.10.2016 року, потерпіла ОСОБА_7 під час проведення такої слідчої дії опізнала за статурою та ходою, серед інших осіб, саме обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка в групі з іншою особою вчинила розбійний напад відносно неї за вище описаних обставин(а.с.93-95, том 1) і порушень вимог КПК України під час проведення такої слідчої дії, які б давали суду підстави для визнання такого доказу недопустимим, у межах даного кримінального провадження судом також не встановлено.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.10.2016 року під час проведення такої слідчої дії потерпіла ОСОБА_7 опізнала за статурою і по очах (особливостях погляду) саме обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка в групі з іншою особою вчинила відносно неї розбійний напад за вище згаданих обставин(а.с.96-99, том 1) і порушень вимог КПК України під час проведення такої слідчої дії, які б давали підстави для визнання такого доказу недопустимим, у межах даного кримінального провадження судом не встановлено.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника на протокол пред`явлення особи для впізнання поза візуальним контактом за голосом від 23.10.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 під час такої слідчої дії не опізнала серед інших осіб за голосом обвинуваченого ОСОБА_9 (а.с.204-208, том 2), не спростовують наведених вище доказів щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до скоєння даного інкримінованого йому кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Як показала суду потерпіла ОСОБА_7 , один з нападників вищого зросту (а саме обвинувачений ОСОБА_9 візуально є вищим за зростом від обвинуваченого ОСОБА_8 ), який розмовляв російською мовою та приставляв до неї пістолета, при цьому, погрожуючи та вимагаючи гроші, постійно змінював свій голос під час вчинення злочину, що, як вказує потерпіла, вплинуло на те, що за голосом вона не опізнала обвинуваченого ОСОБА_9 під час вище згаданої слідчої дії. Також потерпіла показала про те, що під час вище згаданої слідчої дії в присутніх дзвонили мобільні телефони та було шумно, що її відволікало та вплинуло також на результат такої слідчої дії. Крім того, як показала потерпіла ОСОБА_7 , вона опізнала обвинуваченого ОСОБА_9 за іншими ознаками за статурою, ходою та за поглядом, як особу, яка вчинила на неї розбійний напад за вище описаних обставин, а суд, даючи оцінку зібраним у справі доказам, оцінює такі докази в їх сукупності з іншими доказами і враховує те, що такі докази, в своїй сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні такого інкримінованого йому діяння.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_68 показав суду про те, що потерпіла у справі ОСОБА_7 є його дружиною. 21.10.2016 року ввечері він знаходився на роботі, а після 22 години до нього зателефонувала дружина і повідомила, що на неї напали. Коли він повернувся додому, то там уже були їх куми ОСОБА_58 . Дружина йому розповіла, як двоє незнайомих чоловіків у масках, один з яких був високого зросту, а інший низького, зайшли до їх будинку та вимагали у неї гроші, погрожуючи, при цьому, пістолетом. Дружина також розповіла йому про те, що нападники запитували у неї чи є у них цигарки та на її запитання, чому вони це вчиняють, повідомили їй, що це за борги її чоловіка. Нападники викрали у дружини золоті ювелірні вироби, бурштиновий камінь вагою близько 3 кг, якого він придбав для продажу, а також грошові кошти 500 доларів США, які зберігались на кухні. Дружина була дуже налякана і він з кумами намагались її заспокоїти. На його запитання чи не впізнала вона когось із нападників, дружина, трохи заспокоївшись, повідомила, що нижчого зросту нападник дуже схожий на ОСОБА_64 , якого вона знала та бачила раніше неодноразово. ОСОБА_61 він також знав давно і спілкувався з ним після того, як той вийшов з місць позбавлення волі. Показав, що незадовго до нападу на його дружину, ОСОБА_8 запропонував йому тридцять ящиків цигарок, які він взяв у нього для перепродажу, однак, дружина настояла на поверненні цих цигарок, і він їх ОСОБА_63 повернув. Потім його розшукав ОСОБА_9 , який вимагав повернути йому гроші за цигарки, однак, він повідомив йому, що вже повернув ОСОБА_63 цигарки, але йому продовжували погрожувати та вимагати гроші, а через три місяці здійснили цей напад на дружину. Вказані цигарки він брав безпосередньо у ОСОБА_8 і при цьому був присутній і ОСОБА_9 , а коли він повертав цигарки ОСОБА_63 , то ОСОБА_69 при цьому не було. ОСОБА_9 йому заявляв про те, що він йому винен гроші, хоча він і повернув усі цигарки ОСОБА_63 , однак, ОСОБА_65 продовжував висувати до нього майнові претензії. Показав також, що після розбійного нападу на дружину, вона їздила до поліції, де опізнала ОСОБА_8 , як особу, яка вчинила на неї напад в групі з іншим чоловіком. Показав, що ОСОБА_69 його дружина раніше не бачила та не спілкувалась з ним. Наступного дня після нападу та уже після впізнання дружиною в поліції ОСОБА_8 , вони разом з кумами ОСОБА_70 поїхали в піцерію «Класік», щоб дружина трохи заспокоїлась і відпочила. У піцерії, яка розташована по вул.Володимирській в м.Ковелі вони побачили ОСОБА_69 , який був у компанії з іншими чоловіками. За їх спиною ОСОБА_65 сказав комусь , що «пора цю банду валити» і він зрозумів для себе, що це йдеться про нього, оскільки ОСОБА_65 заявляв до нього претензії раніше. На запитання дружини він відповів, що це є ОСОБА_65 , на що дружина повідомила йому, що цей чоловік дуже схожий за голосом, статурою і ходою та поглядом на того другого вищого нападника, який вчинив розбій разом з ОСОБА_8 . У дружини тоді від хвилювання почалася істерика, вона злякалась, побачивши в піцерії ОСОБА_69 , якого опізнала, як одного з нападників і вони поїхали до поліції, де і заявили про те, що дружина опізнала другого злодія. Показав також, що ніхто інший до нього не мав жодних майнових претензій. Щодо каменя з бурштина, та він мав намір його продати, придбавши за власні кошти, однак, злодії не запитували у дружини щодо цього каменя, оскільки не знали про нього, а питали за гроші та цигарки.

Свідок ОСОБА_71 показав, що він є кумом потерпілої та ОСОБА_72 . 21 жовтня 2016 року він з дружиною ввечері мали приїхати до ОСОБА_73 у гості. Ввечері близько 22 години зателефонувала ОСОБА_74 та просила, щоб вони швидше приїхали, бо до неї в хату проникли злодії і вчинили напад на неї та пограбували її. По приїзді він з дружиною побачили, що ОСОБА_75 вже стоїть на порозі свого будинку та саме знімає з ніг скотч темного кольору, при цьому, руки її вже були розв`язані від скотчу. ОСОБА_76 повідомила, що двоє невідомих чоловіків в масках, один з яких був високий, інший нижчого зросту, проникли в її будинок та, погрожуючи їй пістолетом, викрали у неї золоті ювелірні вироби, вимагали гроші, які вона ним і віддала. Незадовго з роботи приїхав чоловік ОСОБА_77 , вона ним розповіла про нападників, була дуже налякана, вони намагались її заспокоїти і лише через приблизно 30 хвилин викликали поліцію.

Такі показання свідків ОСОБА_78 та ОСОБА_79 повністю співпадають з показаннями потерпілої ОСОБА_7 щодо обставин нападу на неї, вчиненого 21.10.2016 року та не суперечать іншим зібраним у даному кримінальному провадженні доказам.

Допитаний судом свідок ОСОБА_80 підтвердив суду про те, що приблизно влітку 2016 року він зустрічався зі своїм товаришем ОСОБА_44 , щоб зустрітись та спільно переговорити з іншими людьми, зокрема, ОСОБА_9 , однак, щодо якого саме питання точно не знає. Під час такої зустрічі, яка мала місце в дворі багатоквартирного будинку в м.Ковелі, бачив, як під час розмови, ОСОБА_9 замахнувся рукою на ОСОБА_81 , однак, не вдарив, та бачив, як ОСОБА_65 сперечався з ОСОБА_45 , однак, не чув, про що саме, оскільки ті двоє відійшли від нього.

Такі показання даного свідка підтверджують показання потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_78 щодо існування конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_82 незадовго до вчинення розбійного нападу на дружину свідка потерпілу ОСОБА_7 , що вказує на наявність мотиву в обвинуваченого ОСОБА_9 та в обвинуваченого ОСОБА_8 , який також настоює на тому, що ОСОБА_68 повернув не всі взяті у нього цигарки та залишився винен ним грошові кошти, - для вчинення такого кримінального правопорушення, і в сукупності з іншими доказами у даній справі підтверджує вину обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні такого інкримінованого ним протиправного діяння.

Свідок ОСОБА_83 показав суду про те, що він працює оперуповноваженим Любомльського ВП ГУНП у Волинській області і в жовтні 2016 року до нього зателефонували колеги з кримінальної поліції з м.Ковеля та повідомили про те, що в ОСОБА_84 було вчинено розбійний напад, до якого може бути причетний ОСОБА_27 , який на той час проживав у м.Любомлі та знаходився у них під адміністративним наглядом, при цьому, йому було встановлено ряд обмежень, у тому числі, не залишати помешкання у певний період часу. Під`їхавши близько 24 год. до будинку, де проживав ОСОБА_27 , він побачив на подвір`ї автомобіль «Мерседес» на литовських номерах, яким користувався сам ОСОБА_27 та його дружина. Присвітивши ліхтариком з мобільного телефону в салон автомобіля, побачив на задньому сидінні скотч темного кольору, який вже був у користуванні, оскільки краї такого скотчу були відірвані, про що в подальшому повідомив по телефону працівникам Ковельського ВП, - заступника начальника карного розшуку. Він особисто перевірив, що на той час це було вже після 24 год. ночі - сам ОСОБА_27 та його дружина вже знаходились удома. Щодо скотчу, то від працівників Ковельського ВП він дізнався про те, що розбійний напад було вчинено з використанням скотчу темного кольору до потерпілої особи, яку таким скотчем зв`язували, і він зрозумів, що такий же скотч він бачив на задньому сидінні автомобіля ОСОБА_85 . Показав, що виявлений ним скотч був у широкому рулоні і коричневого кольору, однак, вилучення такого скотчу не проводилось.

Вказані обставини підтверджені і письмовим рапортом оперуповноваженого СКП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_86 від 23.10.2016 року (а.с.106, том 1).

Оцінюючи такі показання свідка, суд враховує те, що згідно показань самого обвинуваченого ОСОБА_8 , даних ним безпосередньо в суді, він, маючи намір їхати автомобілем ОСОБА_87 , сідав у салон автомобіля «Мерседес» на заднє пасажирське сидіння, (де в подальшому свідок ОСОБА_83 виявив вище згаданий скотч) коли дружина ОСОБА_88 . ОСОБА_35 приїхала в м. Ковеля вказаним автомобілем 21.10.2016 року ввечері, а, згідно показів потерпілої ОСОБА_7 саме нижчого зросту нападник( як уже зазначалось вище, обвинувачений ОСОБА_8 є візуально нижчим за зростом від обвинуваченого ОСОБА_9 ) зв`язував їй широким скотчем темного кольору ноги та руки під час розбійного нападу на неї 21.10.2016 року, попередньо вийнявши такий скотч з кишені куртки та відірвавши від нього частину. Такі покази свідка ОСОБА_89 суд не розцінює, як прямий доказ вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому даного діяння, оскільки органом досудового розслідування не було вилучено такий скотч з автомобіля ОСОБА_25 та не було проведено ряду інших необхідних слідчих дій для встановлення ідентичності вилученого з місця події в будинку ОСОБА_7 скотчу з тим, який виявив у салоні автомобіля «Мерседес» свідок ОСОБА_90 , однак, суд враховує дані обставини, як такі, що не суперечать іншим встановленим у справі обставинам, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні даного інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Допитана в якості свідка ОСОБА_91 показала суду про те, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 . Показала, що 21 жовтня 2016 року вона гостювала у своєї куми і близько 20.30.год. її чоловік ОСОБА_59 забрав її машиною та вони разом поїхали до автозаправки «ВОГ» що по вул.Варшавській в м.Ковелі, де усі разом вона, її чоловік та ОСОБА_25 , який був разом з ними, пили каву, після чого від`їхали від автозаправки, однак, незадовго поблизу магазину «Ювант» автомобіль вийшов з ладу і вони зупинились. Подзвонили до дружини ОСОБА_88 . ОСОБА_32 і вона приїхала за ним з м.Любомля своїм автомобілем, щоб завезти чоловіка додому в м.Любомль, вони усі разом сіли в автомобіль ОСОБА_32 , однак, ОСОБА_31 посварились між собою і ОСОБА_92 пішов до автозаправки «ВОГ», а її чоловік - за ним. Показала, що біля магазину «Ювант» та автозаправки «ВОГ» вони знаходились близько години часу і її чоловік майже постійно знаходився в полі її зору. Показала, що потім вона, її чоловік ОСОБА_8 та ОСОБА_27 поїхали в кафе «Полакс» в смт.Люблинець на таксі, оскільки ОСОБА_93 повезла знайому в центр міста на роботу, після чого приїхала в кафе «Полакс» за ОСОБА_39 та забрала його додому. Показала, що після того, як її чоловіка було заарештовано, вона приходила до потерпілої ОСОБА_7 додому та переконувала останню у тому, що це не ОСОБА_94 вчинив розбійний напад, однак, не погрожувала потерпілій при цьому.

Свідок ОСОБА_25 показав суду, що 21 жовтня 2016 року близько 21.30.год. ОСОБА_94 приїхав до будинку його батьків в м.Ковелі, щоб відвезти його додому в м.Любомль, оскільки він був під адміністративним наглядом і йому за часом необхідно було їхати додому. Разом з ОСОБА_62 та його дружиною вони заїхали на АЗС «ВОГ», де разом пили каву а потім поїхали в напрямку м.Любомль, однак, біля магазину «Ювант» вийшов з ладу автомобіль ОСОБА_8 і на той час ще не було 22 години. Вони зателефонували до його дружини ОСОБА_32 і приблизно через 30-40 хвилин вона приїхала автомобілем до «Юванта» в м.Ковелі, щоб забрати його в м.Любомль. Разом з дружиною в автомобілі приїхав і їх знайомий ОСОБА_95 . Показав, що з дружиною того вечора він посварився і, викликавши таксі, поїхав на вул.Ватутіна, де їздив близько 20 хвилин, після чого повернувся і все це відображено на камерах відеоспостереження з АЗС «ВОГ», про що йому пізніше стало відомо. Повернувшись на таксі до «Юванта», він разом з ОСОБА_8 та його дружиною поїхали в кафе «Полакс» в смт.Люблинець, а його дружина ОСОБА_35 в цей час повезла свою знайому в центр міста. Пізніше дружина приїхала за ним в кафе «Полакс» та забрала додому в м.Любомль.

Свідок ОСОБА_96 показала суду про те, що в жовтні 2016 року близько 21-22 години її чоловік ОСОБА_27 зателефонував їй та сказав забрати його з м.Ковеля додому у м.Любомль, бо у них зламався автомобіль ОСОБА_61 , яким той обіцяв відвезти його до м.Любомля і вони знаходяться поблизу магазину «Ювант» у м.Ковелі. Вона власним автомобілем «Мерседес» разом зі своїм знайомим ОСОБА_97 , який саме проводив ремонт в її будинку, приїхали в м.Ковель після 21 години однак, до 22 години, що вона точно пам`ятає, оскільки мала намір відвезти чоловіка додому до вказаного періоду часу, бо відносно нього було встановлено адміннагляд і його могли перевіряти працівники поліції. Під`їхавши до магазину «Ювант», побачила автомобіль ОСОБА_8 , де також були його дружина ОСОБА_24 та ОСОБА_98 . По приїзді вона посварилась зі своїм чоловіком ОСОБА_39 і він пішов в напрямку АЗС «ВОГ», а до неї в автомобіль на заднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_59 , який почав з нею про щось розмовляти, однак, з ним вона також посварилась і він пішов у напрямку АЗС. Вона разом з ОСОБА_99 теж під`їхала до АЗС «ВОГ», однак, свого чоловіка вже не застала і їй повідомили, що він поїхав кудись на таксі. ОСОБА_94 пішов до стоянки вантажних автомобілів напроти АЗС шукати ОСОБА_26 , а вона залишилась чекати в автомобілі, однак, чоловіка так і не дочекалась та поїхала завезти знайому на роботу в клуб «Кіно». Близько 23 год. вона під`їхала в кафе «Полакс» в смт.Люблинець, де вже були її чоловік, та обоє Ткачиків, після чого вона забрала ОСОБА_26 та вони разом поїхали додому в м.Любомль. Показала, що з м.Любомля до м.Ковеля або ж в зворотному напрямку вона доїжджає автомобілем приблизно за 15-20 хвилин і того дня також їхала з такою ж швидкістю.

Такі показання свідків ОСОБА_91 , ОСОБА_25 та ОСОБА_96 щодо часу, коли відбувались описані вище кожним із них події 21.10.2016 року спростовуються наступними дослідженими в ході судового розгляду даного кримінального провадження доказами.

Як убачається з вищенаведених показань свідків ОСОБА_25 та його дружини ОСОБА_96 такі їх показання мають розбіжність між собою, а саме свідок ОСОБА_25 вказує про те, що після того, як близько але до 22 год. вийшов з ладу автомобіль ОСОБА_8 і до приїзду його дружини з м.Любомля пройшло 30-40хв., - тобто, приїзд ОСОБА_96 мав місце значно пізніше, аніж о 22 год., тоді як свідок ОСОБА_96 показала, що приїхала до м.Ковеля ще до 22 год., - що вказує на невідповідність показань даних свідків реальному часові подій, які мали місце 21.10.2016 року.

