Провадження № 1-кп/638/907/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

секретаря - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004238, внесеному до ЄРДР 30.08.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289 КК України

Встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому ухвалами слідчого судді запобіжний захід відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою оскільки вважає, що ті ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу в даний час продовжують існувати.
Захисник та обвинувачені заперечували проти задоволення клопотання, вважають, що ризиків, передбачених нормою ст.. 177 КПК України, не існує.
Вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного.
Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обставин, передбачених ст. 177 КПК України ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова 19.09.2017 року з встановленням терміну тримання під вартою до 29.09.2017 року.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обставин, передбачених ст. 177 КПК України ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова 20.09.2017 року з встановленням терміну тримання під вартою до 29.09.2017 року.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальних правопорушеннях, в яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відсутність відомостей про наявність таких захворювань у обвинувачених, які унеможливлюють перебування останніх у слідчому ізоляторі, дані про особу останніх, ОСОБА_7 згідно даних обвинувального акту в силу ст. 89 КК України не судимий, являється фізичною особою підприємцем, одружений, утриманців не має; ОСОБА_8 , згідно даних обвинувального акту, в силу ст. 89 КК України не судимий, до моменту затримання офіційно не працював, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків в м. Харкові та в м. Києві, є тимчасово переміщеною особою, суд не вбачає можливість забезпечення належної процесуальної поведінки даних осіб у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вказані обставини вказують на те, що неможливе запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Належних доказів на підтвердження того факту, що раніше встановлені ризики втратили актуальність або перестали існувати, суду не представлено.

Суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 27 листопада 2017 року , тобто до 25 січня 2018 року .
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 27 листопада 2017 року , тобто до 25 січня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3