АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 09 жовтня 2017 року апеляційну скаргу директора ПП«АДІТУМ МАРКЕТ» - ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року,

за участі: представника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 та накладено арешт на грошові кошти на банківських рахунках: ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , ТОВ "НАФТОПРОДУКТ ТРЕЙДИНГ" () № НОМЕР_3 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_3 , - відкритих у банківській установі ПАТ "ВТБ БАНК" (МФО 321767), - шляхом заборони їх користування та розпорядження, у тому числі шляхом зупинення видаткових операцій з грошовими коштами, що надходять на адресу товариства по вказаних рахунках на внутрішньобанківські рахунки, а також надійшли та вже знаходяться на вказаних рахунках, за винятком видаткових операцій з обов`язкових платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, - до скасування арешту у встановленому порядку.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що грошові кошти, які надходять і знаходяться на вищевказаних банківських рахунках цих товариств відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішення, директор ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого суді в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках: ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих у банківській установі ГІАТ "ВТБ БАНК" (МФО 321767).
Щодо строків апеляційного оскарження автор апеляційної скарги зазначає, що розгляд клопотання слідчого був здійснений без належного повідомлення ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» чи його представників, копія ухвали не була направлена на адресу підприємства, а про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді підприємству стало відомо лише 18 серпня 2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Автор апеляційної скарги не погоджується з оскаржуваною ухвалою та вважає її незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» ні якого відношення до кримінального провадження № 0000476 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 та ч. З ст. 212 КК України не має та службові особи підприємства не мають статусу підозрюваного чи обвинуваченого та не несуть і не можуть нести будь-якої матеріальної відповідальності, тим паче за дії невстановлених (невідомих) осіб.
Разом з тим, на переконання скаржника, в матеріалах справи відсутні будь-які докази та підстави вважати, що майно (а саме грошові кошти, які перебувають на банківських рахунках підприємства) є об`єктом кримінально-протиправних дій та були набуті кримінально-протиправним шляхом, як зазначається в ухвалі. Крім того, ні слідчий, ні суддя не зазначають яким чином ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» має відношення до зазначених в Ухвалі протиправних дій інших суб`єктів господарювання та їх службових осіб, а також, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках підприємства, отримані злочинним шляхом та є речовим доказом.
Крім того, як зазначає автор апеляційної скарги, слідчим суддею не було враховано, що арешт грошових коштів спричинив неможливість ведення подальшої правомірної господарської діяльності ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» та фактично унеможливлює розрахунки з контрагентами, що призводить до порушення договорів, та тягне за собою наявність претензій до підприємства із застосуванням штрафних санкцій.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки він не повідомляв, хоча про час та місце судового засідання йому було завчасно повідомлено. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представників, з рішенням слідчого судді скаржник ознайомився лише 18 серпня 2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 19 квітня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000476, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 та ч. 3 ст. 212 КК України, зокрема, вчинених за наступних обставин.

Протягом 2016-2017 років ТОВ «Укргазпетроліум» () здійснило імпорт нафтопродуктів на суму понад 15 млн.грн., ТОВ «Укрпетролпостач» () здійснило імпорт нафтопродуктів на суму понад 85 млн.грн., ТОВ «Нафтопродукт трейдінг» () здійснило імпорт нафтопродуктів на суму 74,7 млн.дол. США, що в подальшому дало їм змогу сформувати податковий кредит та «реалізувати» його підприємствам з ознаками фіктивності задіяним в протиправній схемі по ухиленню від сплати податків та виведенню коштів в тіньовий сектор економіки, зокрема за участі зазначених товариств та підприємств.

За вказаних обставин, слідчий стверджує, що кошти, які знаходяться на рахунках ПП "АДІТУМ МАРКЕТ" () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , ТОВ "НАФТОПРОДУКТ ТРЕЙДИНГ" () № НОМЕР_3 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_3 , - відкритих у банківській установі ПАТ "ВТБ БАНК" (МФО 321767), - є предметом та одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються у даному кримінальному провадженні, а тому є необхідність накласти арешт на ці кошти як речові докази.

30 травня 2017 року слідчий в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках: ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , ТОВ "НАФТОПРОДУКТ ТРЕЙДИНГ" () № НОМЕР_3 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_3 , - відкритих у банківській установі ПАТ "ВТБ БАНК" (МФО 321767), - шляхом заборони їх користування та розпорядження, у тому числі шляхом зупинення видаткових операцій з грошовими коштами, що надходять на адресу товариства по вказаних рахунках на внутрішньобанківські рахунки, а також надійшли та вже знаходяться на вказаних рахунках, за винятком видаткових операцій з обов`язкових платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, - до скасування арешту у встановленому порядку.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року зазначене клопотання задоволено.

Оскільки дана ухвала оскаржена тільки директором ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» - ОСОБА_5 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах його апеляційної скарги, а щодо іншого товариства, на рахунки якого накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на рахунки іншого товариства колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000476 щодо накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ПП«АДІТУМ МАРКЕТ», слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що грошові кошти, які надходять і знаходяться на вищевказаних банківських рахунках підприємтсва відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132,173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на рахунки ПП «АДІТУМ МАРКЕТ», слідчий та прокурор повинні були зазначити, яке відношення до вчинення кримінального правопорушення мають вищезазначені підприємства. Разом з цим зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, у тому числі витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000476 взагалі не вбачається будь-яких даних щодо участі вищевказаних товариств у злочинній схемі.

Згідно з механізмом вчинення кримінального правопорушення, описаного органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно, підприємство з ознаками фіктивності здійснювали реалізацію товарів та послуг суб`єктам господарювання реального сектору економіки, при цьому слідчим наведено вичерпний перелік «транзитних» та реальних підприємств. Однак колегія суддів звертає увагу, що ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» в обох переліках відсутні, а відтак причетність зазначених суб`єктів господарювання до вчинення кримінального правопорушення є недоведеною, а накладення арешту на майно вказаної юридичної особи в рамках даного кримінального провадження є передчасним та таким, що не підтверджується жодними достатніми та допустимими доказами.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, слідчий ОСОБА_7 звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Разом з цим, з огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, який передбачає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, то на переконання колегії суддів слідчий, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій має зазначити підстави визнання майна речовим доказом, враховуючи положення ст. 98 КПК України. Проте таких дій слідчим вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено як доданими до клопотання матеріалами так і у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесене до суду із порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах порушуватиме баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу директора ПП«АДІТУМ МАРКЕТ» - ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року, в частині задоволення клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 та накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках: ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ,відкритих у банківській установі ПАТ "ВТБ БАНК" (МФО 321767),- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в частині задоволення клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 про накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках: ПП «АДІТУМ МАРКЕТ» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих у банківській установі ПАТ "ВТБ БАНК" (МФО 321767) - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа №11-сс/796/4441/2017 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1