Допитана судом свідок ОСОБА_100 показала суду про те, що 31 жовтня 2016 року, коли було вчинено злочин, вона постійно розмовляла по мобільному телефону з ОСОБА_99 та чула по телефону, як остання одночасно про щось говорила зі своїм чоловіком ОСОБА_101 , - це їй було чути через мобільний телефон, і дані події мали місце в період часу з 21.30.год до 23 години. При цьому безпосередньо у вказаний період часу вона не бачила ОСОБА_61 , однак, чула через телефон, як з ним розмовляла ОСОБА_41 , одночасно розмовляючи з нею по телефону. Близько 23 год. ОСОБА_102 підвезла її своїм автомобілем до бару «Кіно». Заявляючи про вказані вище періоди часу, вона точно такий час за годинником не відслідковувала.

Таким чином, свідок ОСОБА_100 спростувала показання свідка ОСОБА_96 про те, що вона підвозила ОСОБА_100 до роботи значно раніше за часом та вказує на те, що описувані свідком ОСОБА_96 події мали місце не у зазначений нею період часу.

Також, як показав суду свідок ОСОБА_103 , восени 2016 року після 22 години вечора, коли він працював таксистом у м.Ковелі, до нього на АЗС підійшов чоловік, на прохання якого він відвіз його спочатку до провулку Шевченка в м.Ковелі, там почекав на нього 2-3 хвилини, після чого відвіз в с.Вербка, що в межах міста, там теж почекав його 3-5 хвилин, після чого відвіз його до магазину «Ювант» на вул.Варшавській в м.Ковелі, де на дворі стояли хлопці та дівчата, які між собою розмовляли, і яких він разом із згаданим вище пасажиром відвіз в кафе «Полакс» в смт. Люблинець. Тих осіб на даний час він візуально не пам`ятає.

Показання даного свідка також вказують на те, що описувані свідками ОСОБА_91 , ОСОБА_25 та ОСОБА_96 події, які мали місце 21.10.2016 року поблизу магазину «Ювант» в м.Ковелі в дійсності відбувались в інший період часу, аніж близько 22 години.

Дане стверджується і наступними доказами в даному кримінальному провадженні.

Як убачається з дослідженого судом відеозапису з камери відеоспотереження, що закріплена всередині приміщення автозаправної станції «ВОГ» в м.Ковелі по вул.Варшавській, 3-б, який міститься на ДВД-диску, на такому відеозаписі відображено запис подій у приміщенні згаданої вище АЗС, яким охоплюється торгова зала автозаправної станції з позиції камери, що встановлена в правому верхньому кутку приміщення, при русі від входу до споруди, - за 21 жовтня 2016 року в період часу з 19.59 год. до 23.19 год. У ході дослідження такого відеозапису судом встановлено, що за показниками часу, відображеного на такому відеозаписі, о 20.48 год. до приміщення торгової зали АЗС зайшов чоловік, схожий на ОСОБА_25 , який пішов у напрямку пункту обміну валюти, а за ним зайшла жінка, схожа на ОСОБА_104 . Далі о 20.49 год. до приміщення АЗС зайшов чоловік, схожий на ОСОБА_8 . Згідно відеозапису, усі троє вказаних осіб вийшли з приміщення АЗС о 21.04 год.

Наведене спростовує твердження свідка ОСОБА_25 в тій частині, що обвинувачений ОСОБА_8 забрав його з будинку батьків лише близько 21.30.год., оскільки, як установлено вище за записами з відеокамери АЗС «ВОГ», уже в період часу до 21.00.год. обвинувачений ОСОБА_8 з дружиною та свідком ОСОБА_25 разом перебували в приміщенні згаданої АЗС, - що вказує на недостовірність показів даного свідка щодо часу описуваних ним подій.

На цьому ж дослідженому судом відеофайлі міститься відеозапис, на якому зображено, як о 22.05 год. до цього ж приміщення АЗС зайшов чоловік, схожий на ОСОБА_8 , придбавши товари, а саме напій «Несті», вологі серветки та жувальну гумку, розрахувався за них через касу на АЗС, після чого о 22.07 год. така особа вийшла з вказаного приміщення(у файлі а.с.230, том 1).

Даний відеозапис з камери спостереження АЗС «ВОГ» був наданий працівникам поліції добровільно за заявою адміністратора систем ТОВ «Фінансова компанія «Октава фінанс» ОСОБА_105 від 25.10.2016 року та, згідно постанови слідчого від 30.10.2016 року був визнаний речовим доказом у справі та приєднаний до матеріалів даного кримінального провадження, а, відтак, є належним і допустимим доказом у справі.

Наведені вище обставини підтверджені і протоколом огляду речей від 30.10.2016 року (а.с.84, том 1), згідно якого в ході огляду вище згаданого диску було оглянуто відеозапис з камери відеоспостереження АЗС «ВОГ» в м.Ковелі по вул.Варшавській, 3-б.

У ході дослідження згаданих вище доказів у суді обвинувачений ОСОБА_8 вказав на те, що на оглянутих та досліджених судом відеозаписах зображений саме він, його дружина ОСОБА_41 та ОСОБА_27 , з якими він разом заходив на АЗС «ВОГ», де купував каву, серветки, гумку та інші товари у зазначений на відеозаписах час.

Отже, згідно досліджених судом відеозаписів, обвинувачений ОСОБА_8 о 22.05.год. зайшов в приміщення згаданої АЗС та, придбавши товари, - напій «Несті», вологі серветки та жувальну гумку, - вийшов з приміщення о 22.07 год.

Разом з тим, як убачається з дослідженої судом копії чеку продажу від 21.10.2016 року, наданої органу досудового розслідування директором ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» добровільно на запит слідчого від 24.11.2016 року №2278-16, розрахунок покупця за вище перелічені товари - напій «Несті», вологі серветки та жувальну гумку, відбувся за часом о 22.11 год. (а.с.104,105, том 1), - тобто, через чотири хвилини після того, як за часом на відеозаписі, обвинувачений ОСОБА_8 вже вийшов з приміщення АЗС, що є не можливим.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що він дійсно придбавав саме вище перелічені товари на АЗС «ВОГ», які зазначені у чекові та у згаданий період часу.

Таким чином, судом установлено розбіжність відображення часу в чеку продажу товару, який було видано 21.10.2016 року через касу АЗС «ВОГ», розташовану в м.Ковелі по вул.Варшавській, 3-б, з часом за той же період на відеозаписі з камери відеоспостереження, розташованої в цьому ж приміщенні і така різниця в часі уже становить 4 (чотири) хвилини (22.07 год. та 22.11 год.).
Допитана судом свідок ОСОБА_106 показала суду про те, що вона працює оператором на АЗС «ВОГ» близько 13 років. Того дня вона також працювала та прийшла на зміну близько 19 год., знаходилась на своєму робочому місці за стійкою біля касового апарату в приміщенні автозаправної станції «ВОГ», розташованої по вул.Варшавській в м.Ковелі, де здійснювала продаж товару на АЗС та проводила все це через касовий апарат. Показала, що в приміщенні АЗС працює також пункт обміну валют, який має власну відеокамеру, яка охоплює і більшу частину приміщення самої АЗС, в тому числі, і її робоче місце. У жовтні 2016 року приїжджали працівники поліції, які знімали відео з згаданої камери відеоспостереження та в подальшому працівники поліції показували їй відео і вона бачила на відео, як саме вона продавала молодому чоловікові серветки, чай, жуйки, а він з нею розраховувався та потім вийшов з приміщення АЗС. Показала в залі судового засідання, що тим чоловіком на відео є обвинувачений ОСОБА_8 . Не пам`ятає, хто був разом з ОСОБА_62 та не бачила з ким він заходив. Правоохоронці приїжджали на АЗС та звіряли час на відео з часом в чеках з касового апарату і вона бачила розбіжність в часі в 2 хвилини між часом на відеокамері та часом на касових чеках АЗС, однак, не пам`ятає, чи ця різниця була вперед, чи назад в порівнянні з відеокамерою. Показала, що раніше касові апарати на АЗС не перевіряли на предмет відповідності часу, зазначеному в чеках, реальному загально українському часу, однак, після того випадку в 2017 році у них було проведено заміну касового апарату на новий. Також показала, що касові апарати АЗС та відеокамеру пункту обміну валют, розташованого в приміщенні АЗС обслуговують різні працівники.

Такі показання працівника АЗС «ВОГ» - свідка ОСОБА_106 - підтверджують наявність розбіжності в часі, який показував касовий апарат автозаправної станції в чеках продажу товарів з часом, який показувала відеокамера обмінного пункту в приміщенні цього ж АЗС у вище згаданий період.

Крім того, допитаний судом свідок ОСОБА_107 показав суду про те, що він працює спеціалістом з обслуговування систем відеспостереження та обслуговує, у тому числі, відеокамеру, яка розташована над пунктом обміну валют у приміщенні АЗС «ВОГ» в м.Ковелі по вул.Варшавській. Показав, що двічі на рік навесні в квітні місяці та восени в кінці жовтня чи на початку листопада після переходу України на літній або ж, відповідно, на зимовий час він знімає відеозаписи з вказаної відеокамери, перевіряє роботу відеокамери та в ручному режимі переводить час відповідно до реального часу на годиннику відеокамери. Показав, що при переведенні один раз у пів року часу на годиннику відеокамери, який в подальшому відображається на відеозаписі, він бачить щоразу похибку в часі, яка може становити від 2-3 хвилин до 6-7 хвилин на відеозаписі в порівнянні з реальним часом. Показав, що останній раз він перевіряв таку відеокамеру на АЗС «ВОГ» в квітні 2017 року та виявив також похибку в часі, а саме на зображенні відеозаписів з відеокамери на АЗС «ВОГ» час відставав на 6-7 хвилин від реального Київського часу і він знову, перевівши години на відеокамері, встановив вірний час на відеокамері, відрегулювавши в ручному режимі такий час відповідно до загальноукраїнського часу. Показав, що така розбіжність у часі на зображенні з відеокамери з реальним часом має місце з урахуванням того, що будь-яка комп`ютерна техніка потребує постійного налаштування, оскільки на таку техніку впливають різні чинники, зокрема, температура повітря, вологість, період використання технічних пристроїв та інше.

Ураховуючи такі досліджені судом вище наведені докази, а саме відеозаписи з камери відеоспотереження АЗС «ВОГ» за 21.10.2016 року, чек продажу товару за 21.10.2016 року, показання свідків ОСОБА_106 та ОСОБА_108 , суд приходить до висновку, що час, вказаний на зображенні з відеокамери АЗС «ВОГ» за 21.10.2016 року відрізняється від реального часу станом на той же період (різниця може становити від 2 до 7 хвилин), однак, встановити яку саме розбіжність з реальним часом мало таке зображення з відеокамери в межах даного кримінального провадження не вбачається за можливе. Разом з тим, із урахуванням досліджених вище доказів, судом об`єктивно встановлено про те, що показник часу на зображенні з відеокамери є меншим на кілька хвилин від реального загальноукраїнського часу.

Відтак, судом установлено, що вдруге обвинувачений ОСОБА_8 зайшов до приміщення торгової зали АЗС «ВОГ», що по вул.Варшавській. 3-б в м.Ковелі, не о 22.05.хв., як це зображено на вище дослідженому відеозаписі, а на кілька хвилин (від 2 до 7 хвилин) пізніше.

Згідно дослідженого судом протоколу слідчого експерименту від 03.11.2016 року, проведеного в рамках даного кримінального провадження за участю потерпілої ОСОБА_7 в присутності понятих, з метою фіксації часу необхідного для доїзду з вулиці Патріарха Мстислава у м.Ковелі до АЗС «ВОГ» в м.Ковелі по вул.Варшавській 3-б, та згідно протоколу слідчого експерименту від 23.12.2016 року, проведеного з метою фіксації відстані між вище згаданими об`єктами в ході досудового розслідування було встановлено наступне. Рухаючись службовим автомобілем по проїжджій частині з перехрестя провулку П.Мстислава з вулицею П.Мстислава(поряд з будинком потерпілої) через вулицю М.Левицького, далі через вулицю Холмську, через перехрестя вул.Черняховського по вул.Відродження та до вул.Варшавської, 3-б в м.Ковелі, з середньою швидкістю від 60 до 70 км за годину, було встановлено, що така відстань становить 4 км.700 м., - що було визначено за покажчиками спідометра автомобіля і така відстань була проїхана за період часу 6 хв. 13 сек. Далі учасники вище вказаних слідчих дій встановили, що відстань від вище згаданої АЗС «ВОГ» розташованої по вул.Варшавській 3-б в м.Ковелі до вул.П.Мстислава в м.Ковелі при русі іншою проїжджою дорогою а саме через вулиці Тараса Боровця, вул.1-го Травня, через вулицю Холмську та до перехрестя вул.П.Мстислава з пров.П.Мстислава становить 4 км., що також було визначено за показниками спідометра автомобіля і така відстань була подолана автомобілем за 6 хвилин (а.с.101,102,103, том 1).

Як показала суду потерпіла ОСОБА_7 , обидва слідчих експериментів проводились за її участю і розпочинались вони щоразу від перехрестя вул.П.Мстислава з провулком П.Мстислава, в якому знаходиться її будинок, де і було вчинено розбійний напад на неї. Показала також, що під час слідчих експериментів були присутніми також по двоє понятих щоразу, слідча та водій, який кермував у першому експерименті легковим автомобілем «Ланос», а під час другого експерименту легковим автомобілем «Фольксваген». Під час таких слідчих експериментів саме вона показувала учасникам слідчого експерименту найближчі автомобільні дороги, які ведуть від її будинку до АЗС «ВОГ», і які вона знала, оскільки щодня їздить тими дорогами. При цьому, в одну сторону вони їхали однією дорогою, а з АЗС повертались до її будинку іншою дорогою, вимірюючи як відстань так і час, який необхідно для доїзду. Показала, що автомобіль, яким проводився щоразу слідчий експеримент рухався з середньою швидкістю близько 60 км, з дотриманням Правил дорожнього руху і швидше їхати вони не могли, оскільки під час обох слідчих експериментів була погана погода, дощило, дороги були розмиті, тоді як у день розбійного нападу на неї на дворі було сухо, опадів не було і дороги не були розмиті. Також показала, що вона підписувала обидва протоколи слідчих експериментів і дані, відображені у таких протоколах слідчих дій відповідають реальним обставинам справи.

Таким чином, на основі досліджених судом доказів, які є належними і допустимими доказами, установлено той факт, що максимальний час, необхідний для подолання автомобілем відстані від будинку потерпілої ОСОБА_7 до автозаправної станції «ВОГ» по вул.Варшавській 3-б в м.Ковелі з середньою швидкістю руху 60 км/год. становить 6 хв.13 сек. Отже, після скоєння розбійного нападу, обвинувачений ОСОБА_8 мав достатньо часу, щоб дістатися автомобілем від будинку потерпілої до АЗС «ВОГ» та зайти до приміщення торгової зали, забезпечивши, як він вважав, таким чином, собі належне алібі своєї непричетності до вчинення такого кримінального правопорушення (злочину), - яке, однак, було спростовано здобутими в ході досудового розслідування та дослідженими в суді належними і допустимими доказами.

Аналізуючи досліджені вище докази у їх сукупності, суд вважає, що такими доказами спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_8 в тій частині, що зображення з відеокамери АЗС «ВОГ» за 21.10.2016 року є достовірним доказом його непричетності до вчинення даного інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

При цьому, суд ураховує як наявність встановленої вище похибки в часі на зображенні відео з камери відеоспостереження на АЗС «ВОГ» з реальним часом станом на 21.10.2016 року, так і те, що потерпіла ОСОБА_7 чула звук від`їжджаючого автомобіля неподалік її будинку і бачила світло фар такого автомобіля після того, як нападники вибігли з подвір`я після розбійного нападу на неї, - що вказує на те, що нападники залишали місце злочину на автомобілі, - а також суд враховує кримінальне минуле обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку і з метою забезпечення собі алібі для уникнення кримінальної відповідальності за вчинене останній виконав необхідні, як він вважав, для цього дії.
Крім того, в ході дослідження судом ДВД-диску з зображенням відеозаписів, зафіксованих камерами відеоспостереження, які знаходяться на території ТзОВ «Ідея» в м.Ковелі по вул.Варшавській, 3, встановлено, що на території згаданої автостоянки ТзОВ «Ідея», яка розташована фактично напроти АЗС «ВОГ», обвинувачений ОСОБА_8 з`явився 21.10.2016 року в полі зору таких відеокамер вперше о 22.39 год., - тобто, значно пізніше після вчинення інкримінованого йому даного кримінального правопорушення (зображення на диску, який міститься у файлі на а.с.230, том 1).

Ці ж обставини підтверджені і протоколом огляду речей від 25.10.2016 року (а.с.87-88, том 1).

Як убачається з дослідженої судом заяви директора ТзОВ «Ідея» ОСОБА_109 на письмовий запит ст.слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_110 від 23.10.2016 року №24/5829, ним було направлено відеозаписи всіх функціонуючих станом на 21.10.2016 року камер спостереження, встановлених на території автостоянки ТзОВ «Ідея» в м.Ковелі по вул.Варшавській, 3 за період часу з 21.00 год. до 23.00 год. 21 жовтня 2016 року.

Згідно постанови слідчого від 30.10.2016 року такі відеозаписи, які були надані добровільно директором ТзОВ «Ідея» ОСОБА_111 для долучення до матеріалів кримінального провадження, записані на два компакт-диски, визнані речовими доказами у справі та приєднані до матеріалів даного кримінального провадження.

