Ухвала
іменем україни
31 жовтня2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000781 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , судимого 17 грудня 2015 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 , яка брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суд Харківської області від 16 травня 2017 року,
в с т а н о в и в:

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року, більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Стягнуто з засудженого на користь Богодухівської районної державної адміністрації кошти на лікування потерпілого в сумі 4054,2 грн.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 21 листопада 2015 року близько 20 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні будинку, розташованого на в? АДРЕСА_1 , в ході сварки на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_8 близько п`яти ударів кулаком в обличчя та один удар ногою в груди, після чого, коли останній впав на підлогу, наніс йому два удари ногою в живіт, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми черевної порожнини з розривом тонкого кишечнику, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує, що відмовивши у задоволенні апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд в порушення вимог ст. 419 КПК належним чином не перевірив доводів про неправильне застосування щодо засудженого положень ст. 75 КК, що в свою чергу призвело до м`якості призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно приписів ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, який згідно з вимогами ст. 12 КК є тяжким.

Обираючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував характеристику засудженого за місцем проживання, щире каяття останнього та сприяння слідству, а тому призначив йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке є мінімальним у межах санкції вказаної норми.

Разом з цим, свого рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК суд не обґрунтував, не навів мотивів, з яких він дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі, враховуючи, що засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, при цьому на час його вчинення перебував під слідством за незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Таким чином, звільнивши ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що потягло м`якість призначеного покарання.

На думку колегії суддів, застосована щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції міра примусу за ч. 1 ст. 121 КК не сприяє меті покарання та є недостатньою для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Переглядаючи вирок за апеляцією прокурора в частині призначеного покарання, апеляційний суд всупереч вимогам ст. 419 КПК доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив та безпідставно залишив вирок місцевого суду в частині звільнення засудженого від відбування покарання без зміни.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене і, за умови підтвердження такого ж обсягу обвинувачення і тих же даних про особу винного, звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням слід вважати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ст. 75 КК, що призвело до м`якості призначеного покарання.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,статтями 434, 436, 441, 442 КПК, суд
п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суд Харківської області від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_3