н/п 1-кс/640/7413/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
представника ТОВ «Юрбор-Агро»
та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що досудове розслідування за кримінальним провадженням розпочато за інформацією, що надійшла із ГУ Держгеокадастру в Харківській області про те, що на території області виявлено численні факти самовільного захоплення земельних ділянок.
З метою перевірки викладеної інформації слідчим, за участі спеціалістів, проведено огляд земельних ділянок, розташованих на території Великобурлуцького району Харківської області.
Проведеним оглядом встановлено факти самовільного зайняття земельних ділянок.
Так, проведено огляд земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності ріллі, площею 102.2184 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області.
На момент огляду на вказаній земельній ділянці приблизно по центру з південного її краю знаходилась сільськогосподарська техніка, що здійснювала збір врожаю соняшника на самовільно захопленій земельній ділянці, а саме: комбайн зернозбиральний Дон - 1500А р.н. НОМЕР_1 без номерних знаків; комбайн зернозбиральний КЗС 1218 р.в. 2012 з.н. 0250 д.н. НОМЕР_2 ; комбайн зернозбиральний КЗС 1218 «ПОЛІССЯ» р.в. 2008 д.н. НОМЕР_2 ; КАМАЗ 5320 самоскид-с д.н. НОМЕР_5 ; КАМАЗ 5320 бортовий д.н. НОМЕР_4 ; трактор ЮМЗ - АКЛ 790240 р.в. НОМЕР_3 з бочкою, на який було надано свідоцтво про реєстрацію машини НОМЕР_6 на трактор р.н.№ НОМЕР_7 ЮМЗ-6 р.в. 1985 з.н. НОМЕР_8 .
При цьому особа, що керувала зазначеним трактором ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зміг нічого пояснити з приводу невідповідності документів на с/г техніку. Також, всі особи, під керуванням яких знаходилась перелічена техніка, зазначили що працюють або на ОСОБА_4 , або на ТОВ «ЮРБОР-АГРО», директором та засновником якого є останній.
На оглянуту земельні ділянки спеціалістами ГУ Держгеокадастру в Харківській області надано копію акту обстеження із зазначення факту відсутності правовстановлюючих документів на їх використання.
Вказані земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення, на вказаних земельних ділянках здійснено обробку та засівання сільськогосподарськими культурами соняшнику.
В ході досудового розслідування встановлено, що стосовно зазначених земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні дані про реєстрацію права приватної власності або права користування.
Враховуючи той факт, що вказані земельні ділянки не передавалась у власність або користування фізичним або юридичним особам, перебувають у державній власності, здійснення будь-якої діяльності на зазначених земельних ділянках, у тому числі їх засівання, за відсутності визначених чинним законодавством правовстановлюючих документів, є незаконним.
Постановою слідчого від 13.09.2017 земельні ділянки, що розташовані за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, та виявлені на земельних ділянках посіви соняшника та сільськогосподарська техніка, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Посилаючись на ст.ст. 98, 170 КПК України вказав, що земельні ділянки за межами населених пунктів на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, разом із виявленими на ній посівами сільськогосподарських культур соняшнику, відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме були об`єктом кримінально протиправних дій (земельні ділянки з посівами), можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягають доказуванню в ході досудового розслідування, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на перелічене майно як на таке, що має доказове значення у кримінальному провадженні.
Врожай, який на даний час вирощується на земельній ділянці, є основним речовим доказом факту її самовільного зайняття. На даний час і до моменту збору врожаю посіви нерозривно пов`язані із земельною ділянкою, тому у сукупності із нею визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Проте після завершення збору врожаю він стане самостійним об`єктом цивільних прав і як майно, здобуте злочинним шляхом, у разі не накладення арешту може бути незаконно реалізований особами, які здійснили самовільне зайняття земельної ділянки, що призведе до втрати речового доказу у кримінальному провадженні. Зазначаємо, що в силу положень чинного цивільного та земельного законодавства, права на вирощений врожай належать виключно державі, як єдиному законному власнику земельної ділянки.
У судовому засідання слідчий клопотання про арешт майна підтримав з підстав, викладених у клопотанні.
Прокурор ОСОБА_6 та власник майна ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилися.
Згідно Рапорту старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 від 14.09.2017, слідчим 14.09.2017 здійснювалися заходи, спрямовані на виклик до судового засідання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , однак, за результатами виїзду за місцем реєстрації вказаних осіб двері ніхто не відчинив, вручити повістки про виклик до суду не виявилося можливим.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та прокурора.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Представник ТОВ «Юрбор-Агро» та ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, про що подав письмові заперечення, у яких зазначив наступне.
Проведення перевірки було доручено Держекоінспекції у Харківській області. За її наслідками був складений акт №510/01-04/02-09, яким встановлені факти користування земельними ділянками, в тому числі і вказаною вище, без правовстановлюючих документів.
Крім акту, посадові особи Держекоінспекції склали припис про усунення порушень, розрахунок шкоди заподіяної самовільним використанням земельних ділянок, претензію про її відшкодування, протокол про вчинення адміністративного правопорушення директором ТОВ "Юрбор-Агро" від 22.09.2016 №000284 та винесли постанову від 29.09.2016 №02-26/281, якою притягли його до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (самовільне зайняття земельної ділянки).
З урахуванням приписів ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" ТОВ "Юрбор-Агро" користується земельними ділянками на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади про надання у користування (оренду) цих земельних ділянок.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року у справі №820/7180/16 позов було задоволено частково, скасовано припис Держекоінспекції у Харківській області від 12.09.2016, претензію та розрахунок збитку до неї на суму 946 632,46 грн. За результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову суду першої інстанції було скасовано в частині скасування претензії, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
В цілому, при розгляді цієї справи судами були встановлені такі обставини: 23.09.2011 між ТОВ "Комсомольське" (правонаступником якого є ТОВ "Юрбор-Агро") та Великобурлуцькою районною державною адміністрацією було укладено договір оренди землі №б/н. За цим договором ТОВ "Комсомольське" прийняло в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення із земель запасу, які знаходяться на території Великобурлуцької селищної ради та Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 162,00 га та 43,8 га відповідно. Лист Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 24.11.2016 №01-45/2839 свідчить, що зазначений вище договір станом на 24.11.2016 є чинним, що також підтверджується листом Великобурлуцької селищної ради від 21.10.2016 №02-25/549 про розмір сплаченої орендної плати до місцевого бюджету, наданого у відповідь на запит ТОВ "Юрбор-Агро" від 20.10.2016 №216, довідкою Салтівської ОДНІ ГУДФС у Харківській області від 31.10.2016 №937/10/20-08-41 про розмір сплаченої орендної плати за землю за 2011 та 2012 роки. Судом першої інстанції перевірено, встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Юрбор-Агро" користується земельними ділянками, які зазначені в акті, на підставі договору оренди землі від 23.09.2011, який є чинним та продовжує виконуватись його сторонами.
З урахуванням приписів ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" ТОВ "Юрбор-Агро" користується земельними ділянками на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади про надання у користування (оренду) цих земельних ділянок.
При проведенні огляду слідчому повідомлялась вказана вище інформація як директором ТОВ "Юрбор-Агро", так і Головою Великобурлуцької РДА, проте слідчий цю інформацію свідомо не сприймав.
В контексті статті 170 КПК України, яка встановлює підстави та випадки за яких можливе накладення арешту на тимчасово вилучене майно, не зрозумілі мотиви слідчого, які побудили його вилучити техніку та врожай соняшнику.
На його думку, вилучене майно не може бути речовими доказами у справі за такою кваліфікацією, адже самовільне зайняття земельної ділянки це активна дія з боку певної особи, яка сама по собі не залишає слідів її вчинення крім як на самій земельній ділянці.
Також вказав, що не існує інших підстав, які дають право накласти арешт на вилучене майно, адже ТОВ "Юрбор-Агро" не залучене до кримінального провадження в якості обвинуваченого, до нього не пред`явлено цивільний позов.
Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю.
Зазначив, що ТОВ "Юрбор-Агро" використовує земельну ділянку на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади та договору оренди, який до сьогодні виконується сторонами. ТОВ "Юрбор-Агро" сплачує орендні платежі відповідно до договору в повному обсязі, а держава протягом 6 років ці платежі приймала.
Також зазначив, що не існує підстав з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на вилучене майно.
Заслухавши пояснення слідчого, представника ТОВ «Юрбор-Агро» та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , дослідивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтоване, приходжу висновку до наступного.
23.07.2017 старшим слідчим СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , в присутності понятих та за участю спеціалістів проведено огляд земельних ділянок, розташованих на території Вовчанського району Харківської області (а.с.9-11).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно зі ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
В ході судового розгляду достовірно встановлено, що 23.09.2011 між ТОВ "Комсомольське" (правонаступником якого є ТОВ "Юрбор-Агро") та Великобурлуцькою районною державною адміністрацією було укладено договір оренди землі №б/н (а.с.47).
Згідно з вищевказаним договором ТОВ "Комсомольське" прийняло в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення із земель запасу, які знаходяться на території Великобурлуцької селищної ради та Катеринівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 162,00 га та 43,8 га відповідно.
З листа Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 24.11.2016 №01-45/2839 вбачається, що зазначений вище договір станом на 24.11.2016 є чинним. Вказане також підтверджується листом Великобурлуцької селищної ради від 21.10.2016 №02-25/549 про розмір сплаченої орендної плати до місцевого бюджету, наданого у відповідь на запит ТОВ "Юрбор-Агро" від 20.10.2016 №216, довідкою Салтівської ОДНІ ГУДФС у Харківській області від 31.10.2016 № 937/10/20-08-41 про розмір сплаченої орендної плати за землю за 2011 та 2012 роки (а.с.61).
Крім того, стороною обвинувачення не доведено, що врожай сільськогосподарських культур (посівів соняшника) відноситься до предметів, які відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю.
Також, слідчий суддя зазначає, що прохання сторони обвинувачення про накладення арешту на посіви соняшника не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України, зокрема, щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні.
Крім того, суд звертає увагу, що врожай сільськогосподарських культур (посівів соняшника), на який за клопотанням прокурора та слідчого необхідно накласти арешт, має ваду псуватися та повинен бути зібраний у відповідний термін із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає на теперішній час правових підстав для задоволення клопотання слідчого, на підставі чого у повному обсязі відмовляє у його задоволенні.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1