Справа № 589/2244/17
Провадження № 1-в/589/281/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2017 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ШВК № 66 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шостка клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, -
ВСТАНОВИВ:
20 червня 2017 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі. Обґрунтовуючи зазначене клопотання, засуджений зазначив, що має заохочення, працевлаштований, а тому став на шлях виправлення.
ОСОБА_5 під час розгляду клопотання в режимі відеоконференції клопотання підтримав, мотивував тими ж обставинами.
Захисник засудженого ОСОБА_7 підтримав позицію ОСОБА_5 .
Представник Шосткинської ВК /№ 66/ зазначив, що клопотання не підтримує, так як ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Прокурор в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши особову справу засудженого, вислухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Відповідно роз`яснень, які містяться у Постанові № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», судам при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Судом встановлено, що вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 121 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_5 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 02 червня 2015 року по 19 жовтня 2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Станом на день розгляду справи ОСОБА_5 відбув 2/3 частин призначеного йому за вироком суду покарання.
Разом з тим, суд вважає недоведеним факт того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Як видно з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що має одне стягнення 10.04.2017 року, яке не зняте та не погашене.
Участі у роботах по благоустрою місць позбавлення волі засуджений не приймає та бажання залучатися до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до територій не виявляє.
До заходів, що сприяють становленню засудженого на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності, відноситься байдуже.
Засуджений приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова освіта», однак до виконання заходів програми ставився задовільно. В судовому засіданні не зміг повідомити будь-якої інформації щодо отриманих знань чи навиків від проходження вказаного навчання.
Судом також встановлено, що ОСОБА_5 певний період часу брав участь в оплатних роботах на виробництві установи робітником пилорами, за що мав два заохочення в 2016 році. Разом з тим, на переконання суду, вказані обставини не свідчать про те, що в розумінні вимог ст. 81 КК України та Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення та що до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Сам факт виконання засудженим оплатних робіт в достатньому обсязі не підтверджує факту виправлення ОСОБА_5 та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
В цьому контексті суд звертає увагу на те, що засуджений відмовився виконувати безоплатні роботи в установі саме з метою виконання оплатних. При цьому він має цивільний позов у кримінальному провадження, однак не намагався будь-яким чином відшкодувати завдану злочином шкоду за рахунок отриманих доходів. З його слів, зароблені кошти були не значними та він використовував їх лише для власних потреб. Однак, на думку суду, виправлення засудженого, в розумінні ст. 81 КК України, і полягає в тому, що особа, яка вчинила, всіма можливими способами намагалася спокутувати свою вину. Разом з тим, з боку засудженого такої ініціативи не виходить.
З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволення з підстав не доведення факту виправлення засудженого.
На підставі викладеного і керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 4 серпня 2015 року.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, які перебуває під вартою строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1