Справа № 182/3435/17
Провадження № 1-кп/0182/552/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження № 0002665 за обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого завідувачем господарством ДЮСШ №2, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного мешкаю чого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-01.02.2008 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст.. 104, ст.. 76 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком 2 роки;

-17.05.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 286, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ст.. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. 26.04.2013 року на підставі постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області звільнений умовно-достроково на не відбутий термін покарання 1 рік 6 місяців 19 днів,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 24.06.2017 року приблизно о 21-30 год., з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, приїхав до території будинку АДРЕСА_3 , де, скориставшись відсутністю господаря та інших осіб, шляхом вільного доступу таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав залізобетонні секції паркану в кількості 24 шт., вартістю 286 грн. 50 коп. кожна, та два залізобетонних стовпчиків, вартістю 106 грн. 33 коп. кожен, які належать ОСОБА_5 , спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 7 088 грн. 66 коп.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

До такого висновку суд приходить аналізуючи наступні докази.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, підтвердив факт скоєння ним кримінального правопорушення і суду показав, що він 24.06.2017 року приблизно о 21-30 год., приїхав до території будинку АДРЕСА_3 , де викрав залізобетонні секції паркану в кількості 24 шт. та два залізобетонних стовпчиків. Грузити секції паркану йому допомагав знайомий, Коли вони погрузили паркан і від`їхали декілька сот метрів від будинку, то були затримані працівниками поліції. Він повністю згоден з наіменуванням та вартістю викраденого майна. В скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що їй належить домоволодіння АДРЕСА_3 . На теперішній час там ніхто не мешкає. 24.06.2017р., приблизно о 21 год. їй подзвонила знайома і повідомила, що з її домоволодіння викрадають паркаш. Після цього вона подзвонила до поліції . На теперішній час викрадене майно їй повернуто, матеріальних претензій до обвинуваченого вона не має, просила суд призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, на підставі ст.. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного.

До пом`якшуючих покарання обставин для обвинуваченого суд відносить визнання вини, щире каяття та відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також судом враховується, те що на утриманні обвинуваченого знаходиться неповнолітня дитина 2014 року народження.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 має бути обрано в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі, з застосуванням до обвинуваченого ст..ст.75,76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Згідно ст.. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави кошти на проведення експертизи в сумі 395,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, та відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази, які передані під розписку потерпілій, залишити у її користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення товарознавчої експертизи, згідно висновку експерта №38/12.1/235 від 29.06.2017 року у розмірі триста дев`яносто п`ять гривень сорок вісім копійки.

На вирок може бути подана апеляція протягом 30 діб з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1