Справа № 303/7614/16-к
№ 1-кп/303/103/17
Номер рядка стат. звіту - 20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2017 року м.Мукачево
МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2013 року за № 0004036 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Негрово Іршавського району, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , із вищою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 192 КК України,
за участю : прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 01.01.2012 року близько 12 год. 00 хв. у м.Мукачево по вул.Росвигівській біля кафе-магазину «Біла Лебідь», перебуваючи у салоні автомобіля потерпілого ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення, зловживаючи довірою потерпілого, із яким тривалий час був знайомий, оскільки ОСОБА_5 тривалий час був керівником ТОВ «Ківін» у якому працювала дружина потерпілого, заволодів грошовими коштами потерпілого у сумі 58000 гривень, за наступних обставин.
Як вказано у обвинувальному акті, у листопаді 2011 року ОСОБА_5 дізнався від потерпілого ОСОБА_7 , що у останнього захворіла теща і для її транспортування у ОСОБА_7 виникла потреба придбати мікроавтобус, після чого ОСОБА_5 запропонував потерпілому допомогу в придбанні вищевказаного мікроавтобусу за кордоном, за значно нижчою вартістю ніж ринкова. ОСОБА_7 , будучи добре знайомим і з ОСОБА_5 та не сумніваючись у його чесності, щирості і бажанні допомогти його сімї у складній ситуації, вважаючи пропозицію ОСОБА_5 щодо допомогти в купівлі мікроавтобуса економічно вигідною для себе,
Стр. 2 із 9
погодився на запропонований ОСОБА_5 спосіб придбання мікроавтобуса.
У подальшому, як зазначено в обвинуваченні, 01.01.2012 року близько 12 год. 00 хв. в м.Мукачево по вул. Росвигівській, біля кафе-магазину «Біла Лебідь» ОСОБА_7 , перебуваючи в салоні свого автомобіля, передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 58000 гривень. При цьому ОСОБА_5 з метою переконання потерпілого у справжності своїх намірів та мети отримання ним коштів, запевнив потерпілого, що у разі неможливості купівлі мікроавтобусу він поверне отримані кошти, після чого особисто написав та передав потерпілому ОСОБА_7 розписку, де зазначив вищевказану суму боргу перед потерпілим ОСОБА_7 , яку зобов`язався повернути частинами, а саме 29000 гривень до 01.07.2012 року та 29000 гривень до 01.08.2012 року. Однак, отримавши у наслідок зловживання довірою грошові кошти потерпілого у сумі 58000 гривень, взяте на себе зобов`язання, щодо придбання мікроавтобусу не виконав, кошти потерпілого привласнив, після чого заперечив факт отримання від потерпілого коштів та написання розписки.
Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 у сумі 58000 гривень, чим самим спричинив останньому матеріальні збитки на вищевказану суму, що на момент вчинення злочину становить 108 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та складає значну шкоду.
Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 20.02.2012 року близько 11 год. 00 хв. в приміщенні розташованому за адресою м. Мукачево по вул. Сеченова, 20, діючи повторно, з прямим умислом, із корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення, зловживаючи довірою потерпілого із яким тривалий час був знайомий, так як ОСОБА_5 тривалий час був керівником ТОВ «Ківін» у якому працювала дружина потерпілого ОСОБА_8 , заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 у сумі 307000 грн. та 20000 доларів США, за наступних обставин. З метою отримання грошей від потерпілого, ОСОБА_5 на початку 2012 року, у точно невстановлений слідством день та час, запропонував потерпілому придбати у нього по вигідній ціні дизельне пальне в об`ємі 50 тонн, вартістю 10100,00 грн./тонна, для проведення весняних польових робіт. При цьому ОСОБА_5 пояснив потерпілому, що у документах отримувачем пального буде зазначено ТОВ «Ківін», яке він очолює, платформа доставки буде вказана ТОВ «Ерко», але реальним власником пального буде ОСОБА_8 . На підтвердження реальності вказаної угоди ОСОБА_5 продемонстрував потерпілому та його дружині ОСОБА_13 бланки замовлень та товарно-транспортні накладні на отримання паливно-мастильних матеріалів ТОВ «Ківін», де він є директором, запевнив потерпілого та його дружину, що він неодноразово, протягом тривалого часу отримував, через залізничну колію ТОВ «Ерко», що знаходиться в м.Мукачево по вул. Пряшівській, бензин та дизельне пальне. Обдумавши пропозицію ОСОБА_5 і вважаючи укладення такої угоди вигідною для себе, 20.02.2012 року близько 11 год. в м.Мукачево по вул.Сеченова, 20, в приміщенні розташованому за вказаною адресою, потерпілий ОСОБА_8 передав, а ОСОБА_5 отримав грошові кошти в сумі 307000 гривень та 20000 доларів США. При цьому, ОСОБА_5 з метою переконання потерпілого у справжності своїх намірів та мети отримання ним коштів, запевнив потерпілого, що у разі неможливості купівлі дизельного пального він поверне отримані кошти, після чого особисто написав та передав потерпілому ОСОБА_8 від власного імені, як фізичної особи, розписку, де зазначив, що боргує ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 307000,00 грн. та 20000,00 доларів США, які зобов`язується повернути частинами, а саме до кінця травня 2012 року 20000,00 доларів США та до кінця вересня 2012 року 307000,00 грн.
Однак, отримавши у наслідок зловживання довірою грошові кошти потерпілого у сумі 307000,00 гривень та 20000,00 доларів США, ОСОБА_5 , взяте на себе зобов`язання щодо придбання дизельного пального не виконав, кошти потерпілого привласнив, після чого заперечив факт отримання від потерпілого коштів та написання розписки.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 у сумі 307000 гривень та 20000
Стр. 3 із 9
доларів США, що в еквіваленті до української гривні, відповідно офіційного курсу НБУ станом на 20.02.2012 року становить 159766,00 грн., чим самим спричинив останньому матеріальних збитків на суму 466766,00 грн., що на момент вчинення злочину в шістсот разів і більше перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та складає особливо великі розміри.
Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він заподіяв майнову шкоду у великих розмірах шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_9 за відсутності ознак шахрайства, за наступних обставин:
У жовтні 2009 року, у точно невстановлений слідством день та час ОСОБА_5 , дізнавшись, що ОСОБА_9 продав приватний будинок свого померлого батька у м.Мукачево, користуючись довірливими та дружніми відносинами, які склалися на протязі тривалого періоду часу із потерпілим ОСОБА_9 , звернувся до останнього із проханням надати йому у борг для власних потреб грошові кошти у сумі 450000 грн., за користування якими він зобов`язувався щомісяця сплачувати відсотки потерпілому. ОСОБА_9 будучи упевненим у чесності та порядності ОСОБА_5 , вважаючи вказану угоду вигідною для себе і маючи на меті отримати прибуток від належного йому майна, грошових коштів у сумі 450000 грн., погодився на дану пропозицію та надав ОСОБА_5 вищевказану суму грошей. Вказана угода була укладена в усній формі.
07.01.2011 року на вимогу потерпілого ОСОБА_5 надав розписку про отримання від ОСОБА_9 350000,00 грн., а 11.05.2011 року ще одну розписку на суму 100000,00 грн. 30.03.2012 року ОСОБА_5 надав ОСОБА_9 розписку за якою зобов`язався всю суму боргу у розмірі 450000,00 грн. повернути до 01.09.2012 року, однак дане зобов`язання повністю так і не виконав.
05.04.2012 року на вимогу ОСОБА_9 між ним та ОСОБА_5 , з метою легітимізації існуючої між сторонами домовленості щодо сплати відсотків за укладеним договором позики, було укладено письмовий договір про відсотки, згідно якого ОСОБА_5 офіційно підтвердив своє зобов`язання щомісячно виплачувати ОСОБА_9 відсотки в розмірі 10000,00 грн. до повного погашення боргу в розмірі 450000,00 грн. Вказаний договір ОСОБА_5 виконував на протязі 14 місяців, а саме до липня 2013 року.
22.04.2013 року з метою ухилення від сплати обов`язкових платежів у вигляді відсотків за користування грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що між ним та потерпілим існують договірні відносини позики грошових коштів, у наслідок яких він зобов`язаний здійснювати щомісячні обов`язкові платежі у вигляді відсотків, перестав здійснювати виплату відсотків ОСОБА_9 , та заперечив факт укладення ним договору про відсотки від 05.04.2012 року, однак продовжив користуватись належними ОСОБА_9 грошовими коштами у сумі 450000,00 грн. та користується ними включно до даного часу.
Усього, згідно обставин, викладених у обвинувальному акті, за період користування грошовими коштами ОСОБА_9 з 01.04.2013 по 01.09.2016 року ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збагачення, зловживаючи довірою потерпілого, ухилився від сплати обов`язкових платежів на користь ОСОБА_9 , обов`язок сплачувати які виник на підставі укладеного між потерпілим та ОСОБА_5 договором, за користування належними потерпілому коштами, на загальну суму 346200,00 гривень, що становить більше ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян та складає шкоду у великих розмірах.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 192 КК України, не визнав, показав, що він тривалий час був керівником підприємство «Ківін». Він був добре знайомим з ОСОБА_8 , початок роботи (співпраці) з ним був у серпні 2007 року, коли той підійшов до нього і запропонував 25000 гривень для роботи і кожний раз гроші ним віддавалися ОСОБА_8 , в період з 2007 року по 2011 рік він одержував ці гроші частинами по 25, 50 або 70 тисяч гривень, дизпаливо за ці гроші він не поставляв, такої
Стр. 4 із 9
домовленості не було, він був перекупщиком при покупці матеріалів, ці він (обвинувачений) гроші вкладав у який-небуть товар, наприклад, цемент, яблука, цукор тощо, перепродував цей товар, потім віддавав гроші по 10-25 тисяч гривень частинами, приблизно по 200000 грн. кожного року ОСОБА_8 , мав від цього прибуток приблизно 2-3 відсотки, всього віддав ОСОБА_8 близько 800000 (вісімсот тисяч) грн. Він допускає, що він ще може винен ОСОБА_8 приблизно 30-40 тисяч, можливо до 50 тисяч гривень. Від ОСОБА_14 20.02.2012 року 307000 гривень і 20000 доларів США в один день не одержував. ОСОБА_8 давав йому гроші по частинам - в кафе, в іншому кафе, вдома. Оскільки ОСОБА_7 є шовгором ОСОБА_8 , то й він брав участь у цих оборудках, так в 2009 році ОСОБА_7 дав йому 25000 гривень частинами для роботи, для закупки-перепродажу різних товарів. Він (обвинувачений) повернув ОСОБА_7 30000 гривень частинами, останню частину повернув у 2011 році, документально підтвердити це не може. Домовленості про придбання для ОСОБА_15 мікроавтобуса у нього з ним та його дружиною не було, покупкою і доставкою транспортних засобів він (обвинувачений) ніколи не займався. Розписки про отримання грошей він писав багато разів і ОСОБА_14 , і ОСОБА_15 . У борг від ОСОБА_9 гроші, зокрема 450000 грн. він не брав, у жовтні 2009 року ОСОБА_9 зателефонував йому, запросив його до себе додому і запропонував працювати разом, сказав, що буде вносити гроші, то було приблизно 01.11.2009 року і дав йому (обвинуваченому) перші 50000 гривень, 01.06.2010 році дав йому 100000 гривень для роботи, для закупки цементу, цукру для різних покупок. Гроші працювали і він повертав ОСОБА_9 гроші, про відсотки мови ніякої не йшло, ОСОБА_9 отримував всі гроші. Потім з цього всього між ними виникли непорозуміння, почалися суди є рішення Мукачівського суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_9 боргу, яке він (обвинувачений) виконує. На нього ОСОБА_9 та його дружина чинили тиск, йому погрожували, наносили удари, він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Станом на 01.12.2012 року він віддав ОСОБА_9 всі гроші, які від нього брав. Визнає, що брав гроші у потерпілих, давав їм розписки, але гроші він повертав, наміру їх привласнювати не мав.
Потерпілий ОСОБА_8 показав, що знає обвинуваченого ОСОБА_5 з 1986 року, також знав, що ОСОБА_5 є керівником підприємства «Ківін», займається будівельним та лісним бізнесом. У лютому 2012 р. ОСОБА_5 запропонував йому придбати дизельне паливо 1 цистерну до 50 тон, сказав, що необхідно внести аванс 307000 грн. і 20000 доларів США, обіцяв усно в 10-денний строк поставити дизпаливо, написав розписку, що взяв ці гроші у борг. Ще 30000 грн. він повинен був дати ОСОБА_5 коли паливо буде поставлено, у розписці цього не було зазначено. ОСОБА_5 мав договір на залізничну колію фірми «Ерко». Яким чином доставить не цікавився, домовився 10000 грн. за тону. Гроші він особисто передавав в офісі фірми ОСОБА_5 на Сеченова, 20 крупними купюрами, про зустріч домовлявся по телефону, була присутня його жінка ОСОБА_16 , яка передала йому ці гроші. Паливо у вказаний строк не було доставлено, він став телефонувати ОСОБА_5 , а той на дзвінки не відповідав, він (потерпілий) почав шукати ОСОБА_5 і через паспортний стіл дізнався, що той виписався в м.Камянець-Подільський і він (потерпілий) зрозумів, що його обманули. Цивільний позов підтримує.
Потерпілий ОСОБА_7 показав, що у них з обвинуваченим відносини були добрі, на даний час ніяких відносин нема, його дружина і дружина ОСОБА_8 сестри. Перед новим роком 2012 р. ОСОБА_5 зробив йому пропозицію допомогти в покупці мікроавтобуса за кордоном за більш прийнятною ціною ніж в Україні, оскільки у матері його дружини були проблеми зі здоров`ям і для її транспортування був потрібний такий транспортний засіб. 01.01.2012 року у першій половині дня на вулиці в Росвигово біля магазину-кафе «Біла лебідь» передав ОСОБА_5 58000 грн. Була складена розписка, у якій ОСОБА_5 зобов`язався повернути борг частинами, а саме 29000 гривень до 01.07.2012 року та 29000 гривень до 01.08.2012 року, розписку ОСОБА_5 писав на сумці біля автомобіля, свідків не було. Домовлялися про автомобіль «Mercedes Vito» вартістю до 10000 доларів США. ОСОБА_5 вказаний автомобіль йому не передав, а в серпні вересні 2012 року перестав брати слухавку (відповідати на телефонні дзвінки). Цивільний позов підтримує.
Стр. 5 із 9
Потерпілий ОСОБА_9 показав, що з 1967 року знайомий з ОСОБА_5 з Свалявського технікуму, де вони разом навчалися. Останні роки з 2012 року відносини між ними неприязні. В листопаді він дав ОСОБА_5 50000 грн., в травні 2010 року 100000 грн. без розписки. У серпні 2010 року 350000 грн. під розписку, у вересні 2010 року 100000 грн. 05.04.2012 року між ними був укладений договір про відсотки, після цього два з половиною роки ОСОБА_5 сплачував в строк відсотки. В серпні 2013 року він дізнався, що ОСОБА_5 боргує гроші і ОСОБА_8 , стосовно ОСОБА_7 не знає. ОСОБА_5 винен йому 1724383 (один мільйон сімсот двадцять чотири тисячі триста вісімдесят три) гривні. ОСОБА_5 виманив від нього гроші, знаючи, що він ніколи йому їх не поверне, це тільки обіцянки були. Так ОСОБА_5 гроші йому не повернув, а тільки обманював. Цивільний позов підтримує.
Свідок ОСОБА_16 показала, що ОСОБА_8 - її чоловік, ОСОБА_7 - її брат. Приблизно в лютому 2012 року директор підприємства «Ківін» ОСОБА_5 запропонував її чоловікові придбати від нього дизельне паливо. Для того щоб придбати дизпаливо потрібна була передоплата. Гроші вони з чоловіком ОСОБА_8 привезли в офіс підприємства "Ківін" до обвинуваченого ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_3 та передали йому 307 тис. грн. та 20 тис. доларів, які в один час було передано, вказані гроші були завернуті в папір, це були - гривні в крупних купюрах, а долари в сотнях. При цьому там були присутні вона та чоловік, куди саме буде поставлено пальне не вникала. Гроші передавала вона (свідок) особисто, обвинувачений написав розписку. Вони знали, що дають гроші на пальне, але в розписці написали як борг. На початку 2013 року вона сама телефонувала та говорила ОСОБА_5 та його дружині, що якщо немає дизпалива, то повертайте гроші. Жінка обвинуваченого повідомила, що нічого не знає і сказала: "забирайте мого чоловіка, хай відробляє". Розписку написав обвинувачений у її присутності, у зміст розписки не вникала - не перечитувала її. З приводу заподіяння шкоди брату Блюміну знала, що він віддав гроші ОСОБА_5 , бо потрібен був мікроавтобус.
Свідок ОСОБА_17 показала, що ОСОБА_7 - її чоловік, в 2011-2012 роках вона працювала на фірмі «Ківін» керівником якої був обвинувачений ОСОБА_5 Якось у розмові із обвинуваченим ОСОБА_5 вона повідомила його, що хворіє її мати їй важко пересуватися і останній запропонував допомогу в купівлі автомобіля мікроавтобуса із-за кордону, її чоловік дав йому 58000 грн. 01 січня 2012 року ОСОБА_5 подзвонив її чоловіку, у той же день він поніс йому гроші. Чоловік сказав, що автомобіль повинен бути доставленим найближчим часом. Однак, автомобіль доставлений не був і гроші ОСОБА_5 не повернув.
Свідок ОСОБА_18 показав, що обвинувачений ОСОБА_5 є його батьком. Осінню 2011 року йому (свідку) передзвонив ОСОБА_8 , він запропонував зустрітися і вони зустрілися з ним в кафе «Тайм» в м.Мукачеві біля ЗАГСу, при зустрічі ОСОБА_8 повідомив його, що його батько ОСОБА_5 йому винен гроші, у той же час ОСОБА_8 визнав, що батько повернув йому 800000 грн. ОСОБА_8 сказав, що батько винен йому ще крім цього якісь гроші. Також він зустрівся на вул.Миру біля кафе «Версаль» з потерпілим ОСОБА_9 і той сказав, що батько йому винен гроші, що він повертає проценти і запитав хто буде повертати тіло кредиту, на це щось пояснити ОСОБА_9 не зміг, сказав лише, що зустрічайтеся з батьком і вирішуйте питання самі. Йому не відомо, що батько брав гроші від ОСОБА_7 на покупку транспортного засобу. Фірма «Ківін» була переоформлена на ОСОБА_19 та ОСОБА_20 приблизно в 2012-2013 роках для того щоб отримати на підприємство кредит, тому що батько хворів. До того ОСОБА_5 - його батько був директором на підприємстві. Будинок за адресою АДРЕСА_4 він (свідок) купив за власні кошти та в ньому проживає. В один з днів приблизно в 2011-2013 роках йому зателефонувала мама та сказала, що батько прийшов додому в синяках, його побили. В подальшому батько повідомив його, що він був у нотаріуса, офіс якого знаходиться по вул. Береша в м.Мукачево, там потерпілий ОСОБА_9 примушував його підписати договір, а він відмовився від підпису. Йому не відомо чи звертався батько з цього приводу в міліцію.
