Справа №
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.03.2018 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , з початковою загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, громадянин України, раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою, але не більше як на шістдесят днів.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст..100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення: судово-одорологічної експертизи в розмірі 2974 грн. 40 коп. та судової молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 3123 грн. 12 коп.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 визнаний винуватим і засуджений за те, що 11 серпня 2017 року близько 03.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , після сварки зі своїм племінником ОСОБА_7 , який відмовився пригостити його цигаркою та вдарив дерев`яною табуреткою, пішов до своєї кімнати, що розташована з тильної сторони будинку, звідки взяв кирку, з якою повернувся назад, та побачивши, що племінник вже приліг, два рази умисно вдарив його киркою в область голови зліва, заподіявши ОСОБА_7 відкриту черепно-мозкову травму, яка проявилася переломами кісток основи та склепіння черепа, субарахноїдальним крововиливом, забоєм головного мозку та подальшим розвитком набряку та вклинення речовини головного мозку, в результаті чого ОСОБА_7 помер.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність винуватості у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, просить вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання змінити, призначивши більш м`яке покарання. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що судом при визначенні покарання не враховано, що він раніше не судимий, має роботу та постійне місце проживання, у вчиненому розкаявся. Також зазначає, що судом не взято до уваги неправомірну поведінку загиблого, який також наніс йому тілесні ушкодження, позицію потерпілої про відсутність будь-яких претензій до нього, а також його захворювання на туберкульоз.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Перечинського районного суду від 20.11.2017 року щодо ОСОБА_6 без змін. В обґрунтування своїх вимог посилається на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого та належне врахування судом першої інстанції як даних про особу ОСОБА_6 , так обставин вчиненого ним злочину, в тому числі, і наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Відтак, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання є законним та справедливим.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи викладені в апеляції та запереченнях на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як видно, викладені у вироку висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за обставин, зазначених у вироку ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні судом першої інстанції, та наведеними у вироку, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, в тому числі і матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання зазначених вимог закону дотримався у повному обсязі, і підстав для скасування чи зміні вироку в цій частині за доводами апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Як видно, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_6 вчинив умисний злочин проти життя людини умисне позбавлення життя і його дії за ч.1 ст.115 КК України кваліфіковано вірно, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Також в повній мірі враховано пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Судом також враховано усі дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, наявність родинного зв`язку з покійним та відсутність претензій з боку потерпілої.
Як вбачається з матеріалів провадження та вироку суду, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено в межах санкції ч.1 ст.115 КК України. При його визначенні, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки, які від нього настали, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначив покарання в межах санкції інкримінованого злочину, яке за своїм видом та розміром, слід вважати справедливим.
Відтак, доводи обвинуваченого про те, що при призначенні йому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи та дані про його особу, з огляду на вищенаведене, є безпідставними.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2017 року щодо нього - без змін.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: