АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000699 від 20.03.2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Київ, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, ромської національності, незаміжньої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючої, в силу ст. 89 КК України, не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, і призначено їй покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою, а строк відбування покарання обраховано з 13 листопада 2017 року.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди суму в розмірі 423544 (чотириста двадцять три тисячі п`ятсот сорок чотири) грн.
ЄУНСС:727/4/18
НП:11-кп/ 794/137/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія:ч.3 ст.190КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Не погоджуючись із зазначеним вироком суду, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи правильність кваліфікації та доведеність її вини, просить змінити вирок суду першої інстанції, застосувавши вимоги ст.69 КК України.
Свої апеляційні вимоги обвинувачена обґрунтовує тим, що судом не взято до уваги те, що вона щиро розкаялась і активно сприяла розкриттю злочину, не затягувала ані досудове розслідування ні судовий розгляд справи, крім того, є особою не судимою, на її утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей та мати пенсійного віку.
Згідно вироку районного суду, 19.03.2017 року о 16 годині ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , належній ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_3 , повідомила останній, що для проведення обряду зняття порчі необхідно надати всі грошові кошти та коштовності, оскільки вони є причиною негараздів в сім`ї. У свою чергу, ОСОБА_8 , будучи введена ОСОБА_6 в оману щодо можливості зняття порчі, вважаючи її особою ромської національності, принесла наявні в неї грошові кошти в сумі 9000 дол. США та 3700 Євро, а також золоті вироби та прикраси.
Після чого, ОСОБА_6 , обгорнула одержані кошти та золоті вироби у серветку, попросивши ОСОБА_8 надати горщик з землею, щоб закопати згорток для зняття порчі. В той час як ОСОБА_8 вийшла з кімнати за горщиком, ОСОБА_6 , скориставшись її відсутністю, підмінила згорток з грошовими коштами та золотими виробами на заздалегідь підготовлений нею згорток з грошовими купюрами по 1, 2 гривні, який і закопала в горщик з землею, наказавши ОСОБА_10 не відкопувати його протягом години. Після цього, ОСОБА_6 вийшла з квартири зі згортком, в якому знаходилися грошові кошти потерпілої ОСОБА_8 в сумі 9000 доларів США (які у еквівалентному відношенні до гривні, становить 242820 гривень), 3700 Євро (які у еквівалентному відношенні до гривні, становить 107041 гривень), золоті вироби, а саме : золотий жіночий ланцюжок, вартістю 22517 гривень, золотий кулон, вартістю 8800 гривень, золотий дитячий ланцюжок, вартістю 9000 гривень, золотий хрестик, вартістю 4016 гривень 02 копійки, золоті дитячі сережки, вартістю 1150 гривень, золотий кулон підвіску у вигляді букви «К», вартістю 2580 гривень, золотий кулон - підвіску у вигляді «Стрільця», вартістю 3440 гривень, жіноча золота каблучка, вартістю 5180 гривень, жіноча золота каблучка, вартістю 4000 гривень, жіноча золота каблучка, вартістю 4000 гривень, жіноча золота каблучка, вартістю 2500 гривень, золота каблучка, вартістю 3500 гривень, золота каблучка, вартістю 3000 гривень, всього, на загальну суму 73686 гривень, та якими в подальшому заволоділа і з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись вказаним майном та грошовими коштами на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 423544,02 грн., що є великим розміром, тобто такий, який у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи в ній зазначені, прокурора та потерпілу, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія приходить до наступного.
Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання, колегія суддів вважає, що воно обране судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винної, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про можливість пом`якшення призначеного їй покарання на підставі ст. 69 КК України є необґрунтованими.
Виходячи зі змісту ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, було б явно недоцільним.
При призначенні районним судом покарання обвинуваченій було враховано те, що вона свою вину свою визнала повністю і в скоєному розкаялася, своїми правдивими і послідовними показами сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем теперішнього перебування, а також те, що у неї на утриманні двоє неповнолітніх дітей й мати пенсійного віку.
Дані обставини дали можливість суду першої інстанції визначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в розмірі наближеному до мінімальних меж, встановлених в санкції ч.3 ст. 190 КК України.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також того, що ОСОБА_6 вчинила злочин у сфері проти власності, вказаних пом`якшуючих обставин, є явно недостатньо для застосування вимог ст. 69 КК України.
Крім того, в апеляційній скарзі обвинуваченої не наведено достатніх та переконливих доводів того, що обставини, які пом`якшують покарання істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, а усі наведені в апеляційній скарзі обставини були повністю враховані судом при призначені покарання в наближених до мінімальних меж, встановлених в санкції ч.3 ст.190 КК України.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суд зобов`язаний врахувати особу винного, що передбачає врахування суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного.
Аналізуючи особу ОСОБА_6 , колегією суддів встановлено, що вона хоча в силу статті 89 КК України є особою раніше не судимою, проте неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, незважаючи на це, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і вчинила новий злочин, що свідчить про її суспільну небезпеку, небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення злочинів.
За таких підстав, у даному випадку призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбаченого санкцією закону, за який вона була засуджена районним судом, є неможливим.
Колегія суддів вважає, що районний суд, призначаючи обвинуваченій покарання, дотримався принципів достатності, розумності, справедливості та доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, а тому підстав для зміни вироку районного суду немає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.190 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засуджена, яка тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення їй копії даної ухвали.
Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: суддя ( ОСОБА_1 )