Справа № 570/5189/17
Номер провадження 1-кс/570/1021/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили, 24) клопотання старшого слідчого Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_2 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001780 від 23 листопада 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України відносно підозрюваного
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Астрахань Росія, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, зі слів розлученного, має одну неповнолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, востаннє судимого 27 грудня 2011 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців ,
про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
зважаючи на ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України слідчий просить суд застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання повністю і по аналогічних мотивах та пояснили суду про обставини, вказані у ньому.
Підозрюваний заперечує проти даного клопотання, оскільки не причетний до вчинення даного злочину, співпрацює зі слідством, просить обрати цілодобовий арешт по місцю проживання батька.
Захисник заперечує проти обрання щодо його довірителя цього виду запобіжного заходу, оскільки ні слідчим, ні прокурором не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК, зазначає, що необхідність застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у виді взяття під варту для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, на даний час відсутня, оскільки не встановлені докази, які свідчили б про необхідність застосування щодо підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки запобіжного заходу у виді лише тримання під вартою.а просить обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини та вивчивши надані матеріали справи, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Як вбачається з повідомлення про підозру, 23 листопада 2017 року, приблизно о 00 год. 50 хв., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із неповнолітнім ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з метою власного матеріального збагачення, прийшли до приміщення Зорянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу «Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», що по вул.Сморжівська, 45 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, де шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли в середину даного приміщення, звідки намагались таємно викрасти керамічний умивальник та підставку на умивальник виробництва ЗАТ «Славутський комбінат «Будфарфор» вартістю 3 600грн. та кран на воду марки «Mars» вартістю 804 грн.

Однак під час того, як ОСОБА_4 передавав ОСОБА_7 вказані речі через вікно, їхні дії були помічені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які почали до них кричати, вимагаючи припинити протиправні дії, на що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не відреагували, вчинення кримінального правопорушення не припинили, разом з викраденим майном з місця події втекли, чим заподіяли комунальному закладу «Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» майнову шкоду в загальному розмірі 4 004 грн.
Відомості за даним фактом 23 листопада 2017року внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001780 та розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікації кримінального правопорушення за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.

23 листопада 2017 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 затримано по підозрі у вчиненні злочину.

24 листопада 2017року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Під час розгляду вказаного клопотання враховуються положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практика Європейського суду з прав людини, а також загальна спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом. Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст.177 КПК України основною метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язує слідчого суддю встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді даного клопотання слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.
Вивченням особи підозрюваного встановлено, що він проживає з свідками в одному селі, раніше судимий, зокрема за умисні корисливі злочини, відбував покарання у виді реального позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив, і знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину. Дані обставини дають підстави вважати, що підозрюваний в подальшому може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування, а також ухилитися від слідства, суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, що згідно вимог ч.1 ст.177 КПК України є ризиками.

Враховую їх наявність, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та вважаю, що зазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу у застосуванні відносно вказаного підозрюваного запобіжного заходу.
Разом з тим, вважаю, що ні слідчим, ні прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у ст.177 КПК України. Припущення не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються доказами. Крім того, у клопотанні слідчий не навів обґрунтування того, що лише тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який би забезпечив його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.
Слідчим суддею з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, визнано недоцільним застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного в їх сукупності, характер правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, які свідчать на користь недоведеності наявності об`єктивних ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та перешкоджання встановленню істини у справі.
Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім.
Враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, зокрема його вік та стан здоров`я, соціальні зв`язки в місці проживання, репутацію й майновий стан, а також тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання виннуватим у кримінальному правопорушенні, з врахуванням обставин кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, який відповідає тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та є необхідним для того, щоб забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, клопотання, що надійшло до суду, не в повній мірі відповідає вимогам КПК України, тому у його задоволенні необхідно відмовити, разом з тим, необхідно вирішити питання запобіжного заходу.
Така ухвала слідчого судді не віднесена згідно з ч.1 ст.309 КПК до ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Разом з тим, приймаючи до уваги правову позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 08 квітня 2015 року №3-рп/2015 (п.2.1 рішення), що згідно з практикою Європейського суду з прав людини у ст.6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії що містяться у вказаній статті повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п.25 Рішення ЄСПЛ у справі «Делкур проти Бельгії» від 17 жовтня 1997 року та п.65 Рішення ЄСПЛ у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.176, 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
відмовити у задоволенні клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосувати відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Астрахань Росія, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, зі слів розлученного, має одну неповнолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, востаннє судимого 27 грудня 2011 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців запобіжний захід у виді домашнього арешту до 22 січня 2018 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) цілодобово не залишати місце свого постійного проживання по АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) заборонити спілкуватися з очевидцями по даній справі.
Ухвалу може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1