УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №275/1033/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2017 року відносно
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Базар, Народицького району, Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України,
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , діюча в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати вирок та постановити новий, яким виправдати ОСОБА_9 . Вважає, що судом першої інстанції було допущено неповний судовий розгляд, висновки суду не відповідають фактичним обставина кримінального провадження, істотно порушені вимоги КПК України. Суд взяв до уваги одні докази та необґрунтовано відкинув інші, чим істотно порушив вимоги ст.370 КПК України та не надав належної оцінки всім дослідженим доказам. Не взято до уваги п.1.4 ПДР України та не враховано неправомірність дій потерпілого ОСОБА_10 як велосипедиста. Суд допустив неповноту, порушив принципи змагальності, безпідставно не задовольнивши клопотання про призначення повторної судової автотехнічної експертизи. Звертає увагу на те, що судом необгрунтовано та з порушенням норм матеріального права задоволено позов потерпілих у кримінальному проваджені. При цьому, судом безпідставно стягнуто зі ОСОБА_9 відшкодування заподіяної матеріальної шкоди витрати на поховання в розмірі 2404 грн. Рідними обвинуваченого було оплачено ритуальний автомобіль, ритуальні послуги, передано потерпілим у конверті 5000 грн. Потерпілі визнали факт передачі грошей в сумі 3000 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 була застрахована. Однак, відповідна страхова компанія не була залучена судом як співвідповідач.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника, прокурор та потерпілі просять вирок суду першої інстанції залишити без змін, оскільки апеляційні доводи є безпідставними та необґрунтованими.
Згідно вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2017 року, визнано ОСОБА_9 винним: у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України з призначенням йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.135 КК України з призначенням йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 , остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2404 (дві тисячі чотириста чотири) гривні матеріальної шкоди, в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи (довідка-висновок від 07.10.2014 за №3/638) в розмірі 442,86 гривень; витрати на проведення судової автотехнічної експертизи (довідка-висновок від 25.11.2014 за №3/683) в розмірі 442,86 гривень.
Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в Брусилівському ВП ГУНП в Житомирській області - повернуто ОСОБА_9 ; велосипед, який знаходиться на зберіганні в Брусилівському ВП ГУНП в Житомирській області - повернуто потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_7 .
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 13 вересня 2014 року,близько 09-30 год., ОСОБА_9 керуючи автомобілем марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі вул. Калініна в смт. Брусилів Житомирської області в напрямку с.Морозівка Брусилівського району Житомирської області до місця свого проживання. Рухаючись по вказаній автодорозі, ОСОБА_9 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не був уважним і не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перевищив встановлену в населених пунктах дозволену швидкість руху 60 км/год., не зменшив швидкість та не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину по пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
Після вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_10 водій автомобіля ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 зник з місця пригоди, поставивши потерпілого в небезпечний для життя стан.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна з дрібними ранами правої скроневої ділянки, синців навколо обох очей, крововилив в м`які тканини голови справа, крововилив в м`яку мозкову оболонку справа, перелом кісток основи черепа, вивих правого плечового суглобу клінічно синець та рана плеча, перелом обох кісток правого передпліччя в середній частині правої променевої кістки в типовому місці, перелому обох кісток лівого передпліччя в типовому місці, перелом ребер-2,3,4 справа і середньо-ключичній лінії,5,6,7,8,9 по лопатковій лінії, перелом лонної кістки тазу справа, синець калитки, синець зовнішньої поверхні правого стегна з крововиливом в м`які тканини, перелом хірургічної шийки правого стегна, рана передньої поверхні правої гомілки, перелом наколінника, синець та крововилив в м`які тканини правої гомілки, перелом основної фаланги 4 пальця правої стопи, масивний розлитий синець лівого стегна та гомілки, крововилив в прикорневі ділянки легень та навколо ниркову клітковину. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою та переважно контактуючими поверхнями з достатньою силою прикладання, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_10 настала від тупої сполучної травми тіла (голови, кінцівок тулуба) - переломів кісток основи черепа, ребер, кісток тазу, кісток верхніх кінцівок, правого стегна, які ускладнились розвитком комбінованого шоку.
Після здійснення наїзду водій ОСОБА_9 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди проявив байдужість і неповагу до права людини на життя, та в порушення вимог п.2.10 а,б,в,г,д,е Правил дорожнього руху України, не вжив всіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_10 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган міліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди,огородження їх та організації об`їзду місця пригоди і з місця пригоди зник, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_10 , який перебував у небезпечному для житті стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам залишив потерпілого без допомоги,був зобов`язаний та мав змогу надати потерпілому допомогу, сам поставив в небезпечний для життя стан.
Таким чином, водій автомобіля марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , порушив вимоги п.п.12.3.,12.4,12.9,18.1 та п.2.10 Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілого.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали частково, пояснення потерпілої та думку прокурора, які просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник (без внесення письмових змін) апеляційну скаргу останньої просили задовольнити лише в частині вирішення цивільних позовів заявлених потерпілими. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 подав письмове клопотання про застосування щодо нього п.е ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, його судовий розгляд проведено з додержанням зазначених вимог кримінального процесуального закону, порушень закону, що тягли б скасування чи зміну ухваленого вироку, не встановлено, а висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами.
В ході судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину за ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України не визнав та пояснив, що 13.09.2014 року, близько 09-30 г. рухався на належному йому автомобілі зі швидкістю 60 км/год, з центру в сторону с.Морозівка, коли під`їхав до пішохідного переходу, на ньому нікого не було, по ліву сторону люди не стояли, по праву сторону люди були, з лівої сторони велосипедист переїжджав дорогу, яка була відстань до пішохідного переходу не пам`ятає, обвинувачений вжив заходи щодо зупинки автомобіля, однак відбулось зіткнення правою стороною автомобіля з велосипедистом, з місця вчинення ДТП автомобіль обвинуваченого прокотився до місця зупинки приблизно 15 м., на автомобілі пошкоджене лобове скло. Перебуваючи в шоковому стані, обвинувачений злякався та поїхав. Цивільний позов потерпілих визнав в межах відшкодованої суми - 1900 гривень відшкодували його рідні на лікування потерпілого, а 5000 гривень ним було передано потерпілій ОСОБА_13 на поминальний обід.
У вироку суд першої інстанції, належним чином проаналізувавши, обґрунтовано визнав показання обвинуваченого ОСОБА_9 в частині обставин вчинення кримінального правопорушення такими, що дані з метою уникнути відповідальності за скоєне.
На спростування показань обвинуваченого та на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд першої інстанції мотивовано послався на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Крім того, висновки суду у вироку з достатньою повнотою ґрунтуються на письмових доказах кримінального провадження, а саме: протоколі огляду дорожньо-транспортної пригоди від 13.09.2017 року; протоколі огляду місця події від 13.09.2017 року; висновках судово-медичних експертів №869 від 13.09.2017 року та №106 від 18.09.2015 року про тяжкість тілесних ушкоджень виявлених в потерпілого та причини його смерті; висновках експерта №3/638 від 07.10.2014 року про технічну справність автомобіля, яким керував обвинувачений на час дорожньо-транспортної пригоди; висновках судового автотехнічного експерта №3/638 від 07.10.2014 року, згідно якого ОСОБА_9 порушив вимоги п.п.12.3, 12.4, 12.9(б), 18.1 Правил дорожнього руху України, швидкість руху його автомобіля складала не менше 65,1-68,0 км/год., ОСОБА_9 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_10 , шляхом своєчасного застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія ОСОБА_9 технічним вимогам п.18.1 ПДР України.
Проаналізувавши вищенаведені у вироку докази, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин встановлених судом першої інстанції, апеляційний суд погоджується з висновками суду, що такі докази є належними, допустимими та достовірними.
Вироком суду першої інстанції з достатньою повнотою проаналізовано показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які не були безпосередніми очевидцями вчинення кримінального правопорушення.
Питання щодо призначення повторної судової автотехнічної експертизи в ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції було вирішено з дотриманням вимог ст.ст.7, 22, 242, 232 КПК України.
Таким чином, викладені захисником апеляційні доводи, в тому числі й щодо керування потерпілим на момент дорожньо-транспортної пригоди велосипедом, на думку апеляційного суду, були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції з їх послідуючою обґрунтованою оцінкою в ухваленому вироку,
Суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_9 , кваліфікувавши їх за: ч.2 ст.286 КК України, як умисні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого; ч.1 ст.135 КК України, як умисні дії, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Вирішуючи цивільний позов потерпілих в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 заподіяної матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.23, 1167, 1168, 1201 ЦК України та правильно стягнув з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 по 100000 гривень кожній на відшкодування моральної шкоди, а щодо потерпілої ОСОБА_7 додатково 2404 гривні на відшкодування матеріальної шкоди.
Обґрунтовуючи рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 2404 гривень, яка була понесена потерпілою у зв`язку з відповідними витратами на поховання її батька, суд першої інстанції правильно врахував вимоги ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» та взяв до уваги показання потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , що надані останнім кошти в розмірі 5000 гривень, надавалися обвинуваченим та були витрачені потерпілою саме на проведення поминального обіду.
Оскільки, витрати на проведення поминальних обідів не відносяться до витрат на поховання, то надані обвинуваченим з цього приводу потерпілій грошові кошти в розмірі 5000 гривень, не можуть вважатися відшкодуванням витрат на поховання. Дійсні витрати на поховання понесені потерпілою ОСОБА_7 в сумі 2404 грн, які підтверджені відповідною накладною №20 від 14.09.2014 р. (т.2 а.с.121), на час постановлення судом першої інстанції вироку залишалися не відшкодованими, у зв`язку з чим, при вирішенні цивільного позову потерпілої, правильно були стягнуті з обвинуваченого.
Розмір моральної шкоди в сумі 100000 гривень кожній потерпілій визначено судом першої інстанції з дотриманням принципів розумності та справедливості. Апеляційний суд бере до уваги, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення загинув ОСОБА_20 , який являвся батьком потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Внаслідок смерті батька потерпілі зазнали негативних, невідворотних змін у своєму житті та перенесли значні душевні страждання.
На думку апеляційного суду є необґрунтованими апеляційні доводи захисника про незалучення до участі в справі як співвідповідача страхову компанію. Як убачається з матеріалів провадження, в ході судового розгляду цивільних позовів потерпілих, ніхто з учасників процесу (в тому числі й сторона захисту) не заявляв відповідного клопотання про залучення до участі в справі як співвідповідача відповідну страхову компанію (ПАТ «Страхова компанія Україна» а.с.86 т.1) з якою обвинуваченим ОСОБА_9 було укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що вона намагалася з`ясувати наявність договірних відносин між обвинуваченим та страховою компанією, однак, як стало відомо, така компанія перебуває в стадії банкрутства, у зв`язку з чим позовні вимоги були пред`явлено виключно до обвинуваченого.
Враховуючи вище наведені обставини, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни - відсутні.
Разом з тим, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 виданим 05.09.2004 року, апеляційний суд вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від покарання призначеного вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 22.09.2017 року на підставі п.е ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», таким чином, з цього приводу його клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 без змін.
На підставі п.е ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_9 від покарання призначеного вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 22.09.2017 року у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою з моменту отримання копії вироку.
Судді: