Справа № 577/672/18
Провадження № 1-кс/577/304/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" лютого 2018 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання старшого слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соснівка Конотопського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта базова вища, одруженого, приватного підприємця, пільгами не користується, інвалідності не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2018 року старший слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Своє клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 , за достовірно невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та час, діючи в порушення вимог постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-Х11, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 12 квітня 1999 року № 292, незаконно, не маючи для цього передбаченого законом дозволу, придбав та зберігав гранату типу РГД-5 разом з підривниками до неї типу УЗРГМ-2, які відносяться до боєприпасів.

Після цього вночі 15 лютого 2018 року ОСОБА_6 , з метою вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , переніс вказану гранату з запалом на територію стоянки, яка розташована по вул. М. Амосова в м. Конотопі Сумської області, та закріпив її на днище автомобіля марки «BMW-520i» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , в районі бензобаку за допомогою магніту, а потім залишив місце скоєння злочину.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2018 року за № 0000172 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

17 лютого 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, встановлено, що 15 лютого 2018 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 , маючи значні борги перед кредиторами та з метою їх погашення за рахунок незаконного збагачення, шляхом вимагання грошових коштів у знайомого ОСОБА_7 , зустрівся на території бази за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_8 , та вступив з ним у злочинну змову. При цьому, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного корисливого наміру, направленого на заволодіння чужим майном, розуміючи, що він може бути впізнаний ОСОБА_7 , заздалегідь склав записку, адресовану останньому з вимогою передати грошові кошти в сумі 35 тис. доларів США та з погрозами фізичного насильства над ним, його близькими родичами, погрозами вбивства, а також знищенням майна. Вказану записку ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 на власному автомобілі марки «ВАЗ 2101» виїхали за межі м. Конотопа Сумської області в район с. Підлипне м. Конотоп Сумської області, де ОСОБА_8 , усвідомлюючи характер погроз, керуючись корисливим наміром, за винагороду, обіцяну йому ОСОБА_6 , за вказівкою останнього зателефонував ОСОБА_7 та оголосив йому зміст вимог ОСОБА_6 .

З метою переконання ОСОБА_7 у рішучості своїх злочинних намірів та реальності погроз повідомив про замінування його автомобіля марки «BMW-520i» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 гранатою РГД-5.

ОСОБА_7 , сприймаючи погрози, як такі, що становлять небезпеку для нього самого та його близьких родичів, а також побоюючись, що особи можуть привести до виконання свої погрози про знищення його майна, звернувся з відповідною заявою про злочин до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2018 року за № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

17 лютого 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Крім того, встановлено, що у липні 2017 року ОСОБА_6 , за достовірно невстановлених досудовим розслідуванням обставин та місці, знайшов пачку патронів спортивно-мисливського типу калібру 5,6 мм в кількості 50 шт., які відносяться до категорії боєприпасів, та діючи в порушення вимог постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-Х11, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 12 квітня 1999 року № 292, підібрав їх, переніс та став зберігати у шухляді робочого столу кімнати відпочинку на другому поверсі ангару за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи для цього передбаченого законом дозволу.

Крім того, приблизно у 2001 році (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_6 , розбираючи у с. Шаповалівка Конотопського району Сумської області нежилий будинок, знайшов пістолет револьверного типу, що є вогнепальною зброєю, з трьома патронами до нього калібру 9 мм, що є боєприпасами, який підібрав, переніс та став зберігати без передбаченого законом дозволу у приміщенні ангару за адресою: АДРЕСА_1 .

17 лютого 2018 року о 08 год. 40 хв. під час обшуку, проведеного за вищевказаною адресою, працівники Конотопського ВП ГУНП в Сумській області виявили та вилучили зазначені бойові припаси та вогнепальну зброю.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2018 року за № 0000179 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

18 лютого 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У подальшому кримінальні провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2018 року за № 0000172 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, 17 лютого 2018 року за № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та 17 лютого 2018 року за № 0000179 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, були об`єднані в одне провадження, якому присвоєний номер №0000172.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , показаннями іншого підозрюваного ОСОБА_8 , протоколами обшуків, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий для обґрунтовання підстав застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилається на ст. 184 КПК України, а також, що під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені у п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 та іншого підозрюваного ОСОБА_8 у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

Про існування вказаних ризиків свідчить такі обставин: ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні серії тяжких злочинів, за які згідно санкцій ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України йому загрожує суворе покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років. Злочини були скоєні ОСОБА_6 загально-небезпечним способом, супроводжувалися погрозами вбивства та знищення майна. Підозрюваний є організатором вчинення кримінальних правопорушень, спланував та підготував їх, залучивши до скоєння злочину співучасника та керував діями останнього. Крім того, під час вчинення злочину відносно потерпілого висловлювалися погрози фізичного насильства, характер яких викликає реальні обґрунтовані побоювання з боку потерпілого ОСОБА_7 за власну безпеку, безпеку близьких родичів та збереження майна. Вказані обставини свідчать, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється. Крім того, після скоєння злочину підозрюваний вчинив активні дії щодо приховування слідів злочину, знищив записку з погрозами на адресу ОСОБА_7 , позбувся мобільного телефону та сім-картки, за допомогою яких був скоєний злочин щодо вимагання чужого майна, що вказує на можливість перешкоджання підозрюваним здійсненню подальшого досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Також під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 , не зважаючи на наявність вагомих доказів, свою вину у скоєному заперечив, в той час як інший підозрюваний у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , а також потерпілий ОСОБА_7 власними показаннями повністю викривають його винуватість. Така розбіжність у показаннях свідчить про існування ризику здійснення незаконного впливу з боку ОСОБА_6 на потерпілого та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, враховуючи його обізнаність про місце проживання та соціальні зв`язки вказаних осіб.

За таких обставин, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, а тому до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який виправдає потреби досудового розслідування і судового провадження та вказаний ступінь втручання у його права і свободи.

В судовому засідання прокурор та слідчий клопотання підтримали і прохають його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 оспорює обґрунтованість пред`явленої йому підозри у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України щодо незаконного носіння, зберігання без передбаченого законом дозволу гранати РГД-5, а щодо незаконного придбання, зберігання та носіння пістолету револьверного типу з трьома патронами до нього калібру 9 мм та патронів спортивно-мисливського типу калібру 5,6 мм в кількості 50 шт, то прохає врахувати, що вказаний пістолет револьверного типу був непридатним для стрільби, а патрони були старими. Що стосується інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, то він його визнає частково, за виключенням того, що ним на днище автомобіля потерпілого була прикріплене граната РГД-5. Проте не заперечує, що у записці з вимогою про передачу грошових коштів потерпілому було зазначено, щоб він подивився на днище автомобіля, бо там «до чеки прив`язаний якор». Однак, він не знав, що до автомобіля прикріплена граната та сам її не прикріпляв. Проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує та прохає застосувати більш м`який запобіжний у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 підтримує думку підозрюваного, прохає врахувати, що жоден із наведених слідчим ризиків, не знайшов свого підтвердження та застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, окрім раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частинами 1, 2, 4 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Крім того у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов«язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Оцінка доказів, які підтверджують винуватість чи невинуватість підозрюваного, які будуть покладені в основу обвинувального вироку чи навпаки виправдувального вироку, згідно ст. 368 КПК України, є предметом судового розгляду по суті.

В судовому засідання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочинів, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України.

Вказані злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

За скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

На думку суду вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та не викликає сумнівів щодо їх достатності.

При вирішенні питання щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , заздалегідь спланувавши та підготувавши його скоєння. Підозрюваний погрожував потерпілому фізичним насильством над ним, його близькими родичами, зокрема, погрожував вбивством, а також знищенням майна. З пред`явленої ОСОБА_6 підозри, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вбачається, що саме він закріпив на днище автомобіля потерпілого ОСОБА_7 гранату РГД-5. Наведене, а також послідовність скоєння кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, свідчить про те, що підозрюваний має підвищену суспільну небезпеку для оточуючих та може вчинити інші злочини.

Крім того, суд враховує поведінку ОСОБА_6 після скоєння злочинів, зокрема, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яка полягає у вчиненні ним дій, направлених на приховування слідів злочину, а також ту обставину, що потерпілий ОСОБА_7 , інший підозрюваний та свідки проживають в одному місті та підозрюваному ОСОБА_6 відомо про місце їх проживання, було добре відомо про спосіб життя потерпілого ОСОБА_7 .

Із заяви потерпілого ОСОБА_7 від 18 лютого 2018 року вбачається, що він хвилюється про власну безпеку та про безпеку своєї родини, оскільки вважає, що дії ОСОБА_6 можуть повторитися.

За таких обставин. суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження наявність ризиків, передбачених у п.п. 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В той же час, суд вважає, що ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий послався для обґрунтування свого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, що, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, жодним доказом не підтверджені, а тому не заслуговує на увагу суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що ОСОБА_6 в якості запобіжного заходу слід застосувати саме тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Підозрюваним та його захисником не надано доказів того, що за станом здоров`я підозрюваний ОСОБА_6 не може перебувати в місцях попереднього ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний призначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненим за попередньою змовою групою осіб та з погрозою вбивства і знищення майна, то слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 квітня 2018 року до 24 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом 5 днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддяОСОБА_1