Такими наведеними вище доказами спростовуються також показання обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_91 та ОСОБА_112 в тій частині, що після того, як близько 22 години свідок ОСОБА_25 пішов до АЗС «ВОГ», посварившись попередньо зі своєю дружиною, ОСОБА_8 , пішовши до цієї ж АЗС та не знайшовши там ОСОБА_25 , пішов на територію автостоянки, що навпроти АЗС шукати ОСОБА_26 , оскільки, як установлено вище, на території такої автостоянки ТзОВ «Ідея» обвинувачений ОСОБА_8 з`явився лише о 22.39.год., тобто, значно пізніше, аніж показали обвинувачений та згадані свідки.

Крім того, як убачається з досліджених судом записів з ДВД-дисків з зображенням відеозаписів входу до кафе «Полакс», розташованого в смт.Люблинець Ковельського району за 21.10.2016 року, о 22.48.год. до вказаного закладу підійшли ОСОБА_91 та ОСОБА_8 , після чого лише о 23.12.год. туди ж підійшов ОСОБА_25 . Згідно цих же відеозаписів, дружина ОСОБА_25 ОСОБА_96 підійшла до вказану закладу лише о 23.40.год., - що спростовує покази свідка ОСОБА_96 в тій частині, що вона відвозила свою знайому ОСОБА_113 на роботу задовго до 23 години(про що також спростувала і сама свідок ОСОБА_100 ) та в тій частині, що до згаданого кафе вона під`їхала близько 23 години і вказує, таким чином, на неправдивість показів свідка ОСОБА_96 щодо часу описуваних нею подій, які мали місце 21.10.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , його дружини, та ОСОБА_25 .

Досліджені вище відеозаписи з кафе «Полакс» за 21.10.2016 року були надані представником даного закладу ОСОБА_114 за письмовою заявою останнього та згідно постанови слідчого від 30.10.2016 року було визнано речовим доказом у справі та приєднано до матеріалів даного кримінального провадження і такі докази є належними та допустимими.

Ці ж наведені вище обставини підтверджені і протоколом огляду речей від 25.10.2016 року (а.с.87, том 1).

Суд ураховує те, що вище описані події, які мали місце 21.10.2016 року та відображені на відеозаписах з відеокамер спостереження ТзОВ «Ідея» та кафе «Полакс», за участю обвинуваченого ОСОБА_8 відбувалися значно пізніше після вчинення інкримінованого останньому кримінального правопорушення(злочину). Крім того, суд оцінює такі докази в сукупності з іншими доказами у справі, які такі, що спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_91 , ОСОБА_25 , ОСОБА_96 щодо часу зустрічі таких осіб біля магазину «Ювант» в м.Ковелі 21.10.2016 року та вважає доведеним той факт, що вказані свідки дали суду суперечливі та неправдиві покази щодо часу таких описуваних ними подій.

Показання свідка ОСОБА_91 про те, що починаючи з 20.30.год. 21.10.2016 року, коли її чоловік ОСОБА_8 забрав її від подруги та увесь подальший період часу ОСОБА_8 знаходився поряд з нею, суд розцінює як неправдиві та не інакше, як намагання свідка, яка є дружиною обвинуваченого, уникнути відповідальності для свого чоловіка за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин) і такі покази свідка спростовані вище наведеними доказами.

Показання свідків ОСОБА_25 та його дружини ОСОБА_96 щодо часу описуваних ними подій, які мали місце 21.10.2016 року поблизу магазину «Ювант» та АЗС «ВОГ» в м.Ковелі за їх участю та за участю обвинуваченого ОСОБА_8 суд оцінює як неправдиві в частині часу за годинами, коли такі події відбувалися, та такими, що є намаганням свідків уникнути кримінальної відповідальності для їх товариша ОСОБА_8 за вчинене ним кримінальне правопорушення(злочин) і такі показання згаданих свідків спростовані вище наведеними дослідженими судом доказами. Крім того суд враховує, що свідок ОСОБА_25 є особою, раніше неодноразово судимою, у тому числі, за вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, на даний час є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні щодо злочинів проти власності, а також те, що він і його дружина перебувають у дружніх відносинах з обвинуваченим ОСОБА_8 .

Із урахуванням наведеного, суд встановив, що достатніх та належних доказів того, що в період скоєння розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 21.10.2016 року близько 22 години, який тривав протягом близько 10 хвилин, обвинувачений ОСОБА_8 знаходився в іншому місці та не вчиняв такого інкримінованого йому діяння, у даному кримінальному провадженні не здобуто, а запропоновані стороною захисту докази на підтвердження таких обставин, спростовані в ході їх дослідження вище.

Допитаний судом свідок ОСОБА_115 показав суду про те, що в жовтні 2016 року на прохання свого товариша ОСОБА_8 допомагав останньому перевезти його автомобіль «Мазда» на польських реєстраційних номерах, від АЗС «ВОГ», що по вул.Варшавський в м.Ковелі, оскільки такий автомобіль вийшов з ладу і він хотів допомогти йому відремонтувати транспортний засіб. Показав, що під час транспортування автомобіля ОСОБА_8 власним автомобілем бусом, - його було зупинено працівниками поліції, при цьому, з буса було вилучено 4 велосипеда, 4 рації, мисливський ніж, 2 балаклави, які він зберігав у себе в автомобілі для використання на полюванні, оскільки є мисливцем. Крім того, було вилучено і його автомобіль та мобільний телефон. Показав, що вказані речі він нікому не давав та використовував лише у власних цілях.

Такі показання даного свідка не спростовують уже встановлених вище обставин справи щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення даного інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину). При цьому, суд враховує, що виявлення та вилучення працівниками поліції наступного ж дня після скоєння розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 в автомобілі даного свідка, який допомагав обвинуваченому ОСОБА_8 транспортувати несправний автомобіль останнього, вище перелічених речей чотирьох рацій, двох балаклав, мисливського ножа, - навпаки, вказує на причетність обвинуваченого до скоєння інкримінованого йому такого протиправного діяння, оскільки, як показала суду потерпіла ОСОБА_7 , обоє нападників були в балаклавах та користувалися раціями під час нападу на неї 21.10.2016 року. Не зважаючи на те, що згідно показів свідка ОСОБА_116 , усі вище перелічені речі належать саме йому, суд не розцінює такі докази на користь обвинуваченого ОСОБА_8 .

Допитана судом свідок ОСОБА_117 показала суду про те, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_9 і знайома з останнім з квітня 2016 року, а вже станом на жовтень 2016 року вони жили спільно та винаймали квартиру по вул.Заводській в м.Ковелі, яку оплачував ОСОБА_9 , оскільки він займався ремонтом автомобілів та заробляв на цьому гроші. Показала, що 21.10.2016 року приблизно о 21.45.год на мобільний телефон до неї подзвонив ОСОБА_9 та сказав, що уже їде додому разом зі своїм знайомим ОСОБА_118 . Приблизно о 22.05.год ОСОБА_9 з ОСОБА_50 були вже у них удома, посиділи, а через приблизно годину, ОСОБА_49 поїхав від них. Пам`ятає про події, які мали місце 21.10.2016 року тому, що наступного дня у них в квартирі проводили обшук та вилучили різні речі, у тому числі, пістолет, взуття та інше, а 23.10.216 року до ОСОБА_9 зателефонували з поліції та сказали, що хочуть з ним поговорити і він поїхав до відділку поліції.

Свідок ОСОБА_49 показав суду про те, що 21.10.2016 року близько 22 години він разом з ОСОБА_9 , з яким він перебуває у дружніх відносинах, їхали в маршрутному таксі «Вокзал-Люблинець», при цьому, коли свідок сів до вказаного маршрутного таксі на зупинці біля школи №7, то ОСОБА_9 уже знаходився в цій же маршрутці, в яку сів раніше на зупинці біля школи №3 і про цю зустріч вони домовлялись розмовляючи по мобільному телефону один з одним. Вийшли вони разом біля магазину «Сяйво» на Сільмаші та пішли в гості до ОСОБА_9 , там посиділи, після чого він пішов на маршрутку, а ОСОБА_9 залишився удома. Показав, що наступного дня він разом з ОСОБА_9 та іншими знайомими пішли в піцерію «Класік», що по вул. Володимирській в м.Ковелі, там побачили Перебойчуків, яких він знав раніше та з якими перебував у нормальних стосунках, та ще з ними були якісь люди.

Свідок ОСОБА_119 показав суду про те, що 21.10.2016 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 біля вечірнього магазину, що в мікрорайоні «Черемушки» сідали на маршрутне таксі, яке їхало на смт.Люблинець і це було близько 21.20. години, а біля школи №7 в цю ж маршрутку сів їх знайомий ОСОБА_120 . Показав, що біля магазину «Сяйво» що на Сільмаші ОСОБА_9 та ОСОБА_121 разом вийшли, а він поїхав далі додому в смт. Люблинець, де був о 21.45.год., - про що пам`ятає точно за часом, оскільки така маршрутка не порушує графік руху. Показав, що 23.10.2016 року на прохання ОСОБА_9 приходив до нього додому, щоб допомогти пересунути меблі, однак, в останнього в квартирі саме проводили обшук.

