Справа № 364/873/17
Провадження № 1-кп/364/76/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпіла не з`явилася,

а також представника персоналу органу пробації Володарського районного сектора з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі Володарський РС з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 24.07.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровка Інжавинського району Тамбовської області (Російська Федерація), громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного постійного місця проживання не має, не працюючого, не військовозобов`язаного, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Вінницького обласного суду від 22.01.1996 р. за частиною першою статті 142, частиною четвертою статті 117, частиною другою статті 118 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року) до 15 років позбавлення волі з додатковим покаранням у виді конфіскації майна, 17.08.2010 р. звільнений з Бердичівської виправної колонії № 70 у зв`язку з відбуттям строку покарання, та вироком Володарського районного суду Київської області від 05.04.2017 р. за частиною другою статті 185 КК України до 4 місяців арешту, та, відповідно, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин за таких обставин.

Так, в ніч з 23.07.2017 р. на 24.07.2017 р., точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про те, що в будинку АДРЕСА_2 одиноко проживає громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , впевнившись у тому, що його ніхто із сторонніх осіб не бачить, пройшов на територію зазначеного домоволодіння, де за допомогою ножа відчинив вхідні двері житлового будинку, чим незаконно проник до веранди будинку, звідки умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність та таємно вилучає чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди власникові, викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-E1195» бувший у вжитку, кухонний ніж, батон та пляшку олії «Олейна» ємкістю 0,87 л. Після цього ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 25.07.2017 р. ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Samsung GT-E1195» за станом на липень 2017 року становить 247,00 (двісті сорок сім) гривень.

За довідками вартості, виданими дирекцією приватного ринку «Олексій» (смт Володарка), за станом на липень 2017 року, вартість однієї пляшки олії «Олейна» ємністю 0,87 л. становить 35 (тридцять п`ять) гривень, вартість одного кухонного ножа 27 (двадцять сім) гривень, вартість одного батона 8 (вісім) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.

Таким чином, наведеними діями обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 317 (триста сімнадцять) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчиненні злочину щиро розкаюється та шкодує, що вчинив цей злочини.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що проник до будинку потерпілої, оскільки хотів їсти, викраденим розпорядитися не встиг, адже на ранок був затриманий поліцією, злочин вчинив через відсутність житла та джерел існування.

Обвинувачений також просив суд суворо не карати його, обіцяв, що вчинив злочин востаннє, найближчим часом повинен лікуватися, має відповідне направлення до лікарні.

Потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду провадження належним чином повідомлена; 24.10.2017 р. до суду надійшла письмова заява потерпілої з проханням розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 без її участі через неможливість прибути в суд у зв`язку зі станом здоров`я та похилим віком.

Суд, заслухавши думку присутніх учасників судового провадження, аналізуючи надані в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 показання, приходить до висновку, щоці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та щирості його позицій.

Беручи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши що він правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості його позицій, роз`яснивши позбавлення права оскаржити визнані ним обставини в апеляційному порядку та заслухавши думку присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд згідно з частиною третьою статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на усе викладене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло та кваліфікує такі дії за частиною третьою статті 185 КК України.

При цьому судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше був судимий вироком Вінницького обласного суду від 22.01.1996 р., зокрема, за частиною першою статті 142 («Розбій») Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року) та вироком Володарського районного суду Київської області від 05.04.2017 р. за частиною другою статті 185 КК України, що утворює повторність згідно з пунктом 1 примітки до статті 185, пунктом 17 розділу II Прикінцевих та перехідних положень КК України, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки».

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67, 71, 72 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Покровка Інжавинського району Тамбовської області (Російська Федерація), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації в с. Руде Село тривалий час не проживає, фактичного постійного місця проживання не має, за характеристикою, наданою 25.07.2017 р. Рудосільською сільською радою Володарського району Київської області, обвинувачений за період проживання в названому селі в побуті та громадських місцях поводив себе стримано, спиртними напоями не зловживав, скарг на його поведінку від жителів села та сусідів до сільської ради не надходило, сім`ї не має, на обліку у лікарів нарколога і психіатра, а так само на обліку військовозобов`язаних не перебуває.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, 17.08.2010 р. звільнений з Бердичівської виправної колонії № 70 у зв`язку з відбуттям строку покарання у виді 15 років позбавлення волі, призначеного вироком Вінницького обласного суду від 22.01.1996 р. за частиною першою статті 142, частиною четвертою статті 117, частиною другою статті 118 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року), вироком Володарського районного суду Київської області від 05.04.2017 р. визнаний винним за частиною другою статті 185 КК України з покаранням у виді арешту строком на 4 місяці.

До обставин, що передбачені статтею 67 КК України та обтяжують ОСОБА_4 покарання, суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

До обставин, які згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилося в каятті і наданні обвинуваченим викривних щодо себе свідчень, які повністю відповідали обставинам вчинення кримінального правопорушення, сприяли його розкриттю.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Завдана потерпілій ОСОБА_6 матеріальна шкода на загальну суму 317 (триста сімнадцять) грн. 25 (двадцять п`ять) коп. відшкодована шляхом повернення їй викраденого майна, що підтверджено прокурором у судовому засіданні та даними обвинувального акта.

