Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 квітня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

його захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року щодо залишення без задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 04 червня 2010 року за нововиявленими обставинами, у кримінальній справі щодо засудження ОСОБА_6 за п.п.2, 10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 4 червня 2010 року щодо його засудження за п.п.2,10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 КК України з врахуванням покарання, призначеного вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2009 року, до довічного позбавлення волі, за нововиявленими обставинами - залишено без задоволення.

Згідно ухвали суду, засудженим не наведено будь-яких обставин, що є нововиявленими, згідно переліку, який визначений у кримінальному процесуальному законі. Він не вказував на раніше невідомі учасникам процесу факти та обставини, а на неповноту судового розгляду та неправильне проведення експертизи з підстав їх неповноти та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, й ці обставини в силу ст.459 КПК України не можуть бути предметом перегляду судового рішення що набрало законної сили за нововиявленими обставинами, оскільки їх вичерпний перелік визначено ч.2 ст.459 КПК України, і обов`язковою умовою розгляду такої справи є те, що ці обставини повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Судом першої інстанції встановлено, що доводи засудженого щодо необхідності перегляду вироку суду першої інстанції фактично зводяться до переоцінки доказів. Лист-відповідь про не проведення гістологічного дослідження по даній справі не може бути визнано нововиявленою обставиною, оцінки така відповідь стосується оцінки доказів, які були відомі суду та всім учасникам справи й досліджені судом до винесення рішення у справі. Незгода засудженого та його захисника з висновками або позицією судів щодо правової кваліфікації його дій сама по собі не є нововиявленою обставиною, як і не є нововиявленою обставиною його позиція щодо перекручування та неправильного розуміння (тлумачення) судами обох інстанцій змісту слова «задушення». Такі обставини не є підставою для перегляду судового рішення в порядку Глави 34 КПК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленим щодо нього рішенням суду першої інстанції, вважає ухвалу суду не законною, не обґрунтованою, не мотивованою та постановленою з істотними порушеннями кримінального-процесуального законодавства. Просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що нововиявленими обставинами у кримінальній справі щодо нього є надання експертом суду недостовірного висновку №151-Е від 05.02.2010року та пояснень стосовно такого висновку й обставин кримінальної справи. Вказує, що судом не взято до уваги те, що внаслідок допущеної експертом помилки під час проведення судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_8 підсумки експерта викладені у висновку №151-Е від 05.02.2010 року та його пояснення щодо вказаного висновку і обставин справи є недостовірними. Стверджує, що це призвело до викривлення фактичних обставин справи та порушення норм Конституції України й кримінального-процесуального законодавства України. На думку засудженого, суд не міг, з незалежних від нього причин, вірно кваліфікувати його дії й як наслідок, винести правосудний вирок у кримінальній справі.

Доводить, що також навів суду висновки судово-медичних досліджень науковців у галузі судової медицини, а також лікарів судово-медичної експертизи Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи, якими вивчено завірені належним чином копії матеріалів по факту смерті потерпілої ОСОБА_8 , наданий консультативний висновок №140 від 06.12.2016 року, за запитом його захисника ОСОБА_7 , який обґрунтований встановленою загальнодержавною практикою, зареєстрованою в МОЗ України та спеціальною літературою у галузі судової медицини, що спростовують висновки експерта викладені ним у підсумковій частині висновку №151-Е від 05.02.2010 року, його пояснення в суді, та прямо вказують на помилковість таких висновків експерта.

Вважає, що таким чином судом щодо нього було порушено також й норми ч.1 ст.6 Конвенції (про право на справедливий суд), адже вирок щодо нього таким чином побудований на недопустимому та сумнівному доказі, що суперечить нормі ст.62 Конституції України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, думку прокурора про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі засудженого доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Штучне створення або підроблення доказів означає їхню завідома неправильність, розраховану на введення суду в оману, та може бути вчинено як учасниками процесу, так і іншими особами.

Штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, а також завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, висновку і пояснень експерта можуть бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, якщо вони спричинили винесення необґрунтованого або незаконного судового рішення.

Такі нововиявлені обставини, як штучне створення або підроблення доказів, висновку і пояснень експерта, на яких ґрунтується вирок, повинні бути встановлені вироком суду, а за неможливості його постановлення - матеріалами розслідування. Провадженню за такими нововиявленими обставинами обов`язково повинно передувати здійснення досудового розслідування щодо фактів штучного створення або підроблення доказів, завідомо неправильного висновку чи пояснень експертом, під час кримінального провадження.

В заяві, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_6 стверджує, що судом допущено однобічність судового розгляду та не розглянуто обставин, які на його думку є нововиявленими, оскільки висновок судово-медичної експертизи трупу потерпілої є таким, що проведений з порушенням Правил проведення судово-медичних експертиз. Покликається на те, що вказаний висновок експерта є незаконним з підстав не проведення експертом гістологічного дослідження. Водночас, засудженим не надано жодних доказів звернення із заявою до органів досудового розслідування щодо внесення судово-медичним експертом у висновок судово-медичної експертизи трупа потерпілої малолітньої завідомо неправдивих відомостей. Наведені засудженим у заяві доводи щодо фальсифікації документів експертом вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, не встановлені. Нових обставин, які б могли вплинути на судове рішення, які не були відомі під час судового розгляду справи засудженим не наведено.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 заяв та зауважень до висновку судово-медичної експертизи №151-Е від 5 лютого 2010 року трупу потерпілої ОСОБА_8 не мав (т.1 а.с.120-128), що підтверджується відповідним протоколом пред`явлення ОСОБА_6 матеріалів експертизи, який датований 15 лютого 2010 року (т.1 а.с.129).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, обґрунтовано, не визнав обставини, вказані ОСОБА_6 , як нововиявлені, оскільки ним не зазначено, як вони могли вплинути на судове рішення, так як встановлено, що ОСОБА_6 жодної скарги з цього приводу не подавав.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінальної справи, зокрема протоколу судового засідання Апеляційного суду Рівненської області від 29 березня 2010 року (т.2 а.с.176-187), судом належним чином досліджувався висновок судово-медичної експертизи трупа потерпілої ОСОБА_8 №151-Е (т.1 а.с.120-128), та був допитаний експерт, який проводив дану експертизу ОСОБА_9 (т.2 а.с.181-182). Ухвалюючи вирок, суд визнав висновок експертизи і показання експерта мотивованими, науково обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що експерт ОСОБА_9 не встановив причину смерті потерпілої, оскільки не провів гістологічне дослідження - є необґрунтованими.

Доказів, які б вказували на внесення завідомо неправдивих відомостей експертом ОСОБА_9 у висновок судово-медичної експертизи ні засудженим ОСОБА_6 , ні його захисником ОСОБА_7 не надано.

Висновки зазначеної експертизи від 5 лютого 2010 року ніким з учасників судового розгляду не оспорювались.

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, залишаючи вирок суду без змін 28 жовтня 2010 року також зазначила, що

висновок апеляційного суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, встановлених судом, ґрунтується на зібраних у справі і перевірених у суді доказах, оцінених в сукупності (абз.4 т.2 а.с.229). Крім того, колегією суддів приймаючи вказане рішення враховано, що - «за даними висновку судово-медичної експертизи смерть потерпілої настала від механічної асфіксії, яка виникла під час задушення руками, стиснення органів шиї та перекриття органів дихання» (абз.9 т.2 а.с.229)

Відтак, твердження апелянта про необгрунтованість та невмотивованість судового рішення суду першої інстанції є голослівними і колегією суддів до уваги не приймаються.

Крім мого, у відповідності до вимог ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції лише за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час перегляду ухвали суду, колегія суддів не знайшла таких істотних порушень вимог кримінального процесуально законодавства, які б були підставою для скасування судового рішення.

Окрім того, як зазначив, Європейський суд з прав людини (рішення від 10 грудня 2009 року у справі Михайлюк та Петров проти України, заява № 11932/02)) принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи основоположні свободи. Основним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду (справа «Брумареску проти Румунії, заяв № 283442/05). Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок, а не задля нового розгляду справи.

На переконання колегії суддів, вимоги апелянта про призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції є його намаганнями добитися скасування судового рішення саме задля нового розгляду справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів не знайшла.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376,404,405,407,459-467 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року щодо залишення без задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Рівненської області від 04 червня 2010 року за нововиявленими обставинами залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

_________ ____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3