Справа № 273/902/17
Провадження № 1-кп/273/155/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 17.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баранівки, Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, освіта вища, працюючого різноробочим у ТОВ «Баранівське СП №1», військовозобов`язаного, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
В квітні 2017 року ОСОБА_4 на земельній ділянці власного домоволодіння по АДРЕСА_1 , в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» без належного дозволу, з метою використання для власних потреб, без мети збуту, незаконно посіяв 48 рослин коноплі, внісши їх насіння у відкритий ґрунт.

У подальшому, з часу посіву до 17.07.2017 ОСОБА_4 незаконно вирощував та доглядав сходи рослин коноплі, періодично підпушуючи ґрунт, очищаючи його від бур`янів.

Згідно із затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 (зі змінами та доповненнями) Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - рослини роду коноплі (Саnnabis) віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби і обіг яких допускається для промислових цілей /Таблиця 1, Список № 3/.

17.07.2017 о 15:23 год. працівниками поліції під час огляду домогосподарства ОСОБА_4 виявлено та вилучено 48 рослин коноплі, які містять основний психоактивний компонент коноплі тетрагідроканабінол та суміш канабіноїдів та являються рослинами роду Коноплі/ Саnnabis /, обіг яких допускається для промислових цілей.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному посіві та незаконному вирощуванні конопель в кількості 48 рослини ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 310 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення не оспорював і показав, що в квітні 2017 року він на своєму городі за адресою: АДРЕСА_1 , посіяв рослини коноплі, які знайшов на зупинці с.Залужне, у лікувальних цілях, так як є ветеринаром за професією та почав їх вирощувати, обробляючи від бур`яну. 17 липня 2017 року, під час проведення обшуку за місцем його проживання, за зазначеною адресою, працівниками поліції були виявлені та вилучені 48 рослин конопель, які він вирощував для власних потреб, без мети збуту. У вчиненому щиросердно розкаявся, просить суд суворо його не карати, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме, щодо фактичних обставин вчинення правопорушення, викладених у обвинувальному акті, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням постанови про визнання речовими доказами, довідки про витрати на проведення судової експертизи, матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та досудової доповіді на обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, прийшов до висновку, що обвинувачений дійсно своїми умисними діями скоїв вищевказане правопорушення - злочин.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК ( 2341-14 ) суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України - не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги досудову доповідь що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , складену Баранівським районним сектором з питань пробації, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середнім. Також, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_4 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, зважаючи на відсутність обставин що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що для виправлення особи та запобіганню вчиненню ним нових злочинів буде достатнім обрання по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання передбаченого санкцією ч.1 ст. 310 КК України у вигляді штрафу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом він має двох неповнолітніх дітей, у відношенні яких він не позбавлений батьківських прав.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. № 1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Барановського району Житомирської області 11.07.2000 року, актовий запис № 70 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Вірлянською сільською радою Баранівського району Житомирської області 03.09.2013 року, актовий запис № 6, відносно яких він не позбавлений батьківських прав, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до набрання чинності (07 вересня 2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

Наслідки застосування амністії, а саме те, що в подальшому, протягом останніх десяти років, амністія до нього не може бути застосована, обвинуваченому роз`яснені, він наполягав на її застосуванні.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався і підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні становлять 494.80 грн. на проведення експертизи матеріалів речовин та виробів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 366-371, 373-376, 394- 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400.00 (три тисячі чотириста) грн.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

На підставі ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від призначеного за цим вироком покарання у зв`язку з амністією.

Речові докази, а саме: 48 рослин коноплі, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області - знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави вартість проведених судової експертизи в розмірі 494.80 грн.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Барановський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1