Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-сс/781/455/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Доповідач в колегії Апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.09.2017 року, якою стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, співмешкає, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей співмешканки, з повною загальною середньою освітою, страждає на захворювання-виразку, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
-18.05.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 31.08.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, Кіровоградським РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, в іншому кримінальному провадженні №0001021

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 14.00 год. 11 вересня 2017 року до 14 годин 00 хвилин, 09 листопада 2017 року та визначено вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в якості застави, що становить 128000 грн.
В С Т А Н О В И Л А:
Старший слідчий Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням по кримінальному провадженню про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , якому вручено повідомлення про підозру в тому, що він: 11.09.2017 року приблизно о 14 годині 50 хвилин, поруч з будинком АДРЕСА_3 повторно заволодів транспортним засобом-мотоциклом «JAWA 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда задоволено вищевказане клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів, що ОСОБА_8 після подій, в яких він підозрюється, вчинив умисні дії на приховування злочину, неодноразово намагався втекти, умисно переховувався від органу досудового розслідування, залишив місце пригоди, приховав речові докази, тобто свідомо активно перешкоджав встановленню істини по справі, що істотно підвищує ризик невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, відтак щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У разі застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: так, відстоювання власної правової позиції є передумовою для впливу на свідків, потерпілого і їх родичів, а також знищенню чи перетворенню доказів, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування. Зловживання алкоголем збільшує ризики невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким чином, перебуваючи на волі, підозрюваний буде мати можливість допустити вчинення нових кримінальних правопорушень, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження. Відсутність законного джерела доходу є умовою, що сприяє продовженню тотожних злочинів. Ознака повторності, свідчить про ігнорування принципу мирного володіння майном. Підозрюваний не має чітко визначеною адреси проживання, тобто виключається можливість застосування домашнього арешту. Менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст. 177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обовязків.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням вимог кримінального процесуального закону. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 будь-який більш м`який запобіжний захід.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що прокурором не доведено існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, не зазначені переконливі доводи і не долучені беззастережні докази недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
Підозрюваний частково відшкодував шкоду від злочину, вину визнає і щиро кається у вчиненому. Допомагає слідству, беззастережно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, запевняє у виконанні таких дій в майбутньому.
Твердження суду про переховування ОСОБА_8 , вчинення дій на переховування злочину від слідства, неодноразових намагань втекти, умисного перевиховування від органу досудового розслідування, залишення місця пригоди, приховування речових доказів, перешкоджання встановлення істини є надуманим і не підтверджуються матеріалами справи.
ОСОБА_8 має постійне місце проживання, працює неофіційно. Вказує, що соціальна незахищеність підозрюваного не повинна хибно тлумачитись, як тримання під вартою, така обставина сама по собі не є умовою тримання під вартою.
Підозрюваний має родину, фактично налагодив сталі соціальні зв`язки. Сприяє в розкритті злочину та допомагає слідству. Матеріали клопотання та кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів, які документально засвідчують свідоме ухилення підозрюваного від слідства. Зокрема, відсутні докази відправлення і вручення слідчим повідомлень ОСОБА_8 для проведення слідчих дій. Сукупність цих обставин виключає твердження сторони обвинувачення про ухилення особи від органів досудового розслідування.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам передбаченим у ст. 177 КПК України.
Ні прокурор у судовому засіданні, ні слідчий в своєму клопотанні погодженому прокурором не навели наявність ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Стверджує, що аналіз оскаржуваної ухвали слідчого судді свідчить про те, що судом взагалі не врахована практика Європейського Суду з прав людини та рішення ЄС, які є джерелом права.
Заслухавши доповідача, думку захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Відповідно до частини 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, при розгляді клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а також те, що матеріали подання містять дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно вплинути на свідків, інших підозрюваних.
Про наявність вказаних ризиків свідчить той факт, що кримінальне правопорушення в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, так як санкцією ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, що вказує на можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, слід зазначити, що оскільки на даний час по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій направлених на встановлення та зібрання доказів, а тому у разі застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування, в тому числі впливати на свідків, інших підозрюваних.
Надуманими є апеляційні ствердження адвоката щодо необґрунтованості пред`явленої підозри.
Так, термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що наявні матеріали клопотання свідчать про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.
Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.
Надуманими та непідтвердженими належними доказами є посилання апелянта на недоведеність наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого і застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 4 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, з умовою достатньої гарантії виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і не може бути завідомо непомірним для нього.
На переконання колегії суддів, слідчим у клопотанні, а також прокурором у судовому засіданні, доведена необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що слідчий суддя безпідставно вказав про те, що неодноразово намагався втекти, умисно переховувався від органу досудового розслідування, залишив місце пригоди, приховав речові докази, тобто свідомо активно перешкоджав встановленню істини по справі. Ні слідчим ні прокурором не надано належних доказів, які підтверджують ці обставини, крім того підозрюваний затриманий органом досудового розслідування відразу після вчинення злочину. В той же час це не може бути підставою для скасування або обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Зокрема, доводи апеляції захисника, щодо наявності родини, постійного місця проживання та фактичне налагодження соціальних зв`язків, сприяння розкриттю злочину підозрюваним ОСОБА_8 , не можуть бути підставами для відмови у застосуванні або застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою з урахуванням існуючих ризиків та відсутності будь-яких підтверджень стосовно цього, а також з урахуванням відсутності достатнього рівня репутації у підозрюваного.
Крім того, посилання захисника, що тяжкість обвинувачення сама по собі, без інших факторів, які свідчать про необхідність взяття під варту не є підставою для прийняття такого рішення саме при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спростовується наявними матеріалами кримінального провадження, оскільки при визначенні запобіжного заходу враховувалася не тільки тяжкість злочину, а і наявність таких факторів, як: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Також, визначаючи заставу, слідчий суддя належним чином врахував обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, наявність соціальних зв`язків та визначив заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 128 000 грн. Саме такий розмір застави, на переконання судової колегії, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не буде завідомо непомірною для нього.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , а тому ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - необхідно залишити без змін.
Колегія суддів ураховуючи вищенаведене вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, правові підстави для скасування ухвали слідчого судді, відсутні, а тому вимоги апеляційної скарги захисників задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2017 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010370, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України строком на 60 днів, а саме: з 14.00 год. 11 вересня 2017 року до 14.00 год. 09 листопада 2017 року, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3