Свідок ОСОБА_21 показала, що обвинувачений ОСОБА_5 - її чоловік, потерпілого ОСОБА_7 вона не знає, потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_22 їй знайомі. Вони з чоловіком
Стр. 6 із 9
створили товариство «Ківін». В один з днів грудня 2011 року вона знаходилася вдома, задзвонив телефон, взявши слухавку почула голос ОСОБА_9 , який сказав їй, що у вересні 2011 року ОСОБА_5 припинив виплачувати відсотки, нецензурно висловлювався, погрожував їй та її чоловікові, говорив, що ОСОБА_5 винен йому гроші. Крім цього, у грудні 2011 року ОСОБА_8 була призначена зустріч ОСОБА_5 , вона також прийшла на ту зустріч разом з чоловіком, вони сіли в автомашину ОСОБА_8 і вона запитала у ОСОБА_8 , що це за погрози в сторону їхньої сім`ї, а ОСОБА_8 каже: «твій чоловік взяв гроші у мене в борг велику суму, повернув лише проценти, а не повернув тіло кредиту», наскільки їй відомо зі слів ОСОБА_23 , він повернув ОСОБА_9 та ОСОБА_8 всі борги з процентами. Про відносини її чоловіка з ОСОБА_7 їй нічого невідомо.
Свідок ОСОБА_24 показала, що обвинувачений - її рідний брат, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знає на вигляд, ОСОБА_7 не знає, вона декілька разів бачила, що ОСОБА_5 давав гроші ОСОБА_8 , вважає, що ОСОБА_5 потерпілим нічого не винен.
Свідок ОСОБА_25 показав, що ОСОБА_22 - його сусід, інших потерпілих не знає, обвинувачений ОСОБА_5 - його тесть. В 2012 році йому відомо зі слів потерпілого ОСОБА_22 , що останній дав обвинуваченому ОСОБА_5 багато грошей в борг, які саме суми озвучував ОСОБА_9 , не пам`ятає. Тому він давав своєму тестю ОСОБА_5 по 500 доларів щомісяця, щоб той віддавав їх ОСОБА_9 , тому, що ОСОБА_9 приходив неодноразово в магазин, в якому він (свідок) працював, та з цього приводу влаштовував там скандал.
Свідок ОСОБА_26 показав, що в 2011-2013 роках між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були ділові стосунки, підприємство «Ківін», директором якого був ОСОБА_5 свого виробництва не мало, займалося у тому числі перепродажем дизельного пального. Ділові стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 полягали у тому, що перший знав де взяти товар, а другий як його краще продати. Він декілька разів бачив у різних місцях міста Мукачева (в кафе, на вулиці), що ОСОБА_5 передавав ОСОБА_8 гроші, скільки давав грошей і в зв`язку з чим, йому невідомо. ОСОБА_5 як людина був дещо неорганізованим у ділових стосунках, він часто спізнювався у виконанні обіцянок, але все таки виконував їх.
Заслухавши доводи учасників судового розгляду, допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно з`ясувавши та дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, виходячи з загальних засадах кримінального судочинства, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд прийшов до наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.
Також ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та в особливо великих розмірах.
Крім цього, він обвинувачується за ч.2 ст.192 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за заподіяння майнової шкоди у великих розмірах шляхом зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.
Згідно з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Стаття 85 КПК України дає визначення, які докази є належними, тобто такі які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у
Стр. 7 із 9
кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
При цьому відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, тобто обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора.
Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Так відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. Пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з вимогами ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Аналізуючи і оцінюючи на предмет достовірності за внутрішнім переконанням показання потерпілих та свідків, суд прийшов до висновку про ймовірну наявність фінансових - боргових зобов`язань між потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку.
Крім цього, суд не визнає як належні і допустимі докази у даному кримінальному провадженні ксерокопії видаткових накладних № В00003048 від 31 травня 2013 року, № В00003320 від 12 червня 2013 року, № В00005159 від 30 липня 2013 року, № В00003627 від 25 червня 2013 року, № В00004735 від 22 липня 2013 року, № В00004869 від 24 липня 2013 року, № В00003320 від 12 червня 2013 року, № В00003048 від 31 травня 2013 року, № В00005285 від 1 серпня 2013 року, № В00003327 від 12 червня 2013 року, № В00003616 від 22 червня 2013 року та № В00003562 від 20 червня 2013 року, оскільки ці документі на містять необхідних реквізитів, а саме найменувань, прізвищ та підписів службових осіб, які їх оформили, печаток підприємств, та вони не завірені належним чином.
Оцінюючи у сукупності показання потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_16 (які є подружжям) суд констатує, що їх твердження щодо передачі грошових коштів ОСОБА_5 в сумі 307000 грн. та 20000 доларів США в офісі підприємства «Ківін», яке розташоване за адресою м.Мукачево, вул.Сеченова, 20, не узгоджуються з іншими доказами у справі. ОСОБА_5 заперечує, що там отримував гроші і що за вказаною адресою знаходиться офіс цього підприємства. Вказані показання обвинуваченого узгоджуються і підтверджуються витягом про реєстрацію юридичних осіб, відповідно до якого місцезнаходженням ТзОВ «Ківін» є Мукачівський район, смт.Кольчино, вул.Кірова, будинок 26.
Суд відноситься критично до показань свідків як з боку обвинувачення : ОСОБА_16 та ОСОБА_17 так і з боку захисту : ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , оскільки всі вони є близькими родичами сторін кримінального провадження, які є зацікавленими
Стр. 8 із 9
особами у результаті розгляду вказаного кримінального провадження.
Крім цього, містяться суперечності у заяві ОСОБА_7 про порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 від 03 вересня 2013 року, у якій вказано, що він передав останньому 58000 грн. 01.01.2012 року (це був вівторок), хоча згідно календаря 01 січня 2012 року була неділя.
Відповідно до виписки із медичної карти хворої № 370/13 ОСОБА_27 було проведено ампутацію лівої нижньої кінцівки 11.01.2013 р., тобто більше ніж на рік пізніше, як зі слів ОСОБА_7 між ним і ОСОБА_5 мала місце передача грошей на купівлю автомобіля, що ставить під сумнів наявність між ними вказаної домовленості.
Суд вважає непрямим доказом відсутності зловживання довірою потерпілих обвинуваченим ОСОБА_5 показання, свідка ОСОБА_26 , який ствердив, що в період 2011-2013 років між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 були ділові стосунки і він кілька разів був присутнім при тому, що ОСОБА_5 передавав ОСОБА_8 гроші.
Тому в судовому засіданні не доведено належними, достовірними, допустимими доказами наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_5 саме умисного зловживання довірою потерпілих.
У той же час розписки ОСОБА_5 про зобов`язання повернути борг ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказує на наявність між цими сторонами кримінального провадження цивільно-правових відносин, у тексті розписок відсутні зобов`язання щодо купівлі дизельного пального та автомобіля.
Аналізуючи докази в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.192 КК України, судом встановлено, що в обвинувачення ОСОБА_5 покладено невиконання останнім зобов`язань за письмовим договором про відсотки від 05.04.2012 року.
Між тим, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 березня 2014 року, яке набуло законної сили, договір укладений 05 квітня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 визнано недійсним. Доказів, які б спростовували таке, судом не встановлено.
Також наявність у матеріалах кримінального провадження рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 липня 2015 року, яке набуло законної сили, яким постановлено стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_28 розмір боргу, у сукупності з іншими доказами вказує на наявність між вказаними особами цивільно-правових відносин.
Як передбачено ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог частин 2, 4 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає виправданню за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст.190 та ч.2 ст.192 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України оскільки не доведено, що в діяннях обвинуваченого є склад вказаних кримінальних правопорушень.
Вирішуючи цивільні позови потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду. З огляду на це цивільні позови потерпілих слід залишити без розгляду.
Речовий доказ у даному кримінальному провадженні магнітний носій CD-R марки «Verbatim» необхідно залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати необхідно віднести за рахунок держави.
Стр. 9 із 9
Керуючись ст.ст. 94, 124, 128, 129, 370, 371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст.190 та ч.2 ст.192 КК України, та його за вказаним обвинуваченням виправдати.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Речовий доказ у даному кримінальному провадженні магнітний носій CD-R марки «Verbatim» залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати віднести за рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3