АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004397, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.10.2010 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч.1,3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2012 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання; ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2015 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбутий строк покарання скорочено на ; на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2016 року звільнений з Бориспільської ВК № 119 29.03.2016 року на підставі ч 5 ст.72 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
По справі вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він, 23.04.2017 року близько 02 години, перебуваючи у приміщенні інтерактивного клубу по АДРЕСА_2 , у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за грошові кошти в сумі 200 грн. незаконно придбав психотропну речовину амфетамін, та став незаконно зберігати для власного вживання без мети збуту.
В цей же день близько 08 години за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 170 ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції психотропну речовину - амфетамін, масою 0,81 г, який він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.
В поданій апеляційній скарзі із уточненнями обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував дані про його особу, а саме те, що він добровільно пройшов курс лікування від наркоманії, активно сприяв розкриттю злочину.
За таких обставин вважає, що до нього можливо застосувати положення ч.4 ст.309 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності.
Крім цього, з позиції апелянта, суд не вирішив питання про можливість застосувати до нього більш м`якого покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією частини 1 статті 309 КК України.
За результатами апеляційного перегляду просить вирок суду змінити, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України або призначити по ч.1 ст.309 КК України покарання у виді штрафу.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину та правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи ОСОБА_6 по ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу винного, а саме те, що він визнав свою вину та щиро розкаявся, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину. Суд врахував також досудову доповідь, відповідно до якої виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував обставину, що пом`якшує його покарання - щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочину.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що під час судового розгляду обвинувачений надав до суду довідку про проходження ним в період з 19.05.2017 по 08.06.2017 лікування в КМНКЛ «Соціотерапія» на підтвердження того, що він добровільно пройшов курс лікування від наркоманії.

Відповідно до положень ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу та розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений пройшов курс лікування за підказкою слідчого, щоб полегшити своє процесуальне положення як обвинуваченого, хоча лікування не потребував, оскільки не є наркозалежною особою. Доводами апеляційної скарги зазначені висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За наведених обставин апеляційна скарга ОСОБА_6 в частині звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України задоволенню не підлягає.

Разом із цим, колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції призначив йому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі винного.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 вчинив злочин, пов`язаний з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, який віднесений законом до категорії середньої тяжкості, протягом здійснення досудового розслідування та судового розгляду визнавав вину та щиро розкаявся у вчиненому.
Пославшись у вироку на висновок досудової доповідь органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_6 не можливе без позбавлення чи обмеження його волі, суд жодним чином не перевірив, які саме дані, що характеризують особу обвинуваченого, свідчать про те, що він становить реальну небезпеку для суспільства і його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.
Разом з цим, в суді апеляційної інстанції обвинувачений надав підтверджуючі документи про те, що з 01.07.2017 року він працевлаштований в Київському міському фізкультурно-спортивному товаристві «Спартак», де працює по теперішній час.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, хоч і не виходить за межі, встановлені частиною 1 статті 309 КК України, але за своїм видом є явно несправедливим, через суворість.

Врахувавши тяжкість вчиненого злочину та дані про особу винного, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає межам санкції вказаної статті.

З наведених підстав вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , змінити.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3