ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/701/18

19 квітня 2018 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового зсідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000165 від 14.03.2018 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іваничі, Костопільського району, Рівненської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, державних нагород та пільг немає, депутатом не являється, раніше судимий: 08.06.2012 Костопільським районним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 13.11.2012 Костопільським районним судом за ч.2, ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, 30.01.2013 Костопільським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, 27.02.2013 Костопільським районним судом за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців, 26.04.2013 Костопільським районним судом за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, постановою Сарненського районного суду 10.03.2016 звільнений від відбуття покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України

за участю

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 08.06.2012 вироком Костопільського районного суду за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, 26.04.2013 вироком Костопільського районного суду за ч. 2, 3 ст. 185, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, постановою Сарненського районного суду 10.03.2016 звільнений від відбуття покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України, в порушення Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, повторно, в першій декаді вересня 2017 року, перебуваючи в лісосмузі, що неподалік с. Іваничі, Костопільського району, Рівненської області вирвав рослини коноплі, які заніс до місця свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , де висушив та зберігав без мети збуту.

В подальшому, 14.03.2018 близько 17 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на провул. Артилерійський в м. Костопіль Рівненської області, добровільно, у присутності понятих, видав працівникам поліції поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта є наркотичним засобом канабісом, масою 23,658 г, який згідно списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

29 березня 2018 року під час провадження досудового розслідування між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури, юристом 1 класу ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000165 від 14.03.2018 р. та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості від 29.03.2018 р. прокурор та підозрюваний виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.309 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Сторони угоди узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В угоді визначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання. Зазначила, що при обранні обвинуваченому міри покарання сторони враховують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Свою позицію прокурор обґрунтовує тим, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості, беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, в обсязі обвинувачення та дає згоду на застосування узгодженої сторонами міри покарання.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.309 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, в ході підготовчого судового засідання, судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Дослідивши укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури, юристом 1 класу ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості від 29.03.2018 року, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, наявні підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, кваліфікує його дії за ч.2 ст.309 КК України, та дійшов висновку про необхідність ОСОБА_3 призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Згідно приписів ч.ч. 3, 4 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність встановлення іспитового строку на підставі ст. 75 КК України тривалістю два роки, з покладенням обов`язків відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З довідки про витрати на проведення експертизи вбачається, що витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів по даному кримінальному провадженню становлять 1144,00 грн., а відтак суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Вирішуючи питання про речові докази суд керується приписами ст.100 КПК України.

Речовий доказ, речовину рослинного походження яка згідно висновку експерта є наркотичним засобом канабісом масою 23,658 г, упакований до спецпакету №1546842, переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475, 100, 122, 124 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 29 березня 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури, юристом 1 класу ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до п.п.1-2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1144,00 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Речовий доказ, речовину рослинного походження яка згідно висновку експерта є наркотичним засобом канабісом масою 23,658 г, упакований до спецпакету №1546842, переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1