Єдиний унікальний номер 236/1278/15-к
Номер провадження 11-кп/775/169/2018

УХВАЛА
21 березня 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:
судді доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу прокурора на ухвалу на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою відмовлено у задоволені подання про скасування звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.05.2015 року у виді позбавлення волі строком на п`ять років,
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а :
Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.05.2015 року ОСОБА_5 було визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, якщо вона під час випробування не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язки, а саме не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції (на теперішній час орган з питань пробації); повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично прибуватиме для реєстрації до органу кримінально-виконавчої інспекції. Вказаний вирок набув законної сили 08.06.2015 року.

13.10.2017 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшло подання начальника Лиманського МВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_8 (далі пробації) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої ОСОБА_5 до установи виконання покарань для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 03.02.2017 року та 14.05.2017 року слідчими Лиманського відділення поліції було повідомлено ОСОБА_5 про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України. Обидва рази ухвалами суду від 22.02.2017 року та від 20.06.2017 року ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності, кримінальні провадження щодо неї були закриті судом. Ці обставини свідчать про скоєння засудженою двох кримінальних правопорушень впродовж визначеного судом іспитового строку, а тому це є підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої ОСОБА_5 до установи виконання покарань для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Краснолиманського суду Донецької області від 17.10.2017 року у задоволенні подання відділу пробації було відмовлено.

На ухвалу суду першої інстанції прокурором Лиманського відділу Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій він з посиланням на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, прохав її скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання відділу пробації про скасування звільнення відбування покарання з випробування задовольнити, направити засуджену ОСОБА_5 до установи виконання покарань для відбування покрайня.

На обґрунтування своїх доводів посилається на те, протягом іспитового строку ОСОБА_5 двічі вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, про що 03.02.2017р. та 14.05.2017 року їй повідомлено про підозру, а її звільнення від кримінальної відповідальності ухвалами суду від 22.02.2017 року та від 20.06.2017 року та закриття кримінальних проваджень не пов`язано з реабілітуючи ми підставами.

Вказує, що ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст. 263 КК України як особу, яка вчинила злочин, а звільнення від кримінальної відповідальності є актом держави, який свідчить про припинення кримінально-правового відношення між особою, яка вчинила злочин, і державою.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_5 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, прохали залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи поданої апеляційної скарги та прохала про її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає за таких підстав.

Обґрунтовуючи своє рішення про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання за вироком суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_5 сумлінно виконує впродовж визначеного судом іспитового строку покладені на неї обов`язки, з нею здійснюється профілактична робота органом з питань пробації та дільничними офіцерами поліції, за місцем проживання характеризується позитивно, впродовж тривалості іспитового строку не скоювала адміністративних правопорушень, що підтверджено довідками територіального органу поліції. За час тривалості іспитового строку не виїздила за межі України, місце проживання засудженої з часу ухвалення щодо неї вироку, з 05.05.2015 року не змінилося. Засуджена сумлінно прибувала на реєстрацію до органу з питань пробації, що підтверджено записами в листку реєстрації з 13.07.2015 року по 09.10.2017 року. (Випадок неприбуття ОСОБА_5 на реєстрацію 14.09.2015 року стався з поважної причини через необхідність супроводжувати непрацездатну матір до медичного закладу до м. Краматорська Донецької області). Зазначені обставини належним чином перевірені судом першої інстанції, не були спростовані ані і апеляційній скарзі, ані під час апеляційного розгляду. На думку колегії суддів, суд першої інстанції належно оцінив обставини виконання умов іспитового строку засудженою ОСОБА_5 та прийшов до обґрунтованого висновку .

Колегія суддів вважає вірним обґрунтування судом першої інстанції відсутності підстав для зміни звільнені від відбування покарання за умови звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 263 КК України, оскільки посилання на ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду є вірними. Також не можуть бути проігноровані і приписи ч.1 ст. 17 КПК України та ч. 5 ст. 17 КПК України де поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувальний вирок відносно ОСОБА_5 у період іспитового строку не ухвалювався.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на роз`яснення пленуму Верховного Суду України у від 23 грудня 2005 р. № 12 Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності в тій частині, що особа хоча і звільнена від кримінальної відповідальності, перед усім є особою, яка вчинила злочин не можуть розцінюватися як підстави для скасування звільнення від відбування покарання, так як таке тлумачення не суперечить фактичному змісту. У роз`ясненнях цього ж пленуму визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це реалізація державою в особі суду свого повноваження, відповідно до якого вона відмовляється при наявності підстав, передбачених КК, від державного осуду особи, що вчинила злочин, а також від покладання на неї обмежень особистого, майнового або іншого характеру, передбачених законом за вчинення даного злочину. За формою поширення та характером можливості звільнення від кримінальної відповідальності такий вид звільнення від кримінальної відповідальності є спеціальним та обов`язковим. За наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності, тому доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та вмотивованою, постановлена із дотримання вимог закону України про кримінальну відповідальність, підстави для її зміни або скасування відсутні

Керуючись вимогами ст.ст. 405, 407, КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року залишити без задоволення .

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року якою відмовлено у задоволені подання про скасування звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду Донецької області протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді: