справа № 274/4897/17
У Х В А Л А провадження № 1-в/0274/909/17
І м е н е м У к р а ї н и
04.12.2017 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
секретаря судового засідання . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
представника адміністрації . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буди Харківського району Харківської області, мешканця АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 1) 28.08.95 за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 р. на 4 роки позбавлення волі; 2) 08.04.98 за ч. 2 ст. 141 КК України 1960 р. на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 3) 26.03.02 за ст.ст. 185 ч. 2, 309 ч. 1, 70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 4) 03.12.07 за ст.ст.186 ч.2, 309 ч.2, 70, 71 КК України на 4 роки 7 місяців позбавлення волі,
ОСОБА_5 засуджений 14 червня 2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 22.03.16 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 04.09.12 до 15.07.13.
Початок строку відбування покарання: 04.09.12; кінець строку: 25.04.19. 3/4 строку покарання відбув 08.06.17.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії (№ 70) з 15.08.13, звернувся до суду з письмовою заявою про умовно-дострокове звільнення, просить проводити судовий розгляд без його участі.
Представник адміністрації виправної колонії заяву засудженого не підтримав, охарактеризував засудженого з посередньої сторони, як того, що допускав порушення вимог режиму утримання в СІЗО, неодноразово з боку держави до ОСОБА_5 застосовувались пільги щодо звільнення за амністією, умовно-достроково, однак висновків для себе засуджений не зробив та продовжує вчиняти злочини. За час відбування засуджений, працевлаштований не був та бажання працевлаштуватись не виявляє, відшкодуванням заподіяних злочином збитків не займається. Виконує обов`язки старшого днювального, заохочувався, розглядався на комісії з приводу застосування до нього положень ст.ст. 81, 82 КК України - за результатами було відмовлено у зв`язку з тим, що не довів ні своє виправлення ні те, що став на шлях виправлення. На комісії з приводу застосування ст. 101 КВК України не розглядався по суті, оскільки не виявив бажання.
Відповідно до досліджених матеріалів, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.09.12. За період відбуття покарання зарекомендував себе посередньо, за час відбування покарання допускав порушення вимог режиму тримання, за що 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 7 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, в тому числі 2 - у 2017 році. Виконує обов`язки старшого днювального дільниці ресоціалізації сектору № 1, на виробництві колонії не працевлаштований, бажання працевлаштуватись та відшкодовувати заподіяні злочином збитки не виявляє. На заходи профілактично-виховного характеру реагує не завжди вірно, недоліки в поведінці усуває дещо повільно, передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем адміністрації.
Прокурор також заперечила проти задоволення заяви засудженого за її безпідставністю.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (п. 17) судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.
Заслухавши представника адміністрації виправної колонії, прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що до засудженого ОСОБА_5 не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. ОСОБА_5 хоча протягом останнього часу (з часу прибуття до БВК-70) вимог режиму додержується, не є злісним порушником, прилучається до суспільно корисної праці, за що сім разів заохочувався, але збитки, завдані злочином, не відшкодовує, не працевлаштований та бажання працевлаштуватись не виявляє, участі у самодіяльних організаціях не приймає. Сама по собі поведінка засудженого без порушень режиму утримання не є достатньою для доведення виправлення і такою має бути поведінка кожного із засуджених, залучення до суспільно корисної праці може свідчити, що ОСОБА_5 стає на шлях виправлення, (що, зокрема, є підставою для застосування положень ст. 101 КВК України), однак не є достатнім для висновку, що він вже довів своє виправлення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим, без виклику якого постановлено ухвалу, в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.
Головуючий - суддя ОСОБА_1