Такі показання свідків ОСОБА_54 та ОСОБА_52 суперечать показам свідка ОСОБА_122 щодо часу описуваних ними подій. Так, згідно показань свідків ОСОБА_54 та ОСОБА_52 , обвинувачений ОСОБА_9 21.10.2016 року близько 22 год. уже знаходився в маршрутному таксі «Вокзал-Люблинець» (про назву маршрутки показав свідок ОСОБА_49 ), та, вийшовши з маршрутки в мікрорайоні Сільмашу поблизу магазину «Сяйво», обвинувачений та свідок ОСОБА_49 о 22 год.-22.05 год. були в квартирі, яку винаймав ОСОБА_9 .

Разом з тим, як показав суду свідок ОСОБА_119 , 21.10.2016 року після виходу з маршрутки ОСОБА_9 та ОСОБА_52 біля магазину «Сяйво», він продовжив їхати цією ж маршруткою до смт.Люблинець, - що знаходиться за межами м.Ковеля та потребує додаткового часу для доїзду від мікрорайону Сільмаш, - куди він прибув о 21.45.год., - згідно графіку руху такого маршрутного таксі, яке, як показав свідок ОСОБА_119 не порушує графіку свого руху.

Таким чином, вище наведені показання свідків ОСОБА_54 та ОСОБА_52 є неправдивими в цій частині, оскільки, за такими їх показами, прибуття маршрутного таксі до кінцевої зупинки руху в смт.Люблинець 21.10.2016 року мало б мати місце значно пізніше за часом, аніж о 21.45.год., оскільки, за показами свідків ОСОБА_54 та ОСОБА_52 прибуття цього ж маршрутного таксі до зупинки біля магазину «Сяйво» в мікрорайоні Сільмашу в м.Ковелі, яка значно раніше за часом та відстанню від кінцевої зупинки в смт.Люблинець, відбулося близько 22 год. Відтак, прибуття згаданого маршрутного таксі до зупинки магазину «Сяйво» на Сільмаші в м.Ковелі близько 22 год., як і прибуття самого обвинуваченого ОСОБА_9 о 22 год.-22.05.год. 21.10.2016 року додому за місцем винаймання ним помешкання по АДРЕСА_8 не доведено сукупністю належних і достатніх доказів.

Крім того, оцінюючи такі показання свідків ОСОБА_54 (яка є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_9 ) та ОСОБА_52 , який є товаришем ОСОБА_9 , суд враховує і наступні досліджені докази, здобуті у даному кримінальному провадженні.

Згідно протоколу обшуку від 23.10.2016 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_123 від 23.10.2016 року у помешканні ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , в ході такого обшуку було виявлено: пневматичний пістолет з маркуванням МР -654 К калібру 4,5 мм, № НОМЕР_1 , який знаходився на полиці в кухні вказаного помешкання, кулю; дві радіостанції, пару будівельних перчаток, залізну коробку з ключами, ключі різної форми до дверей, шило крючки, заготовки під ключі до дверей, набори ключів з насадками (а.с.110-112, том 1). Вказані речі були відшукані за ухвалою слідчого судді та вилучені в ході такого обшуку, в подальшому на таке майно було накладено арешт згідно ухвали слідчого судді від 26.10.2016 року (а.с.181-183, том 1).

У подальшому такі вилучені під час обшуку в помешканні ОСОБА_9 предмети та речі були оглянуті 24.10.2016 року в ході досудового розслідування (а.с.85-86, том 1), а також в ході огляду речей 01.12.2016 року, коли було проведено огляд вилучених з квартири ОСОБА_9 двох рацій (а.с.107-109, том 1) та в ході огляду речей від 04.11.2016 року було проведено огляд вилучених в обвинуваченого ОСОБА_9 відмичок, мобільних телефонів, пластикових карток (а.с.141-143, том 1). Відповідно до постанови слідчого від 24.10.2016 року такі предмети та речі були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні і передані на зберігання в камеру схову речових доказів Ковельського ВП.
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 27.10.2016 року в ході такої слідчої дії потерпіла ОСОБА_7 , серед інших пістолетів, опізнала саме вище згаданий пістолет, який був вилучений під час обшуку в квартирі ОСОБА_9 , як такий, яким їй погрожував нападник вищого зросту під час розбійного нападу на неї 21.10.2016 року(а.с.98-99, том 1). Така слідча дія була проведена з дотриманням вимог КПК України та є належним і допустимим доказом у даному кримінальному провадженні, який, в сукупності з іншими дослідженими судом доказами підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні даного інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 21.10.2016 року з застосуванням пневматичної зброї пістолета, який потерпіла сприйняла, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

За постановою слідчого від 03.11.2016 року у даному кримінальному провадженні було проведено судову балістичну експертизу від 17.11.2016 року №2997, згідно якої встановлено, що вилучений під час обшуку в квартирі ОСОБА_9 23.10.2016 року пістолет не відноситься до вогнепальної зброї та є пневматичним газово-балонним пістолетом моделі «МР-654 К» калібру 4,5мм, справний та для стрільби придатний, а представлена на дослідження одна куля, яка також була вилучена під час обшуку з квартири обвинуваченого ОСОБА_9 також не відноситься до боєприпасів та є сферичною кулею калібру 4,5 мм, що використовується для стрільби в конструктивно схожих з пневматичною зброєю виробах калібру 4,5 мм.(а.с.80-83, том 1).

Суд також враховує і те, що в ході вище згаданого обшуку в помешканні обвинуваченого ОСОБА_9 23.10.2016 року було виявлено та вилучено дві рації та будівельні рукавички(а.с.181-183, том 1), тоді як потерпіла ОСОБА_7 показала суду про те, що в ході розбійного нападу на неї зловмисники були в рукавчиках та користувалися саме раціями. Такі докази, в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, зокрема, показами самої потерпілої ОСОБА_7 , яка чітко вказала на обвинуваченого ОСОБА_9 , як на одного із нападників, що був вищого зросту і який 21.10.2016 року в групі з іншим нападником ОСОБА_8 спільно вчинили розбійний напад на неї, доводять вину обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні такого інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Покликання сторони захисту, як на доказ непричетності обвинувачених до скоєння даного інкримінованого кожному з них кримінального правопорушення (злочину) на те, що мобільні телефони обвинувачених в період вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 знаходились в зоні покриття інших ретрансляційних антен, аніж ті, які обслуговують (покривають) територію за місцем проживання потерпілої, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Так, за ухвалами слідчих суддів від 17.11.2016 року та від 09.12.2016 року слідчому Ковельського ВП було надано тимчасовий доступ до електронних документів, що перебувають у володіння операторів мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», ПрАТ «МТС Україна», ПрАТ «Київстар» з метою отримання інформації про вхідні та вихідні дзвінки, текстові повідомлення абонентів мобільного зв`язку, зокрема, з мобільних телефонів номери яких наступні: НОМЕР_2 (користувався ОСОБА_8 ), НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (користувався ОСОБА_9 ), НОМЕР_5 (користувалась ОСОБА_96 ), НОМЕР_6 (користувався ОСОБА_25 ), НОМЕР_7 (користувалась ОСОБА_91 ) (а.с.82-117, том 2).

Як убачається з досліджених судом оптичних дисків формату CD-R з маркуванням Artex, у файлах, які знаходяться на таких дисках, знаходиться отримана за вище згаданими ухвалами слідчих суддів інформація про вхідні та вихідні дзвінки, текстові повідомлення абонентів мобільного зв`язку, номери яких зазначені вище, за період часу 21.10.2016 року(диски у файлі а.с.230, том 1).

На підставі таких доказів, судом було встановлено, зокрема, що з мобільного телефона НОМЕР_2 , яким на той час користувався обвинувачений ОСОБА_8 , о 21.44 год. було здійснено дзвінок на інший номер мобільного телефона в зоні покриття ретрансляційної антени, яка знаходиться по АДРЕСА_8 , а наступний дзвінок з цього ж мобільного номера обвинуваченого ОСОБА_8 у зоні покриття цієї ж ретрансляційної антени було здійснено вже о 22.29 год. Ураховуючи близькість розташування мікрорайонів, де знаходиться вище згадана ретрансляційна антена та будинок потерпілої ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 мав достатньо часу для того, щоб дістатися автомобілем від мікрорайону Сільмаш до вул.П.Мстислава в м.Ковелі та достатньо часу для вчинення розбійного нападу на потерпілу, який, як установлено вище, тривав біля 10 хвилин та мав місце близько 22 години 21.10.2016 року.

За цими ж дослідженими судом доказами встановлено, що 21.10.2016 року о 21.25 год. та о 21.28 год. абонент з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , яким на той час користувався обвинувачений ОСОБА_9 , знаходився в зоні покриття ретрансляційної антени, розміщеної на бульварі Л.Українки, 9, в м.Ковелі, після чого даний абонент дзвінків не здійснював. Разом з тим, як убачається з показів обвинуваченого ОСОБА_9 , приблизно о 21.30 год. 21.10.2016 року він знаходився в мікрорайоні «Черемушки» в м.Ковелі неподалік кафе «Хортиця», коли саме до нього підійшов його знайомий ОСОБА_47 , з яким вони разом пішли пішки до центру міста, де вже біля магазину «Вечірній» сіли в маршрутне таксі. Такі покази обвинуваченого ОСОБА_9 не узгоджуються з дослідженими вище доказами щодо місця знаходження обвинуваченого 21.10.2016 року в період часу близько 21.30.год, оскільки мікрорайон «Черемушки», де розташоване кафе «Хортиця» знаходиться в іншому мікрорайоні міста з бульваром Л.Українки, де розташована ретрансляційна антена, в зоні покриття якої о 21.28 год. 21.10.2016 року перебував абонент з номером мобільного телефона, яким на той період часу користувався ОСОБА_9 , - що спростовує покази останнього в цій частині.

Крім того, ураховуючи те, що розбійний напад на потерпілу ОСОБА_7 мав місце 21.10.2016 року близько 22 години, - про що встановлено вище, - обвинувачений ОСОБА_9 також мав достатньо часу, щоб автомобілем дістатись як від центру міста, так і від будинку по АДРЕСА_8 , де обвинувачений винаймав помешкання, до будинку потерпілої, що не потребувало значного часу, та вчинити даний інкримінований йому злочин.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_9 на не встановлення органом досудового розслідування місця знаходження ретрансляційної антени, в зоні покриття якої на вище згаданий номер мобільного телефону йому о 21.55 год. прийшло смс-повідомлення не спростовує встановлених судом наведених вище обставин справи.

Крім того, суд враховує те, що обоє обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 маючи кримінальне минуле, будучи неодноразово судимими, у тому числі, за злочини проти власності, готуючись до вчинення даного особливо тяжкого злочину, вчиняли дії по забезпеченню собі алібі на час скоєння такого розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 , про що встановлено судом вище, - а тому достовірно встановити, чи в період скоєння розбійного нападу (у тому числі, незадовго до та після такого злочину) мобільні телефони з вище згаданими номерами телефонів, якими на той час користувалися обоє обвинувачених перебували саме в користуванні останніх, не представляється можливим.

Також, згідно цих же досліджених судом доказів було установлено і те, що з`єднання абонента з номером мобільного телефону НОМЕР_5 , яким на той час користувалась дружина свідка ОСОБА_25 свідок ОСОБА_96 , з номером мобільного телефону, яким на той час користувалась свідок ОСОБА_124 ( НОМЕР_8 ) 21.10.2016 року мало місце лише о 22.38.год, а, відповідно, лише після цього часу свідок ОСОБА_96 відвозила свідка ОСОБА_124 до роботи, що підтверджує покази свідка ОСОБА_124 про те, що ОСОБА_112 підвозила її близько 23 години, та спростовує покази свідка ОСОБА_112 в цій частині щодо часу описуваних нею подій, які мали місце за участю обвинуваченого ОСОБА_8 21.10.2016 року, а також покази самого обвинуваченого ОСОБА_8 щодо часу описуваних ним подій, які відбувались в районі АЗС «ВОГ».

Крім того, як установлено за цими ж дослідженими судом доказами, 21.10.2016 року в період часу о 23.44 год. мобільний телефон, яким користувався на той час обвинувачений ОСОБА_9 знаходився в іншому місці в порівнянні з місцем знаходження мобільного телефону його цивільної дружини ОСОБА_125 , оскільки координати місця перебування таких мобільних телефонів вказаних осіб відрізняються (а.с.113-123, том 1). Суд враховує, що вказаний період часу знаходиться за межами часу вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 кримінального правопорушення (злочину), однак, такі докази спростовують покази обвинуваченого в тій частині, що 21.10.2016 року він після 22.год., провівши близько 22.30.год. ОСОБА_52 на зупинку, в подальшому знаходився вдома зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_126 та вказує на неправдивість показань обвинуваченого щодо часу описуваних ним подій, які мали місце 21.10.2016 року.

Усі вище перелічені обставини справи, які встановлені за даними, що містяться на досліджених судом оптичних дисках інформації, підтверджені і протоколом огляду речей від 13.12.2016 року та додатками-роздруківками до нього (а.с.113-123, том 1).

Таким чином, досліджені вище докази за результатами отриманої інформації по мобільних телефонах не спростовують встановлених судом доказів, що підтверджують вину обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні даного інкримінованого кожному з них кримінального правопорушення (злочину).

Допитаний за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_9 свідок ОСОБА_127 , показав, що він виїжджав, як співробітник Ковельського відділку поліції по факту розбійного нападу, щоб доставити обвинуваченого ОСОБА_9 до відділку поліції, однак, в квартирі ОСОБА_9 двері йому не відчинили і вони дочекались, коли ОСОБА_9 вийшовши з квартири, сів у маршрутку та разом з ним проїхали до школи №3, там представились та запропонували пройти до відділку поліції та разом пройшли до Ковельського ВП. Наступного дня він приймав участь у проведенні обшуку в квартирі ОСОБА_9 . Таким чином, даний свідок не спростував та не підтвердив вище встановлених судом обставин справи щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні даного злочину.

Оцінюючи наведені та досліджені вище докази у їх сукупності, суд враховує і те, що в ході судового розгляду даної справи було встановлено, що саме в обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були мотив та привід для вчинення даного інкримінованого кожному з них кримінального правопорушення, оскільки, як показали в суді кожен з обвинувачених, вони вважали, що чоловік потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_128 повернув ним не усі взяті в них для реалізації цигарки та залишався винен ним гроші або ж повинен був віддати цигарки, висловлювали до свідка ОСОБА_129 словесні претензії та погрози в зв`язку з цим, а на запитання потерпілої ОСОБА_7 під час розбійного нападу на неї 21.10.2010 року чому нападники вчиняють даний злочин, останні повідомили їй, що це за борги її чоловіка.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.
Також суд дійшов висновку про те, що своїми умисними діями, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.
ІУ. ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ ТА ІНШІ ПИТАННЯ
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень (злочинів), - один з яких відноситься до категорії тяжких, інший до категорії особливо тяжких злочинів - та особу винного, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема, за вчинення злочинів проти власності, - наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Обставини, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні відсутні.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні також відсутні.

Крім того, судом враховується і те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності (а.с.212,220-222, 223-226, том 1), менш як через три роки після звільнення 27.06.2012 року з місць позбавлення волі (а.с.226, том 1) знову вчинив новий злочин, що вказує на те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, після звільнення з місць позбавлення волі не працевлаштувався та не має місця реєстрації; судом також враховується і те, що ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину (а.с.32, том 1), а також враховується характеристика на обвинуваченого ОСОБА_8 за місцем останнього фактичного місця його проживання, згідно якої скарг на поведінку обвинуваченого не надходило (а.с.32, том 2).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд ураховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень (злочинів), - один з яких відноситься до категорії тяжких, інший до категорії особливо тяжких злочинів - та особу винного, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема, за вчинення злочинів проти власності, - наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Обставини, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні відсутні.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні також відсутні.

Крім того, судом враховується і те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, у тому числі, за вчинення розбійного нападу (а.с.202-204, том 1), офіційно не працевлаштований, достовірних характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 у межах даного кримінального провадження не здобуто у зв`язку з переселенням його у серпні 2015 року з тимчасово окупованої території України до смт.Ратне Волинської області, де, як було встановлено в ході розгляду даної справи, обвинувачений станом на 2016 рік фактично не проживав, оскільки мешкав у м.Ковелі (а.с.204,208-210, том 1).

Суд також враховує і те, що потерпіла ОСОБА_16 щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 покладалась на розсуд суду; потерпіла ОСОБА_20 щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 також покладалась на розсуд суду.

Судом враховується, що потерпіла ОСОБА_7 щодо покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримала позицію прокурора.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання як обвинуваченого ОСОБА_8 , так і обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в мовах ізоляції кожного з обвинувачених від суспільства, а доцільним і достатнім для обвинувачених буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст.187 КК України. Крім цього, із урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 та обставин даної справи, суд вважає за доцільне застосувати при складанні покарань кожному з обвинувачених за ч.1 ст.70 КК України принцип часткового складання покарань.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, які становлять 490,90 грн. за проведення двох трасологічних та однієї дактилоскопічної експертиз (провадження за ст.185 ч.3 КК України) підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави; процесуальні витрати в сумі 1810,44 грн. за проведення трьох трасологічних та однієї дактилоскопічної експертиз (провадження за ст.185 ч.3 КК України) підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави; процесуальні витрати в сумі 3959,90 грн. за проведення трьох трасологічних, двох дактилоскопічних експертиз, двох експертиз холодної зброї та експертизи вогнепальної зброї та слідів її складових деталей (провадження за ст.187 ч.3 КК України підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частках з кожного на користь держави (а.с.188-199, том 1).