На підставі статті 314-1, абзацу сімнадцятого частини першої статті 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, приймає до відома досудову доповідь, складену 10.11.2017 р. Володарським РС з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції на виконання ухвали Володарського районного суду Київської області від 25.10.2017 р.

Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, зокрема, за діяння, що посягають на чужу власність; стверджує, що правопорушення вчинив із-за крайньої необхідності, так як коштів на проживання не мав, а здобути їх чесним шляхом не дозволяє стан здоров`я. Як з`ясовано органом пробації, до вересня 2015 року обвинувачений проживав за місцем реєстрації в с. Руде Село Володарського району Київської області із громадянкою ОСОБА_7 , зі слів ОСОБА_4 , останні 2 роки він проживав в с. Іванків Бориспільського району Київської області разом із громадянкою ОСОБА_8 , проте згідно з листом Бориспільського МРВ з питань пробації від 27.10.2017 р. № 3/4457 та довідкою Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 27.10.2017 р. наведена інформація не підтвердилася, оскільки сільська рада інформацією про обвинуваченого та громадянку ОСОБА_8 не володіє. Місця роботи або інших стабільних джерел доходів обвинувачений не має; освіта середня, зі слів обвинуваченого у місцях позбавлення волі він отримав навички столяра, слюсаря-збиральника, маляра, але працювати за даним напрямом діяльності не може через похилий вік і часткову втрату працездатності внаслідок інсульту; алкогольних чи наркотичних речовин не вживає; психічних захворювань не має; друзів, рідних чи інших людей, з якими б підтримував тривалі соціальні зв`язки, не має. Розуміє наслідки вчиненого, шкодує про скоєне, але інших шляхів здобуття коштів на проживання (крім крадіжки) не віднайшов. Щодо особистісних характеристик, то за місцем колишнього проживання в с. Руде Село характеризувався як працьовита, ввічлива, толерантна, але дещо «замкнута» людина.

Ризик вчинення повторно кримінального правопорушення оцінюються органом пробації як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, як високий.

Органом пробації зроблено висновок про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (позбавлення або обмеження волі на певний строк).

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, зокрема, вироком Володарського районного суду Київської області від 05.04.2017 р. за частиною другою статті 185 КК України до 4 місяців арешту (строк відбування покарання закінчується 25.11.2017 р.), та, відповідно, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно до відбуття покарання за попередній злочин вчинив новий умисний тяжкий злочин за визначенням статті 12 КК України.

Відповідно до приписів частини першої статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Крім того, судом беруться до уваги положення пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами) про те, що при застосуванні правил статті 71 КК України судам слід враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Отже, за таких обставин суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 та зважаючи на усе викладене, враховуючи позицію прокурора, висловлену в судовому засіданні, та висновки органу пробації, викладені в досудовій оповіді, беручи до уваги особу обвинуваченого, його стан здоров`я, відсутність сім`ї, житла, стабільних джерел доходу, наявність судимостей, наявність однієї обтяжуючої (вчинення злочину щодо особи похилого віку) та однієї пом`якшуючої покарання обставин (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), його належну поведінку під час судового провадження, визнання ним повністю своєї вини, керуючись водночас наведеними приписами і роз`ясненнями Верховного Суду України, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини третьої статті 185 КК України із застосуванням статей 71, 72 КК України, допустивши часткове приєднання до нового покарання невідбутої частини покарання за вироком Володарського районного суду Київської області від 05.04.2017 р.

На переконання суду, таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 буде достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Крім того, зважаючи на призначення покарання у виді позбавлення волі та закінчення 25.11.2017 р. строку відбування ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком, беручи до уваги також позицію прокурора, зазначення ним на наявність ризиків, передбачених пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, суд вважає, що до набрання вироком законної сили обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 71, 72, частиною третьою статті 185 КК України, статтями 100, 369-371, 373, 374, 392, 393, частиною другою статті 394, статтями 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статей 71, 72 Кримінального кодексу України шляхом часткового приєднання невідбутої

частини покарання за попереднім вироком Володарського районного суду Київської області від 05.04.2017 р. остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) днів.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, та утримувати його до набрання вироком законної сили в Київському слідчому ізоляторі.

Строк відбування призначеного цим вироком покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 14.11.2017 р.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 24.07.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161, а саме:

мобільний телефон марки «Samsung GT-E1195», бувший у вжитку, кухонний ніж, батон, пляшка олії «Олейна» ємкістю 0,87 л, повернуті власникові під розписку, залишити власникові;

оптичний диск DVD, на якому знаходяться матеріали відеозапису слідчого експерименту від 28.07.2017 р., що міститься при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору ОСОБА_3 .

Копію вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1