Справа № 495/5806/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР №000472 відносно:
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Красний Луч, Луганської області , маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей пенсіонера раніше судимого:
-15 лютого 2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області за ст. 125 ч.1 КК України до штрафу в
доход держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів
доходів в розмірі 850 гривень,штраф сплачено 13.09. 2017
року, зареєстрованого та проживаючого по

АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4
потерпіла ОСОБА_5
представник потерпілої ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст. 128 КК України, при наступних обставинах:
24 лютого 2017 року о 11 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , не маючи мети заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, через необережність, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачати, схопив потерпілу ОСОБА_5 за 1-й палець правої кісті та різьким рухом скрутив палець в іншій бік, тим самим за необережності спричинив потерпілій закритий відламкований внутрішньо суглобовий перелом дистального епіфізу основної фаланги 1-го пальця правої кісті, який не був небезпечним для життя викликав тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів і відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, після чого залишив місце скоєння злочину, а потерпіла звернулася за отриманням медичної допомоги в медичний заклад.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене 128 Кримінального кодексу України, а саме: заподіяв потерпілій необережне тілесне ушкодження середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у інкримінованому злочині, передбаченому ст. 128 КК України винним себе не визнав , пояснив наступне, що між ним та потерпілою протягом певного часу існують неприязні стосунки з приводу того, що його донька та син потерпілої знаходяться на стадіі розлучення і між ними існує спір з приводу встановлення місця проживання дітей доньки. До 24 лютого 2017 року потерпіла неправомірно утримувала малолітніх дітей його доньки у себе по місцю свого проживання, внаслідок чого 24 лютого 2017 року його дружина, донька та він приїхали за місцем проживання потерпілої з метою забрати дітей. Він залишився біля автомобіля, дружина з донькою пішли за дітьми, вішли в будинок і через кілька хвилин вишли з будинку з дітьми. При цьому потерпіла вчепилась доньці в волосся голови, його дружина намагалася відчепити потерпілу, він прийшов на допомогу дружині, та підійшов до них. Він взяв руку потерпілої з метою припинити її протиправні дії, потерпіла відпустила доньку і вони разом з дітьми поїхали до місця свого проживання. Він впевнений ,що його діями перелом пальця потерпілій не міг бути заподіяний.
Він шкодує, що так трапилось, але просить врахувати, що сварка виникла внаслідок неправомірної поведінки потерпілої ОСОБА_5 він негативно відноситься до своїх дій.
Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченим, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_5 яка пояснила суду, що дійсно протягом певного часу між нею та обвинуваченим існують неприязні стосунки з приводу того, що ії син та донька обвинуваченого знаходяться на стадії розлучення і між ними існує спір з приводу встановлення місця проживання дітей . До 24 лютого 2017 року малолітні діти її сина знаходилися по місцю ії проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно в 11 годин 24 лютого 2017 року в двері її будинку постукали, коли вона відкрила, в будинок вішли дружина та донька обвинуваченого, які схопили дітей та намагалися її забрати. З метою недопущення цього, вона намагалася їх зупинити,для чого вчепилася в волосся на голові доньки обвинуваченого. Обвинувачений, який до цього знаходився біля автомобіля, підійшов до них і з метою визволення доньки, схопив її за руку та став викручувати палець правої руки, вона почула різкий біль, була вимушена відпустити невістку,після чого вони з дітьми уїхали , а вона звернулася до лікарні де їй встановили діагноз перелом 1-го пальця правої руки.
Просила задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченого на її користь компенсацію матеріальної шкоди в сумі 6000 грн. та моральної шкоди в розмірі 24000 грн. Просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, але врахувати тривалу неправомірну поведінку обвинуваченого та призначити покарання в вигляді обмеження волі.
- показаннями свідка ОСОБА_7 який у судовому засіданні пояснила, що 24 лютого 2017 року вона поверталася додому та проходила біля будинку потерпілої за адресою : АДРЕСА_2 . Вона бачила,як між потерпілою та двома жінками відбувалася сварка, під час якої потерпіла схопила одну жінку за волосся, а обвинувачений намагався їх розтягти, для чого тримав руку потерпілої.
- аналогічні показання дав допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 який також був свідком події злочину.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
- витягом з кримінального провадження ЄРДР №000472 відповідно до якого
відомості за ст. 128 КК України були внесені до ЄРДР 25.02. 2017 року;
- як вбачається із медичної картки стаціонарного хворого № 574/36 КЗ
«Старокозацька РЛ» від 28 лютого 2017 року потерпіла ОСОБА_5 знаходилася на лікуванні у вищевказаному лікувальному закладі з 24 по 28 лютого 2017 року з діагнозом перелом дистального кінця основної фаланги пальця правої кісті.
- відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 218 від 19 липня 2017 року у потерпілій ОСОБА_5 виявлене наступне тілесне ушкодження: закритий відламковий внутрішньо суглобовий перелом дистального епіфізу основної фаланги 1-го пальця правої кісті.
Вищевказаний перелом міг утворитися як при прямій травмі,так і в результаті непрямого впливу, тобто він міг виникнути як в результаті безпосередньої дії в місці перелому-різкому перерозгинанні,скручування пальця, так і від дії сили прикладеної удалині від місця перелому-при ударі по кінчику пальця або при падінні. Закритий відламковий внутрішньо суглобовий перелом дистального епіфізу основної фаланги 1-го пальця правої кісті не був небезпечним для життя,викликав тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів ( більш ніж 21 день). За цим критерієм відповідно до п.п. 2.2.2 і 4.6 « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідків, суд дійшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 128 КК України.
Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, потерпілої, свідків, які надали точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин обвинувачений вчинив злочин. Інші зібрані по справі докази також відповідають поясненням, та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 128 КК України тобто як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оскільки в судовому засіданні була встановлена обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 обвинувачення, суд вважає за необхідне призначити йому відповідне покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий до міри покарання у вигляді штрафу, який ним сплачений, але судимість не знята та не погашена, згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні,складеного 20 жовтня 2017 року Білгород-Дністровським МРВ з питань пробації вбачається що згідно інформації,що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя,історію правопорушень,а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення,орган пробації вважає,що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( в в.ч. окремих осіб), за місцем мешкання характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, є пенсіонером. Враховуючи вищенаведене , суд вважає можливим обрати у відношенні обвинуваченого покарання, не пов`язане з позбавленням волі, із застосування до нього покарання у вигляді громадських робіт.
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Потерпіла ОСОБА_5 в кримінальному провадженні просила задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь компенсацію матеріальної шкоди в сумі 6000 грн. та моральної шкоди в розмірі 24 000 грн.
Суд вважає, що в судовому засіданні цивільний позов потерпілої в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 6000 грн частково знайшов своє підтвердження матеріалами справи, а саме квитанціями та чеками, які підтверджують понесенні потерпілою витратами на лікування. Оскільки вищевказані витрати в розмірі 1228 гривень понесені потерпілою внаслідок протиправної поведінки обвинуваченим, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої, як відшкодування майнової шкоди 1228 грн. В решті позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 6000 гривень слід відмовити оскільки вони документально не підтверджені.
Крім того, суд вважає стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого, як відшкодування моральної шкоди в сумі 4 000 грн, оскільки внаслідок винних дій обвинуваченого потерпілій заподіяно тілесне ушкодження, вона перенесла певні фізичні та моральні страждання. Від неї вимагалися додаткові зусилля по організації свого життя та побуту, були розірванні її звичайні життєві зв`язки та порушені умови побуту, вона була позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Разом з тим, з урахуванням принципу розумності та достатності суд вважає, що заявлена потерпілою сума відшкодування моральної шкоди 24 000 грн. є надмірно значною і такою, що не відповідає моральним стражданням пережитим потерпілою, у задоволенні решти частини стягнення компенсації моральної шкоди слід відмовити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395, 368, 370, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і на підставі санкцій даної статті призначити йому покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.
Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 компенсацію майнової шкоди в сумі 1228 грн., моральної шкоди в сумі 4 000 грн. У задоволенні решти частини стягнення компенсації майнової та моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1