Номер провадження: 11-кп/785/108/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року у кримінальному провадженні №0004092, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 25.03.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.ч.2 і 3 ст.185, ст.ст.70, 75, 104 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 05.04.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.ст. 69, 70, 71 КК України до 3 років та 1 дня позбавлення волі;

- 13.05.2013 р. Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 190 ч.2, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільненого 16.06.2014 року умовно-достроково на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.06.2014 р. з невідбутим строком ув`язнення 5 місяців 24 дні,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зарахований строк попереднього ув`язнення в період з 05.10.2015 року до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишений без змін.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів по справі,

встановив:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 04.07.2015 року приблизно о 16 годині 30 хвилин перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, помітив неповнолітню ОСОБА_9 , підійшов до неї, шляхом ривку відкрито викрав в неї мобільний телефон «LG L60i» вартістю 1899.90 грн. з сім картами операторів «Київстар» та «МТС» вартістю по 49 грн. кожна, після чого з місця злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв малолітній потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 1997.90 грн.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якої вказує що засуджений помилково, злочину не вчиняв, тим більше відносно неповнолітньої. В цей день 04.07.2015 року він знаходився в с. Прилиманське, Овідіопольського району, Одеської області, де допомагав гр. ОСОБА_10 по господарству кожного дня, в першій половині дня, в також допомагав гр. ОСОБА_11 по господарству кожного дня, в другій половині дня, про що вказані особи повідомили в судовому засіданні. В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що в судовому засіданні він неодноразово вимагав виклику понятих, але суд його вимоги не відреагував, що на його думку свідчить про неповноту судового розгляду. Просить розглянути провадження, усунути недоліки допущенні судом першої інстанції та винести вирок та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача; думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно зі ст.2 КК України, Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального, кримінального процесуального закону та Конвенції.
Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї причетності до вчинення інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується долученими до матеріалів кримінального провадження, дослідженими в судовому засідання та оціненими судом доказами, а також показаннями потерпілих та свідків, а саме:
- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , яка, будучи допитаною в судовому засіданні суду першої інстанції в присутності педагога ОСОБА_12 та законного представника ОСОБА_13 , детально описала події вчиненого щодо неї кримінального правопорушення;
- показаннями допитаного в суді першої інстанції законного представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_13 , яка підтвердила показання доньки з її слів;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засідання суду першої інстанції пояснив, що придбав у обвинуваченого ОСОБА_7 мобільний телефон за 250-350 гривень, однак через два тижні користування дізнався у працівників міліції про те, що вказаний телефон був викрадений;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , її законного представника - ОСОБА_13 та понятих ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , згідно з яким за результатами даної слідчої дії потерпіла ОСОБА_9 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка відкрито заволоділа її мобільним телефоном;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2015 року за участю свідка ОСОБА_14 та понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , згідно з яким за результатами даної слідчої дії свідок ОСОБА_14 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка продала їй викрадений мобільний телефон;
- копіями наданих потерпілою стороною документів (упаковки від телефону) та товарного чеку на телефон;
- заявою свідка ОСОБА_14 про добровільну видачу мобільного телефону від 16.07.2015 року;
- протоколом огляду добровільно виданого предмета з фототаблицею від 17.07.2015 року, згідно з яким І-МЕІ-номери викраденого у ОСОБА_9 мобільного телефону та І-МЕІ-номери виданого свідком ОСОБА_14 мобільного телефону співпадають.
Вищевказані докази були повно, всебічно та об`єктивно досліджені судом першої інстанції, оцінені з точки зору їх належності, допустимості та взаємозв`язку, внаслідок чого вірно визнані судом першої інстанції достовірними та такими, що в повній мірі підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину.
Суд також вірно та критично оцінив показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , які, будучи допитаними в суді першої інстанції, кожна окремо пояснили, що обвинувачений ОСОБА_7 постійно проживав у ОСОБА_10 та допомагав їй по господарству у першій половині дня, а у другій половині дня допомагав по господарству ОСОБА_11 . Однак, жоден із зазначених свідків не зміг пояснити, де саме перебував ОСОБА_7 04.07.2015 року, та не змогли підтвердити його показань щодо того, що він перебував за місцем свого проживання.
Зазначені в апеляційний скарзі доводи обвинуваченого щодо неповноти та однобічності судового розгляду кримінального провадження, яка виразилась в тому, що суд першої інстанції відмовив у виклику та допиті понятих, які були присутні під час проведення впізнання за фотознімками, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказані доводи не відповідають дійсності.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом неодноразово вирішувалось питання про виклик в судове засідання понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , для чого на зазначені в протоколах слідчих дій адреси направлялись судові повістки (а.с.138-145), однак свідки вказані повістки не отримували, в судове засідання не з`являлись, про причини неявки не повідомляли. У зв`язку з цим ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.06.2016 року до свідків був застосований привід, однак згідно з рапортами працівників поліції виконати ухвалу не виявилось можливим, оскільки особи не проживають за зазначеними в ухвалі адресами. Таким чином, суд вичерпав процесуальні засоби забезпечення виклику в судове засідання та допиту понятих, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає в таких діях суду неповноти та однобічності судового розгляду.
Разом з цим, суд першої інстанції у вироку слушно зазначив, що допит потерпілої сторони та свідків проводився у присутності обвинуваченого та захисників, у зв`язку з чим сторона захисту мала можливість поставити свої питання та з`ясувати усі обставини провадження слідчих дій під час досудового розслідування.
Аналізуючи вищезазначене в сукупності, апеляційний суд вважає, що на підставі зібраних в ході досудового розслідування, досліджених в судовому засіданні та оцінених доказів, а також показань допитаних під час судового розгляду учасників кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, тобто як відкрите викрадення чужого майна шляхом грабежу, вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції згідно з вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав вчинення злочину щодо малолітньої особи, а обставин, що пом`якшують покарання, не встановив. Районний суд також вірно врахував особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, наявність у нього судимостей та вчинення злочину через нетривалий період часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику призначення судами кримінальних покарань" №7 від 24.10.2003 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, врахував роз`яснення вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого вірно призначив йому покарання в межах санкцією ч.2 ст.186 КК України, у вигляді п`яти років позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях суду першої інстанції жодних порушень кримінального та кримінального процесуального закону, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку. Інших доводів апеляційному суду надано не було.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності пом`якшення йому призначеного покарання, не знайшли свого підтвердження доказами і не надано інших доказів, які б не були предметом дослідження районним судом, а тому вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області
ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст. 186 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4