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Цивільних позовів у межах даного кримінального провадження не заявлено.

Міру запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - кожного, зокрема, - до набрання вироком законної сили слід залишити попередню тримання під вартою, зарахувавши кожному з обвинувачених окремо в строк відбування покарання весь термін попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, а саме: обвинуваченому ОСОБА_8 слід зарахувати у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 26.10.2016 року по 20.06.2017 року включно відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України(в попередній редакції), - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року і по день набрання вироком законної сили відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції станом на даний час, обвинуваченому ОСОБА_9 слід зарахувати у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 03.11.2016 року по 20.06.2017 року включно відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України(в попередній редакції), - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року і по день набрання вироком законної сили відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції станом на даний час), - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_14 визнати винним:

-у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки,
-у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8(вісім) років із конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_130 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років із конфіскацією майна.
ОСОБА_15 визнати винним:

-у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки,
-у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8(вісім) років із конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_131 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років із конфіскацією майна.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання з 26.10.2016 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 26.10.2016 року по 20.06.2017 року включно відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в попередній редакції), - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року і по день набрання вироком законної сили відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції станом на даний час), - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання з 03.11.2016 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 03.11.2016 року по 20.06.2017 року включно відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в попередній редакції), - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року і по день набрання вироком законної сили відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції станом на даний час), - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

-компакт-диск та відеозапис, записаний на ньому, зафіксований камерою відеоспостереження, що закріплена на фасаді приміщення кафе «Полакс», що у смт. Люблинці Ковельського району 21.10.2016 року у період з 22.56 год. по 00.04 год. 22.10.2016 року; два компакт-диски та відеозаписи на них, зафіксовані всіма функціонуючими станом на 21.10.2016 року камерами відеоспостереження ТзОВ «Ідея», а саме, зафіксованими камерами відеоспостереження, що закріплені на фасаді та всередині приміщення продуктового магазину на території автостоянки ТзОВ «Ідея», що в м. Ковелі, по вул. Варшавській, 21.10.2016 року у період з 21.00 год. по 22.00 год.; компакт-диск та відеозапис на ньому, зафіксований камерою відеоспостереження, що закріплена всередині приміщення автозаправної станції «ВОГ», що в м. Ковелі, по вул. Варшавській, 3б, 21.10.2016 року у період з 19.59 год. по 23.19 год.; оптичний диск СD-R, на який було перекопійовано інформацію про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абонентів мобільного зв`язку з мобільних телефонів номер НОМЕР_2 , НОМЕР_7 , НОМЕР_9 ; оптичний диск СD-R, на який було перекопійовано інформацію про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абонентів мобільного зв`язку з мобільних телефонів номер НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , НОМЕР_10 , НОМЕР_6 ; оптичний диск СD-R, на який було перекопійовано інформацію про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абонента мобільного зв`язку з номером НОМЕР_11 ; оптичний диск СD-R, на який було перекопійовано інформацію про вихідні та вхідні дзвінки, текстові повідомлення абонента мобільного зв`язку з номером НОМЕР_4 , - які усі зберігаються в матеріалах даного кримінального провадження - залишити зберігати в справі.
Арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_123 від 26.10.2016 року та за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_132 від 22.11.2016 року на майно ОСОБА_133 , а саме:

- дві балаклави,

- чотири рації марки «BaofengUV-5R»,

- три навушника,

- ніж та чохол для нього,

- одну пару робочих рукавиць з тканини,

- мобільний телефон марки «Nomi» ІМЕІ 1 НОМЕР_12 , ІМЕІ 2 НОМЕР_13 з карткою оператора мобільного зв`язку «Life» № картки НОМЕР_14 ,

- мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ 1 НОМЕР_15 , ІМЕІ 2 НОМЕР_16 , картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» № картки НОМЕР_14 ,

- костюм з камуфльованої тканини (куртка, штани),

-мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ НОМЕР_17 ,

-сім-картка мобільного оператора № НОМЕР_18 з написом «Life»,

-сім-картка мобільного оператора з написом «Life» б/н, - зняти та повернути усе вище перелічене майно свідку ОСОБА_134 .
Речові докази у даному кримінальному провадженні, які зберігаються в камері схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області і які були вилучені під час обшуку в помешканні обвинуваченого ОСОБА_9 , та на які ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_135 від 26.10.2016 року було накладено арешт:

- одну пару робочих рукавиць,

-залізну коробку з написом «Cafe creme», всередині якої знаходяться п`ять ключів, обмотані скотчем та фольгою,

-два металевих ключі продовгуватої форми з написом на поверхні «Эльбор»,

-три ключі з пластмасовою ручкою з написом на поверхнях «Secure Pro»,

-один ключ продовгуватої форми булого кольору,

-ключ до замкового механізму дверей продовгуватої форми з написом «Эльбор»,

-ключ до замкового механізму дверей, обмотаний скотчем,

-ключ до замкового механізму дверей з написом на поверхні Imperial,

-ключ до замкового механізму дверей з написом на поверхні KALE,

-три заготовки у вигляді шестигранників під ключ до замкового механізму дверей,

-два шила кустарного виробництва з металевого дроту,

-крюк залізний,

-шестигранний вороток,

-чотиригранний вороток,

-дві заготовки під ключ «Т»-подібної форми,

-заготовка під ключ продовгуватої форми,

-два ключі до замкового механізму дверей з написом на поверхні KALE,

-ключ до замкового механізму дверей з написом на поверхні Fuaro,

-футляр з полімерного матеріалу, всередині якого знаходиться пристрій для несанкціонованого відкриття замкових механізмів з руків`ям, насадкою та десятьма стержнями у вигляді фігурних частин ключів до замкових механізмів дверей, - знищити;

-радіостанцію марки «Моторола» серійний номер 175HLY9677 та радіостанцію марки «Моторола» серійний номер 175HLY9675, - конфіскувати в дохід держави.
Речові докази у справі: 13(тринадцять) відрізків скотчу коричневого кольору, металевий дом, коробку з-під наручного годинника «QMX automatic».

-два гіпсових зліпки слідів взуття,

-лом та викрутку,

-мобільний телефон «Нокіа» та сім-картка оператора «Лайф»,

-металевий лом,

-пластикову картку з-під сім-картки № НОМЕР_3 ,

-пластикову картку з-під сім-картки з серійним номером НОМЕР_19 ,

-пластикову картку з-під сім-картки № НОМЕР_20 ,

-пластикову картку з-під сім-картки № НОМЕР_21 ,

-пластикову картку з-під сім-картки з серійним номером НОМЕР_22 , -

-пластмасову коробку чорного кольору, всередині якої 4 крючки, шість ключів, дві викрутки, - які зберігаються в камері схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області знищити;

-одну пару черевик марки «Лакосте», які зберігаються в камері схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області повернути обвинуваченому ОСОБА_9 .

Речові докази, на які за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_123 від 26.10.2016 року було накладено арешт:

- металевий ключ сірого кольору,

- флеш-картка марки «Sony» номер НОМЕР_23 ,

- костюм (куртка та штани) з камуфльованої тканини,

- одну пару черевик,

- ніж з руків`ям чорного кольору,

- три рукавиці з тканини, - які зберігаються в камері схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_8 ;
- автомобіль «Mazda», номер шасі НОМЕР_24 , реєстраційний номер НОМЕР_25 , який зберігається на арештмайданчику Ковельського ВП, - конфіскувати в дохід держави.
Речові докази у справі : мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_26 ; НОМЕР_27 з сім-картками НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , та мобільний телефон марки «Номі» МЕІ НОМЕР_30 ; НОМЕР_31 з сім-картками НОМЕР_32 ; НОМЕР_33 , - які зберігаються в камері схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, а також пневматичний газово-балонний пістолет фірми «Байкал» моделі «МР-654К», що зберігається у камері схову ОЛМТЗ ГУНП у Волинській області, - конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні в сумі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 90 копійок за проведення дактилоскопічної та двох трасологічних експертиз.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави 1810 (одну тисячу вісімсот десять) гривень 44 копійки процесуальних витрат за проведення дактилоскопічної та трьох трасослоігчних експертиз.

Стягнути в рівних частках з кожного із обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні в сумі 3959 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 90 копійок за проведення дох дактилоскопічних та трьох трасологічних експертиз, двох експертиз холодної зброї, експертизи вогнепальної зброї та слідів її складових деталей.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та відносно обвинуваченого ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити попередню - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у цей же строк з дня отримання ними, - кожним, зокрема, - копії вироку суду.

ГоловуючаОСОБА_1

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2