Провадження 1-кп/522/281/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001915 від 26.07.2016 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.04.2012 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 164 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, 03.12.2012 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 12.01.2016 р. звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 10 днів, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 , представників потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , перекладачів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , -

ВСТАНОВИВ:
26.07.2016 р., приблизно о 11 год. 00 хв., у ОСОБА_16 , який знаходячись за адресою: м. Одеса, кут вул. Колонтаївської та вул. Старопортофранківської, з корисливих мотивів виник злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна. При цьому, об`єктом свого злочинного посягання визначив майно ОСОБА_11 , яка знаходилась на трамвайній зупинці маршруту № 5.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_17 підсівши до потерпілої ОСОБА_18 , умисно, відкрито, з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, шляхом ривка, зірвав золоті сережки з вух останньої вартістю 2000 грн.

Згідно висновку експерта №2088 від 23.08.2016 р. у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження: садно правого вуха. Зазначене ушкодження має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відкрито викравши майно ОСОБА_11 , ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, спричинивши потерпілій майнову шкоду в розмірі 2000 грн., але невдовзі був затриманий працівниками охоронної фірми.

Вказаними діями, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючою ознакою відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Допитаний 06.10.2016 р. в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України, а також цивільний позов потерпілої, визнав в повному обсязі. В подальшому, коли було встановлено, що останній раніше судимий та звільнений умовно-достроково і в нього не відбутий термін покарання, ОСОБА_3 з метою уникнення притягнення до більш суворого покарання вину не визнав та пояснив, що за день до його затримання він прибув до м. Одеси. 26.07.2016 р. знаходячись в м. Одесі біля перехрестя вул. Колонтаївської та вул. Старопортофранківської, він підійшов до місця закладки, звідки взяв наркотичні засоби, які сховав в своїх речах та попрямував в напрямку моря. Через деякий час почув крики «стій, міліція» та оскільки він раніше був судимий і в нього були наркотики, з метою уникнення неприємностей прискорив свій рух, однак, був затриманий співробітниками охоронної фірми, які його доставили до райвідділу. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 не визнав.

Невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_3 , суд розцінює як позицію захисту та бажання ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності.

Так, вина ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується зібраними в ході досудового слідства і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила про те, що 26.07.2016 р., приблизно о 10 год. 30 хв., вона знаходилась на зупинці трамвая №5 за адресою: м.Одеса, кут вул. Колонтаївської та вул. Старопортофранківської де чекала на трамвай. В цей час біля неї перебував обвинувачений який підозріло себе вів. Потім ОСОБА_3 сів поряд та через деякий час вдарив її по голові і зірвав з її вух золоті сережки, та став втікати. Вона стала кричати щоб він повернув викрадені сережки та намагалась його наздогнати, в цей же час ОСОБА_3 затримали поліцейські до яких вона підійшла. В подальшому її відвезли до райвідділу де вона підтвердила, що саме ОСОБА_3 викрав її сережки.

- показами свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні пояснив про те, що він працює охоронцем в СБ «Карабінер». В літку 2016 р. він разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 бачили як по вул. Мечникова кут вул. Ленінградської в напрямку вул. Старопортофранківської м. Одесі, біг ОСОБА_3 , а за ним жінка. Тоді ОСОБА_21 побіг за ОСОБА_3 , а він з ОСОБА_20 на службовій машині заблокували дорогу та затримали його. В подальшому до них підійшла потерпіла з вух якої текла кров, та вона вказувала на ОСОБА_3 , як на особу що зірвала в неї сережки.

Крім того, провина ОСОБА_3 підтверджується:

- заявою потерпілої ОСОБА_11 від 26.07.2016 р., згідно якої остання просить прийняти міри до невідомого їй чоловіка, який 26.07.2016 р. знаходячись на зупинці трамвая №5 за адресою: м. Одеса, кут вул. Колонтаївської та вул. Старопортофранківської, шляхом ривка відкрито заволодів її золотими сережками.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.07.2016 р., згідно якого потерпіла ОСОБА_11 , впізнала ОСОБА_3 , як особу що 26.07.2016 р. приблизно о 11 год. 00 хв. знаходячись на зупинці трамвая №5 за адресою: м. Одеса, кут вул. Колонтаївської та вул. Старопортофранківської, шляхом ривка відкрито заволоділа її золотими сережками.

- висновком експерта №2088 від 23.08.2016 р., згідно якої у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження: садно правого вуха. Садно правого вуха утворилося за механізмом тертя, ковзання по шкірі тупих, твердих предметів. Не виключено, що дане ушкодження могло утворитися в результаті зривання сережки з вуха ОСОБА_22 . Судячи за морфологічними властивостями ушкодження (садно червоно-коричневого кольору, зі щільною кіркою вище рівня прилягаючих тканин), воно утворилося в термін від 1 до 2-3 діб до моменту огляду експертом, тобто могло бути спричинене 26.07.2016 р. Зазначене ушкодження має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази, зібрані у порядку встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених потерпілою ОСОБА_11 , свідком ОСОБА_19 . Даних про будь-яку зацікавленість потерпілої та свідка в результаті кримінального провадження судом не встановлено, їх свідчення не суперечать обставинам, відомості про які містяться у кримінальному провадженні.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до положень ст.65 КК України, враховує особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини його вчинення, пом`якшуючі обставини.

Так, відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України який вчинив ОСОБА_3 , є тяжким злочином.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Аналіз викладеного свідчить про те, що виправлення ОСОБА_3 , можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 3000 грн. та стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, оскільки потерпілою, не було надано доказів завданої їй майнової шкоди у розмірі 3000 грн.

При цьому, суд враховує, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_11 , заподіяно майнову шкоду у розмірі 2000 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, який повинен бути стягнутий із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_11 суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами, виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (душевних, психічних тощо) потерпілої, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також тяжкість вимушених змін у її життєвих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, майнове становище обвинуваченого, у зв`язку із чим, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 2000 грн., та моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Оскільки ОСОБА_11 є інвалідом 1-ї групи, суд вважає за необхідне звільнити її від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 03.12.2012 р., остаточно визначивши ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 11 (одинадцяти) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 26.07.2016 р.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати встрок покарання ОСОБА_3 , термін його попереднього ув`язнення, а саме з 26.07.2016 р. по 21.02.2018 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 , про відшкодування майнової шкоди у розмірі 3000 грн. та стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_11 , суму майнової шкоди у розмірі 2000 грн., та моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: