АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/569/17 Справа № 708/846/16-к Категорія: ч. 1 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Суботів Чигиринського району Черкаської області, маючого на утриманні дітей, інваліда III групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 24.03.2016 по 22.05.2017 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 :

- судові витрати на залучення експертів в загальній сумі 5286 грн. 20 коп.;

- на користь потерпілої ОСОБА_9 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 22.03.2016 о 22 год. 30 хв., перебуваючи по місцю свого проживання, в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , в ході розпиття спиртних напоїв із ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, умисно, з метою вбивства, наніс останньому два удари ножем, один з яких в ділянку лівої лопатки, а інший у передню поверхню грудної клітки зліва, чим завдав проникаючі колото-різані поранення грудної клітки з ушкодженням навколосерцевої сумки та серця, лівої легені, що спричинили гостру крововтрату, внаслідок яких останній помер на місці, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 03-01/235 від 23.03.3016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

В апеляційній скарзі сторона захисту порушує питання про зміну вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 внаслідок надмірної суворості та просить призначити останньому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Апелянт зазначає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання хоч і не виходить за межі встановлені санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, але за своїм розміром є несправедливим внаслідок суворості, що, на думку захисника, є також наслідком однобічності та неповноти судового слідства, оскільки не були належним чином та в повному обсязі з`ясовані дані про особу ОСОБА_7 .

Звертає увагу, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про відсутність в провадженні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та безпідставно не врахував: що вчиненню злочину передувала протиправна поведінка ОСОБА_10 , який, будучи людиною імпульсивною, нестримною, агресивною та схильною до вчинення злочину, неодноразово погрожував як самому ОСОБА_7 так і членам його сім`ї та родичам фізичною розправою, і тому, обвинувачений керувався не неприязню до потерпілого, а намагався захиститися від ОСОБА_10 ; що згідно висновку експертизи, обвинувачений перебував у стані сильної емоційної напруги, яку неможливо кваліфікувати як фізіологічний афект з підстав його перебування в стані алкогольного сп`яніння; що обвинувачений бажає відшкодувати потерпілій заподіяну моральну шкоду шляхом передачі їй у власність належного йому житлового будинку; має на утриманні трьох дітей, двоє з яких є малолітніми, які будуть позбавлені батьківського піклування та матеріальної підтримки тривалий час; являється інвалідом III групи, а тому перебування в місцях позбавлення волі спричинить погіршення його здоров`я.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 потерпілою ОСОБА_9 подано заперечення.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 порушує питання про скасування вироку місцевого суду через неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого та просить призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції

Потерпіла вважає, що відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 07.03.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки вбивство ним вчинене на грунті корисливих мотивів, з метою позбавитися боргу та не повертати ОСОБА_10 борг в сумі 5 000 грн. та 500 доларів США.

На апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 подані заперпечення та доповнення до заперечень.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04.07.2017, на виконання п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 повернута апелянту, як така, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження і прокурор не порушує питання про його поновлення.

Разом з цим, 17.07.2017 на адресу апеляційного суду прокурором повторно направлена апеляційна скарга з вимогою призначити її до судового розгляду. При цьому, до даної апеляційної скарги додатково додано фіскальний чек ЧДПАТ «Укрпошта», на підтвердження подачі апеляційної скарги в останній день строку на апеляційне оскарження судового рішення, який, на момент прийняття рішення про повернення апеляційної скарги, в матеріалах кримінального провадження був відсутній.

Оскільки судом апеляційної інстанції прийнято рішення про повернення апеляційної скарги прокурору, яке не скасовано судом вищої інстанції, і, при повторному зверненні з апеляційною скаргою, він не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, то підстав для прийняття даної апеляційної скарги прокурора до апеляційного розгляду, не вбачається.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення в повному обсязі апеляційних вимог сторони захисту та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 , доводи потерпілої ОСОБА_9 в підтримку поданої нею апеляційної скарги та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, міркування прокурора про необґрунтованість апеляційних вимог сторони захисту та потерпілої ОСОБА_9 , заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому більш м`якого покарання ніж призначив суд першої інстанції, з урахуванням наявності обставин, що його пом`якшує, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони до задоволення не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі та оцінених відповідно до ст. 94 КПК України

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Доводи потерпілої ОСОБА_9 , викладені в апеляційній скарзі, про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та вимогами процесуального закону, а тому до задоволення не належать виходячи з наступного.

За змістом ст. 283 КПК України, однією з форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом, який, з огляду на вимоги ст. 291 КПК України, зокрема має містити виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акта від 29.06.2016, затвердженого заступником керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення прокурором, в порядку ст. 338 КПК України, не змінювалось.

Згідно вироку суду першої інстанції, суд, виходячи з обставин провадження, які були встановлені в судовому засіданні, визнав доведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення та кваліфікував дії останнього також за ч. 1 ст. 115 КК України.

Оскільки апеляційні вимоги потерпілої ОСОБА_9 стосуються зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та збільшення обсягу обвинувачення і виходять за межі пред`явленого йому органом досудового розслідування обвинувачення, чим погіршується становище останнього в даному кримінальному провадженні, то вони, на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, перевірці не належать.

Що стосується призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, покарання суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з врахуванням ступіня тяжкості вчиненого ним злочину, який класифікується як особливо тяжкий, даних про особу винуватого, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, його поведінку після вчиненого, при не встановленні обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання останнього при призначенні покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_8 про неврахування судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання, обставин, що його пом`якшують, зокрема перебування на утриманні трьох дітей та інвалідність, є не доречними, оскільки їх наявність, в даному випадку, з урахуванням встановлених в провадженні обставин, не зменшує суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим і не являється підставою для пом`якшення призначеного йому покарання, оскільки воно, на думку колегії суддів, є необхідним, достатнім для його виправлення, перевиховання та відповідає загальним засадам призначення покарання, і його меті.

Твердження сторони захисту про необхідність визанння обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - його намір відшкодувати потерпілій заподіяну моральну шкоду, не приймаються до увагу як такі, що не підтверджені будь-якими доказами.

Крім того, як зазначено в запереченнях на апеляційну скаргу строни захисту, потерпіла ОСОБА_9 спростувала зазначені вище доводи, зазначивши, що ОСОБА_7 добровільно не відшкодував заподіяну їй моральну шкоду, спричинену вбивством її сина та не намагався цього зробити у будь-який спосіб.

Посилання апелянта на те, що ножові поранення були заподіянні ОСОБА_7 в ході захисту від неправомірних посягань потерпілого та в стані сильної душевної напруги, були предметом перевірки судом першої інстанції, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду, а тому правомірно розцінені як намагання обрати такий спосіб захисту з метою зменшення покарання за скоєне.

З урахуванням зазначеного, розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог, колегія суддів, вважає, що вирок районного суду є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни відсутні.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції від 18.05.2017 суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 23.05. по 20.06.2017 включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що посилання суду першої інстанції на стягнення з обвинуваченого судових витрат на залучення експертів, не узгоджується з вимогами ст. 118 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , - без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 23 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати правильним стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в загальній сумі 5 286 грн. 20 коп.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення її копії.

Головуючий :

Судді :