Справа №487/4157/17 22.02.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen Touareg» державний номер НОМЕР_1 ,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9
захисник ОСОБА_10
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 в частині накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Touareg» державний номер НОМЕР_1 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 6700,00 грн. та дві банківські картки «А-Банк» № НОМЕР_2 та «Приват Банк» № НОМЕР_3 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 в повному обсязі.
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2018 року, клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 про накладення арешту - задоволено.
Накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку, а саме: автомобіль «Volkswagen Touareg» д/н НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 6700 гривень, банківську карту «А Банк» № НОМЕР_2 , банківську карту «Приват Банк» № НОМЕР_3 , які знаходяться на зберіганні в Заводському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 .
На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду; висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; під час ухвалення рішення допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Стверджує, що слідчим суддею не вірно визначено правову підставу для арешту майна, оскільки ОСОБА_5 не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою особою, ні особою, яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, також він не є особою, у володінні якої перебуває майно підозрюваного чи обвинуваченого, а також не є юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вказує, що ухвалі слідчого судді не зазначено жодних доказів, які б доводили вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не доведено та не забезпечено відповідними доказами, причетності до кримінального правопорушення саме транспортного засобу «Volkswagen Touareg» державний номер НОМЕР_1 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та електронного ключа від зазначеного автомобіля. Не визначено яка роль зазначеного транспортного засобу у вказаному кримінальному провадженні, чи є воно знаряддям злочину або чи підлягає воно конфіскації.
Зазначає, що він придбав вказаний автомобіль за грошові кошти, які були запозичені у ОСОБА_11 , що підтверджується договором позики від 25.04.2017р. Тобто, даний автомобіль був придбаний не за грошові кошти, отримані злочинним шляхом або від злочинної діяльності, а за грошові кошти ОСОБА_5 .
Вказує, що слідчий суддя не мав права накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваною особою.

Наголошує, що слідчим не доведено необхідність арешту майна, а також ризиків передбачених ч.2 ст.170 КПК України.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_5 є фізичною особою підприємцем, займається підприємницькою діяльністю та вказаний автомобіль йому необхідний для здійснення підприємницької діяльності.

Зазначає, що в порушення вимог КПК оскаржувану ухвалу постановлено без виклику власника майна та інших учасників кримінального провадження, копія ухвали судом не направлялась. Про постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_5 дізнався лише 31.01.2018 року під час ознайомлення його представника ОСОБА_12 з матеріалами справи. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий що пропущений з поважних причин.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 виклала аналогічні доводи.

Окрім цього зазначила, що грошові кошти у сумі 6 700, 00 грн. позичила у ОСОБА_13 , на підтвердження вказаного факту додає копію розписки від 19.01.2018 року на суму 2000,00 доларів США та 50 000, 00 грн. Тобто у даному випадку вказані грошові кошти не можуть бути конфісковані, або використані для відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням та задоволення вимог цивільного позову за рахунок вищевказаного майна, оскільки воно не належить підозрюваним, не є знаряддям злочину та не отримано злочинним шляхом або від злочинної діяльності.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 виклав аналогічні доводи.

Звертає увагу суду на те що, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження, крім того що в них працівники поліції вилучили їх майно.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Слідчий звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Заводського відділу прокуратури Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області ОСОБА_9 клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку, а саме: автомобіль «Volkswagen Touareg» д/н НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 6700 гривень, банківську карту «А Банк» НОМЕР_2 , банківську карту «Приват Банк» НОМЕР_3 , які знаходяться на зберіганні в Заводському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та залишити на зберіганні в Заводському відділі поліції ГУ НП в Миколаївській області.

В обґрунтування клопотання вказав, що СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 02.09.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004113 із попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України.

Суть кримінального провадження полягає в тому, що 02.09.2016 року до Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області надійшла заява щодо вжиття заходів до невідомої особи, яка займається незаконним збутом наркотичних засобів.

Накладення арешту слідчий обґрунтовував необхідністю в подальшому використовувати вказані речі для проведення експертиз, та долучення до кримінального провадження в якості доказів по кримінальному провадженню. Оскільки вказані речі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також є підстави вважати, що вказані речі були здобуті внаслідок використання коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя послався на те, що є достатні підстави вважати, що вищевказане майно відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_10 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який просив залишити апеляційні скарги без задоволення, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно з вимогами п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Частиною третьою цієї статті визначено, що у разі постановлення ухвали слідчим суддею без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження та зі змісту оскаржуваної ухвали, власники майна та їх захисники не були присутні у судовому засіданні при розгляді клопотання слідчого про арешт майна, копія ухвали їм не направлялась.
В апеляційних скаргах власники майна зазначають, що їм стало відомо про прийняття оскаржуваної ухвали 31 січня 2018 року.
Враховуючи, що ухвалу слідчого судді від 24.01.2018 року було постановлено без виклику осіб, яки її оскаржують, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтами не був пропущений.
В судовому засіданні Апеляційного суду Миколаївської області адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах апелянтів уточнив вимоги.
В обґрунтування зазначив, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.02.2018 р. у даному кримінальному проваджені скасовано арешт накладений на автомобіль марки «Volkswagen Touareg» державний номер НОМЕР_1 , автомобіль повернуто власнику.
Також, зазначив, що ухвала слідчого судді від 22.02.2018 року скасовано арешт накладений на грошові кошти в сумі 6700 грн.
Що стосується суті прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.
Виходячи з витягу з кримінального провадження, 02.09.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004113 внесені дані із попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України.

За матеріалами клопотання органу досудового розслідування встановлено, що в ході проведення досудового розслідування під час проведення слідчих розшукових дій, було встановлено коло осіб з чітко визначеною ієрархію, та розподілом ролей, які незаконно збувають наркотичні засоби та психотропні речовини, використовуючи крос платформний месенджер для смартфонів та персональних комп`ютерів «Telegram» через схованки.

Грошові кошти від продажу наркотичних засобів та психотропних речовин, отримують на заздалегідь зареєстровані інтернет гаманці « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з яких в подальшому здійснюється переведення грошових коштів на картки банків України та виводяться особисто, або за допомогою невстановлених осіб. Крім того, грошові кошти здобуті незаконним шляхом від збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, конвертуються в кріптовалюту, за допомогою якої легалізується прибуток від продажу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Зважаючи, що на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях певних осіб, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, слідчий суддя наклав арешт на вищезазначене майно з метою його збереження.

З ухвали слідчого вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, а саме банківські картки, перевірялись судом першої інстанції, при цьому були досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту зазначеного майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на банківські картки.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, може бути знищено або змінено, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання апелянтів на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, з огляду на те, що жодній особі не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційних скарг щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скаргах власників майна обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 170, 171, 173 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно вилучене 21.01.2018 року в ході проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen Touareg» державний номер НОМЕР_1 , залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді