Справа № 376/2174/17
1-кп/357/18/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2018року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддя - ОСОБА_2 ,

суддя - ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

законних представників малолітніх потерпілих : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду №1 міста Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000310 від 04.07.2017 р. по обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.153, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Ропа, Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з повною середньою освітою, працювавшого доглядачем тварин ТОВ «Агрофірма «Колос» с.Пустоварівка Сквирського району, не одруженого, раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В:
В березні 2017 року, ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу сільського будинку культури в с. Пустоварівка Сквирського району Київської області за адресою: АДРЕСА_3 , а саме, в приміщенні вбиральні побачив малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та маючи умисел та з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, використовуючи свою фізичну перевагу над малолітнім та безпорадний стан потерпілого, тобто відсутність у потерпілого можливості чинити опір через малолітній вік, схопив малолітнього ОСОБА_10 за тулуб та притиснувши його до себе, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, приспустив штани та білизну, які знаходились на потерпілому та оголивши свій статевий орган вступив з ОСОБА_10 в аногенітальний контакт, який тривав приблизно 30 секунд, чим тим самим задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом.

Крім цього, 03 липня 2017 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи на території ферми ТОВ АФ «Колос» в с. Пустоварівка Сквирського району Київської області, що за адресою: с. Пустоварівка, вул. Шевченка, в корівнику №2 побачив малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та маючи умисел на задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом з малолітнім ОСОБА_11 , діючи умисно, підійшов до потерпілого та використовуючи свою фізичну перевагу та безпорадний стан потерпілого, відсутність у потерпілого можливості чинити

опір через малолітній вік, схопив малолітнього за тулуб та притиснув його до металевої труби корівника, після чого умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, приспустив шорти та білизну на малолітньому та оголивши свій статевий орган, намагався вступити з малолітнім ОСОБА_11 в аногенітальний контакт, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений вітчимом потерпілого ОСОБА_12 , який заїхав до корівника, внаслілок чого ОСОБА_9 припинив вчиняти неправомірні дії відносно малолітнього потерпілого ОСОБА_11 та намагався зникнути з місця події.

Досудове слідство у кримінальному провадженні було розпочате 04.07.2017 року за ознаками ч.2 ст.156 КК України, 13.09.2017 року склад кримінальних правопорушень перекваліфіковано на ч.3 ст.153, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у скоєнні

інкримінованих йому злочинів не визнав та суду показав, що 03.07.2017 року працював на фермі ТОВ АФ «Колос» в с. Пустоварівка, де також працювала мати малолітнього ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , з якою він був у нормальних стосунках, він «її любив, як рідну сестру», а тому вона довіряла йому та попросила його відвести ОСОБА_13 до корівника, до його вітчима, ОСОБА_12 .. Коли вони зайшли до корівника, ОСОБА_13 виліз на трубу, а він дав йому мобільний телефон «слайдер», погратися в ігри, а сам стояв позаду, що дитина не впала з труб корівника, коли заїхав на велосипеді в корівник ОСОБА_12 , який попросив його допомогти запрягти коня та він допоміг, після чого пішов слідом за підводою, коли раптово вибігла на зустріч ОСОБА_14 та почала кричати на нього, а ОСОБА_15 казав на нього, що його «біс поплутав». Коли він вів малолітнього до корівника, тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 не бачив, одяг на дитині та свій одяг не знімав, чому його обмовляють ОСОБА_6 , з якою він був у хороших відносинах та ОСОБА_12 пояснює тим, що у нього був конфлікт з ОСОБА_12 з приводу роботи, та який приревнував його до своєї дружини, та ОСОБА_15 ледве не звільнили з роботи із-за нього, зазначає, що відносився до ОСОБА_13 як до свого сина.

Вказує, що з ОСОБА_7 також був у добрих відносинах, всім допомагав в селі, знав малолітнього ОСОБА_10 , а тому 1 червня 2017 року, коли побачив ОСОБА_10 , підійшов до нього біля котельні гуртожитка та побачив у нього на спині кліща, якого зняв з спини та викинув. Ніякими словами, ножем та насильством малолітньому ОСОБА_16 він не погрожував, чому його обмовляє ОСОБА_7 та сам малолітній, пояснити не може.

Заперечує факт перебування його в неприродних статевих зносинах з ОСОБА_17 , зазначає, що 03 березня 2017 року ОСОБА_10 взагалі не бачив, під час затримання працівники поліції відідбрали у нього мобільний телефон, поліцейський вдарив його рукою у груди, в СІЗО його побив (топтав) ногами в туалеті «зек». Чому раніше не повідомляв свого захисника, правоохоронні органи та суд про насильство над ним пояснює тим, що дуже злякався та боявся.

Малолітній потерпілий ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника та педагога, показав, що ОСОБА_9 знає близько пів року та був з ним в нормальних стосунках. Навесні в березні 2017 року, точно дати не пам`ятає, але снігу вже не було, він приїхав на велосипеді до будинку культури на зайняття по музиці «труби», на гурток, де близько 15 години вийшов до вбиральні(туалету), коли за ним забіг у вбиральню ОСОБА_9 , який схопив його за пояс, притулився до нього ззаду, зняв з нього штани, тримав його однією рукою за пояс, а іншою рукою закривав рота, після чого він відчув біль та по ногам «щось потекло», а ОСОБА_18 , побачивши хлопця на ім`я ОСОБА_19 , почав втікати в кущі, на ходу одягавши штани. Він поїхав додому на велосипеді, йому боліло позаду, але він злякався та боявся вдома розповісти правду, так як знав що у ОСОБА_18 є розкладний ніж з «спец кнопкою» та коричневою рукояткою, який він йому демонстрував ще раніше та ОСОБА_18 казав, що його заріже, якщо він комусь розповість про те, що трапилось та розповідав про якогось «кліща».

Законний представник малолітнього ОСОБА_10 , його мати ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні, показала, що в липні 2017 року до неї додому прийшла ОСОБА_20 та

спитала, чи чула вона, що ОСОБА_9 «приставав» до її дитини, після чого вона з чоловіком почали розпитувати свого сина ОСОБА_16 , чи робив щось з ним ОСОБА_18 і син розповів, що «було на трубах», та вона згадала, що колись в березні син приїхав з гуртка на велосипеді та казав що болить попа, але вона думала, що це опрілість, намазала маззю почервоніння, а син плакав, опускав очі донизу. Вона особисто знає ОСОБА_18 близько року як спокійну, хорошу людину і нічого подібного за ним не помічала, він ще восени 2016 року допомагав їй на городі розкидати гній, пас корів та як вона згадала, мати їй казала, що ОСОБА_18 якось дивно дивився «оглядався» на її сина. Потім вона взнала, що ОСОБА_18 ховався та працівники поліції його знайшли на кладовищі в «труні» , де він ховався.

Законний представник малолітнього ОСОБА_11 , його мати ОСОБА_21 в судовому засіданні як свідок показала, що ОСОБА_18 знала близько трьох років, відносини були нормальні. Вона має чотирьох дітей, та 03.07.2017 року взяла найменшого сина ОСОБА_13 на роботу на ферму. В обідню перерву, близько 12 години чоловік ОСОБА_15 поїхав додому а син почав проситись до тата, плакати, а тому вона попросила ОСОБА_9 відвести дитину до свого чоловіка, на що той погодився та повів сина до корівника, який знаходився неподілік, а через близько годину приїхав чоловік, який повідомив, що не знає навіть як розповісти про те, що трапилось, але він розповів що коли заїхав до корівника з другого входу, то побачив, що дитина стоїть сперта руками на трубу огорожі, шорти в дитини зняті, а ОСОБА_18 також поряд з оголеним статевим органом. Через декілька хвилин прибіг син, в якого була «істерика», він плакав та коліна у нього були зчісані, але казав, що «нічого не було». Вона наздогнала ОСОБА_9 , який тікав з корівника та казав « ОСОБА_22 , вибач мене, біс попутав», був збуджений та не такий як завжди. Потім вона сказала ОСОБА_18 , щоб він виїжджав із села, а ОСОБА_18 почав тікати та переховуватись, але його затримали працівники поліції начебто 4 липня 2017 року.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 , вітчим малолітнього ОСОБА_23 , показав, що мав нормальні стосунки з ОСОБА_18 по роботі, однак помічав дивну поведінку у ОСОБА_9

03.07.2017 року близько 13 години він їхав з роботи на велосипеді та на великій швидкості заїхав в телятник, де на відстані близько 15м. побачив ОСОБА_18 з своїм прийомним сином. У дитини, який був спертий на трубу, були спущені шорти, білів зад, у ОСОБА_18 приспущені штани, він руками тримав сина за плечі та здійснював швидкі рухи задом. Коли він проїхав їх та зупинився на відстані бизько 10 м. від них, то одразу не міг зрозуміти, що трапилось, не знав як себе поводити, бачив чітко оголений статевий орган ОСОБА_18 , а тому сказав ОСОБА_18 , щоб допоміг з конями, а ОСОБА_18 був наляканий. Син сам зліз з труби, на якій стояв, казав, що боліло коліно та сам побіг до матері.

Дружина подала заяву в поліцію, ходили в гуртожиток до ОСОБА_18 , який казав, що його «бєс попутав».

Після цього випадку дитина стала дуже нервовою, при слові «гуртожиток» у дитини розпочинається «істерика».

Свідок сторони захисту ОСОБА_24 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 брат її чоловіка і знає вона його з нормальної сторони.

Точно дати не пам`ятає, до неї дзвонив ОСОБА_9 та повідомив, що у нього болить серце, та він буде їхати додому в Львівську область, щоб вона купила йому білети на проїзд та одяг. На другий день знайома розповіла, що в гуртожиток приходила ОСОБА_25 та била ОСОБА_9 , викликали поліцію. Все село не вірить в те, що трапилось, так як ОСОБА_18 характеризується виключно позитивно, він всім допомагав, у ОСОБА_25 був як найманий працівник, та як у ОСОБА_25 згоріла хата, ОСОБА_18 позичав їй грошові кошти два рази по 5 тисяч гривен, а ОСОБА_25 не хотіла віддавати запозичені кошти. Павліш їй нічого не розповідав, але в суді у м.Сквира у вересні 2017 року казав, що його побили в поліції, поліцейський вдарив у груди, але слідча казала, що такого бути не може так як всюди встановлено відеокамери. З ОСОБА_26 у свідка нормальні відносини, з розмови з ОСОБА_7 їй відомо, що вона сама жаліє про те, що

подала заяву на ОСОБА_18 , так як її сина тепер «тероризують». Зазначає, що ОСОБА_18 не розповідав їй, хто та де його били.

В судовому засіданні судом безпосередньо досліджені письмові, аудіо та відеодокази, висновки судових експертиз, які надані прокурором, а саме:

- витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000310 від 04.07.2017 року;

- заява ОСОБА_6 від 04.07.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який 03.07.2017 року вчинив розпустні дії по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_11 ;

- протокол огляду місця події від 04.07.2017 року з ілюстраційнійними таблицями, згідно відомостей в яких місцем вчинення злочину є корівник № НОМЕР_1 в ТОВ АФ «Колос», де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 відносно малолітнього потерпілого ОСОБА_11 ;

- протокол слідчого експерименту від 05.07.2017року з додатками за участі свідка ОСОБА_12 та відео-носієм, який переглянутий в судовому засіданні, на якому зафіксовано як свідок ОСОБА_12 в корівнику №2 на території АФ «Колос» показав місце та розповіва про обставини вчинення ОСОБА_18 кримінального правопорушення відносно ОСОБА_27 ;

-висновок судово-медичної експертизи № 26 відносно малолітнього ОСОБА_11 від 05.07.2017року, згідно якого у малолітнього ОСОБА_11 виявлено садна на правому коліні та задній поверхні правого ліктя, які виникли від дії тупих предметів можливо в час та за обставин, указаних в постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновок судово-психіатричної експертизи № 357 від 14.07.2017 року щодо малолітнього ОСОБА_11 , відповідно до якого ОСОБА_27 з урахуванням емоційного стану, індивідуально- психологічних особливостей та рівня розумого розвитку, під час скоєння відносно нього дій не міг розуміти їх характер та значення та чинити опір;

- протокол затримання ОСОБА_9 як підозрюваного у вчиненні злочину від 04.07.2017 року, згідно відомостей в якому в присутності понятих у ОСОБА_9 під час затримання було вилучено сині штани, синю футболку та зелені труси, ОСОБА_9 під час затримання заяв та клопотань не подавав;

- протокол слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_9 від 06.07.2017 року з додатком ДВД диском, який переглянутий в судовому засіданні і на якому зафіксовано відомості щодо обставин, способу та місць вчинених ОСОБА_9 правопорушень з його слів;

- заява ОСОБА_7 від 04.07.2017року, в якій вона повідомляє про вчинення відносно малолітнього ОСОБА_10 03.03.2017 року кримінального правопорушення ОСОБА_9 ;

- протокол огляду місця події від 06.07.2017 року з додатками, ілюстративними таблицями, території поблизу місцевого будинку культури в с.Пустоварівка, де зафіксовано туалет (вбиральня), як місце вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 відносно малолітнього ОСОБА_10 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі малолітнього потерпілого ОСОБА_10 від 06.07.2017року, відповідно до відомостей в якому на фото №2 потерпілий ОСОБА_10 в присутності понятих впізнав ОСОБА_9 ояк особу, який вчинив відносно нього кримінальне правопорушення;

- висновок судово-психіатричного експерта №356 від 14.07.2017 року, згідно відомостей в якому малолітній ОСОБА_10 під час проведення експертизи повідомив експерту обставини щодо вчинення щодо нього злочину ОСОБА_9 , малолітній ОСОБА_10 з урахуванням його емоційного стану, індивідуально психологічних особливостей та рівня розмового розвитку міг правильно сприймати обставини, які досліджуються в кримінальному провадженні, міг розуміти лише фактичну сорону здійснених з ним дій без суттєвого розуміння їх значення та не міг чинити опір;

- висновок судово-психіатричної експертизи №350 від 12.07.2017 року відносно ОСОБА_9 ,

відповідно до якої ОСОБА_9 страждає та страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на легку розумову відсталість (олігофренію), однак міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, під час проведення експертизи ОСОБА_9 повідомлював експертів про обставини вчинення ним правопорушень з малолітніми, повністю визнаючи себе винуватим;

- протокол слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 від 27.07.2017року та додатком до протоколу, аудіо відеодиском з записом слідчої дії за участю малолітнього, який переглянутий судом в судовому засіданні, в ході якої малолітній потерпілий ОСОБА_10 показує місце та розповідає обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення ОСОБА_9 ;

- висновок судово-психіатричної експертизи №412 від 30.08.2017 року, згідно якої ознак психологічного впливу чи тиску учасників слідчих дій на ОСОБА_9 під час допиту як підозрюваного, слідчого експеримента з застосуванням відеозапису не виявлено, ОСОБА_18 тримався вільно та спокійно, вільно та впевнено орієнтувався на місці події, переважно сам показував та послідовно розповідав про обставини вчинення ним протиправних дій щодо малолітнього ОСОБА_10 в котельні;

- висновок судово-психіатричної експертизи №413 від 30.08.2017 року, згідно якої ознак фантазування у малолітнього ОСОБА_10 під час слідчого експеримента не виявлено, ознак психологічного впливу чи тиску на ОСОБА_10 не визначено.

Таким чином суд, заслухавши обвинувальну промову прокурора, захисника, допитавши обвинуваченого, малолітнього потерпілого, свідків, дослідивши та обговоривши надані суду докази, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожен доказ щодо його належності, допустимості та достовірності, сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вичерпавши можливість отримання будь яких інших доказів, прийшов до висновків, які обґрунтовує наступним чином.

Всі досліджені судом докази в кримінальному провадженні є належними та допустимими, так як отримані у встановленому законом порядку, прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, можливі для їх використання для доказування обставин злочину.

У відповідності до ст. 368 КПК України суд вважає беззаперечно встановленими факти того, що в березні 2017 року, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_9 поблизу сільського будинку культури в с. Пустоварівка Сквирського району Київської області за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні вбиральні, маючи умисел та з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, використовуючи свою фізичну перевагу над малолітнім та безпорадний стан малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , тобто відсутність у потерпілого можливості чинити опір через малолітній вік, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, вступивши з малолітнім в аногенітальний контакт, який довів до кінця, а тому суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 153 ч.3 КК України, як насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, вчинене щодо малолітнього, а тому обвинувачений ОСОБА_9 підлягає покаранню за вчинений злочин в межах зазначеної статті.

Суд вважає недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, є обраною позицією захисту обвинуваченого ОСОБА_9 його показання в частині невизнання вини, показання щодо наклепу на нього з боку малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , його законного представника, матері ОСОБА_7 , так як наведене суперечить самим показанням обвинуваченого в частині того, що він був просто знайомим, мав нормальні відносини з сім`єю ОСОБА_26 , в яких немає підстав обмовляти обвинуваченого, малолітній потерпілий ОСОБА_10 протягом

досудового розслідування, під час проведення судово-психіатричної експертизи, в суді, без всілякого тиску чи примусу давав послідовні показання щодо обставин вчинення щодо нього

злочину в березні 2017 року саме ОСОБА_9 в приміщенні вбиральні біля будинку культури в с. Пустоварівка, а не 1 червня 2017 року в приміщенні котельні біля гуртожитку, де проживав обвинувачений, причому показання малолітнього потерпілого в частині розмови з обвинуваченим щодо наявності у потерпілого на спині чи мухи чи кліща частково узгоджуються між собою, а показання потерпілого щодо часу та місця вчинення щодо нього злочину ОСОБА_9 в березні 2017 року узгоджуються з показаннями його матері ОСОБА_7 щодо обставин та часу виявлення, лікування нею тілесного ушкодження сина в області анального отвору, внаслідок чого суд вважає показання малолітнього потерпілого ОСОБА_10 та його законного представника щодо обставин вчинення злочину ОСОБА_9 достовірними, підстав недовіряти показанням малолітнього ОСОБА_10 та його законного представника у суду відсутні, а тому показання обвинуваченого в цій частині суд оцінює критично, до уваги не приймає.

Крім цього, суд вважає беззаперечно встановлені факти того, що 03 липня 2017 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_9 на території ферми ТОВ АФ «Колос» в с. Пустоварівка Сквирського району Київської області, що за адресою: с. Пустоварівка, вул. Шевченка, в корівнику №2, маючи умисел на задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом з малолітнім ОСОБА_11 , діючи умисно, використовуючи свою фізичну перевагу та безпорадний стан потерпілого, який в силу свого віку не міг розуміти значення вчинюваних щодо нього дій, та не міг чинити опір, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, намагався вступити з малолітнім ОСОБА_11 в аногенітальний контакт, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений вітчимом потерпілого ОСОБА_12 , який заїхав на велосипеді до корівника, внаслілок чого ОСОБА_9 припинив вчиняти неправомірні дії відносно малолітнього потерпілого, тобто ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потепілої особи, вчиненого щодо малолітньої особи, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.153 Кримінального Кодексу України, а тому обвинувачений ОСОБА_9 підлягає покаранню за вчинений злочин в межах зазначеної статті.

Суд вважає недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, є обраною позицією захисту обвинуваченого ОСОБА_9 його показання в частині невизнання вини в частині замаху на задоволення статевої пристрасті неприродним способом з малолітнім потерпілим ОСОБА_28 , показання в частині того, що ним було надано для гри малолітньому свій мобільний телефон, що він просто утримував малолітнього, коли той грався на телефоні, щодо наклепу на нього з боку законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та її чоловіка, свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_12 в зв`язку з тим, що у нього раніше відбувся конфлікт з приводу роботи з ОСОБА_12 та останній міг приревнувати його до своєї дружини, а також розцінює критично, вважає такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, показання свідка ОСОБА_24 , яка є дружиною брата обвинуваченого, в частині того, що ОСОБА_9 мав мобільний телефон, позичав двічі грошові кошти ОСОБА_6 в сумах по 5 тис. гривен, і яка начебто на його вимогу не бажала віддавати гроші, коли Павліш хотів поїхати додому в зв`язку з хворобою, так як про вказані обставини ОСОБА_9 взагалі не зазначав під час його допиту в судовому засіданні особисто, під час затримання ОСОБА_9 в присутності понятих 04.07.2017 року у затриманого мобільний телефон був відсутній та вилучений не був, будь які інші докази запозичень грошових коштів, окрім голослівних посилань свідка ОСОБА_24 , суду не надано, а також суд враховує те, що зазначена версія мотивів звернення ОСОБА_6 до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину ОСОБА_9 щодо її малолітньої дитини, зі слів свідка з`явилась лише під час спілкування свідка ОСОБА_24 з обвинуваченим ОСОБА_9 у вересні 2017 року в Сквирському районному суді Київської області, начебто коли саме обвинувачений і повідомив

про наявність вказаної обставини позики та чинення на нього психологічного впливу та нанесення йому побоїв працівниками поліції та засудженими в Київському СІЗО, причому з

показань самого обвинуваченого вбачається, що про вчинення на нього тиску, нанесення йому побоїв, він до прокурора, правоохоронних органів не звертався, не повідомляв навіть свого захисника, так як «боявся», і що суперечить самій поведінці обвинуваченого під час всього досудового розслідування, обставинам проведення щодо нього психіатричної експертизи №412 від 30.08.2017 року, згідно якої ознак психологічного впливу чи тиску учасників слідчих дій на ОСОБА_9 під час допиту як підозрюваного, слідчого експеримента з застосуванням відеозапису не виявлено, ОСОБА_18 тримався вільно та спокійно, вільно та впевнено орієнтувався на місці події, переважно сам показував та послідовно розповідав про обставини вчинення ним протиправних дій.

Суд також критично оцінює посилання захисника ОСОБА_8 в своїй промові на необхідність кваліфікації дій ОСОБА_9 щодо обставин вчинення злочинів за ст. 156 ч.2 КК України, як розбещення неповнолітніх, з мотивів первинної кваліфікації дій обвинуваченого, так як відсутня така обов`язкова ознака злочину, передбаченого ст. 153 КК України, як фізичне або психічне насильство, а також вважає безпідставними посилання захисника на недопустимість як доказу слідчих експериментів з ОСОБА_9 , так як вони проводились без участі захисника, коли ОСОБА_9 було оголошено підозру саме за ст. 156 КК України, перекваліфікація дій обвинуваченого проведена органом досудового розслідування без достатньої аргументації, сексологічна експертиза щодо схильності ОСОБА_9 до педофілії не проводилась, так як участь захисника в кримінальному провадженні за ознаками ст. 156 КК України не є обов`язковою, підозрюваний за ст. 156 КК України ОСОБА_9 особисто надав письмову згоду на проведення з ним слідчого експеримента у відсутність захисника, тобто право його на захист під час проведення слідчого експеримента не було порушене, саме показання обвинуваченого під час слідчого експеримента і стали підставою для подальшої кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 153 КК України, а тому посилання захисника на відсутність обґрунтованих підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на стадії досудового розслідування не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.ст. 22,23 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання суду доказів(висновків експертиз), які досліджуються судом безпосередньо, суд приймає рішення на підставі досліджених ним доказів, тоді як стороною захисту ні під час досудового розслідування, ні на стадії судового розгляду обгрунтованих клопотань про призначення сексологічної експертизи щодо схильності ОСОБА_9 до педофілії не заявлялось.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом (стаття 153 КК) ( 2341-14 ) виключає природний статевий акт і може полягати у вчиненні акту мужолозтва, лесбійства, а також в інших діях сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті суб`єкта злочину (чоловіка або жінки) неприродним способом, із застосуванням фізичного насильства, погрозою його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи.

У відповідності до п.3 Постанови…фізичним насильством, передбаченим диспозиціями статей 152,153 КК слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан. Такий вплив може виражатись у нанесенні ударів, побоїв, заподіянні тілесних ушкоджень, здавлюванні дихальних шляхів, триманні рук або ніг…, п.5 Постанови… передбачає, що стан потерпілої особи слід визнавати безпорадним, коли вона внаслідок малолітнього чи похилого віку… не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій або не могла чинити опір. При цьому необхідно, щоб винна особа, яка вчиняє зґвалтування чи насильницьке задоволення

статевої пристрасті неприродним способом, усвідомлювала (достовірно знала чи припускала), що потерпіла особа перебуває саме у такому стані.

Таким чином, враховуючи наведені норми Закону, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 , який хоча і страждає та страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на легку розумову відсталість (олігофренію), однак міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, вчинив насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо малолітнього ОСОБА_10 ,

в березні 2017 року, при цьому усвідомлюючи, що вчиняє злочин щодо малолітнього, з врахуванням віку потерпілого ОСОБА_10 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто не досяг 14 річного віку, що не могло бути невідомо обвинуваченому, який був знайомий з потерпілим протягом тривалого часу, враховував фізичний розвиток дитини, при чому обвинувачений застосував насильство у вигляді утримування потерпілого за пояс та затуленні рукою рота потерпілого з метою подолання його опору, перешкоджання закликів про допомогу, в напівбезлюдному місці, приміщенні вбиральні, та при цьому обвинувачений розумів, що малолітній перебуває в безпорадному стані, що зумовлено його малолітнім віком та може не розуміти значення дій що з ним відбуваються, про що свідчить та обставина, що обвинувачений зайшов до приміщення вбиральні слідом за потерпілим, під вигаданим приводом начебто зняття кліща, подолав опір малолітнього потерпілого, розвернув його до себе спиною, чим штучно створив собі умови для задоволення своєї статевої пристрасті та після цього вступив з малолітнім в аногенітальний контакт, закінчивши неприродний статевий акт, що узгоджується з показаннями малолітнього ОСОБА_10 щодо того, що він відчував, як щось «потекло» по ногам після відчуття болю в задньому проході, і що також узгоджується з відомостями в протоколі слідчого експеримента з обвинуваченим ОСОБА_9 , його поясненнями під час судово-психіатричної експертизи, а вже після того обвинувачений, почувши наближення сторонньої особи, втік з місця вчинення злочину, а тому кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 153 ч.3 КК України знайшла підтвердження в судовому засіданні, посилання захисника на невідповідність кваліфікації фактичним обставинам справи не приймаються судом до уваги.

Крім цього, судом поза всяким розумним сумнівом вважається доведеним, що 03.07.2017 року обвинувачений ОСОБА_9 повторно намагався задоволити свою статеву пристрасть неприродним способом з малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитиною, яка не досягла 14 річного віку, що знав обвинувачений, врахував під час вчинення злочину фізичний стан дитини, безлюдне місце, приміщення корівника та відсутність в ньому працівників агрофірми, при цьому обвинувачений розумів, що малолітній перебуває в безпорадному стані, що зумовлено його малолітнім віком та може не розуміти значення дій що з ним відбуваються, про що свідчить та обставина, що обвинувачений подолав опір малолітнього потерпілого, розвернув його до себе спиною, приспустив шорти на малолітньому, чим штучно створив собі умови для задоволення своєї статевої пристрасті, застосував насильство у виді примусового утримування малолітнього притиснувши його до металевої труби корівника, однак обвинувачений не зміг довести свій умисел до кінця по незалежним від нього обставинам- до корівника раптово заїхав на велосипеді вітчим малолітньої дитини, який побачив обвинуваченого з дитиною в напівоголеному стані, на що міг відреагувати, що усвідомлював обвинувачений, так як негайно, внаслідок зазначеної обставини, припинив вчинення протиправних дій щодо малолітнього, вдягнувся, чим не довів свій злочинний умисел на задоволення статевої пристрасті неприродним способом по незалежним від нього обставинам, тобто кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.15,ч.3 ст. 153 КК України, як закінчений замах на задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану малолітнього потерпілого ОСОБА_11 є вірною.

При цьому суд зазначає, що прокурором в обвинуваченому акті не зазначено таку кваліфікуючу ознаку як повторність під час вчинення злочину ОСОБА_9 щодо малолітнього

ОСОБА_11 , прокурором в судовому засідання обвинувачення не змінювалось та не доповнювалось, незазначення вказаної ознаки прокурором не впливає на правильність кваліфікації дій обвинуваченого, відносно якого суд у відповідності до вимог ст.337 КПК України проводить розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта .

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочину та замаху на злочин, особу винного, обставини справи та наслідки вчинених злочинів.

ОСОБА_9 раніше не судимий, неодружений, дітей не має, має двох батьків похилого віку, пенсіонерів, до затримання працював, характеризується за місцем проживання позитивно, за місцем розботи по відношенню до роботи як трудолюбивий працівник, однак за місцем проживання як неохайний, міг зловживати спиртними напоями, чим порушував Правила проживання в гуртожитку, особливо тяжкі злочини ОСОБА_9 вчинив вперше, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, хоча страждає на психічний розлад.

Також суд вважає, що умисними діями ОСОБА_9 спричинено тяжкі наслідки психологічному стану здоров`я малолітніх потерпілих: ОСОБА_11 , допит якого судом визнано недоцільним в судовому засіданні внаслідок як і його малолітнього віку, так і внаслідок психічних розладів із-за злочину, щодо малолітнього ОСОБА_10 настали наслідки від оприлюднення відомостей щодо обставин вчинення злочину щодо потерпілого за місцем його навчання, з врахуванням незначної кількості мешканців с.Пустоварівка, де потерпілий та його сім`я проживають.

Обставин, які б пом`якшували відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 у відповідності до вимог ст. 66 КК України судом не встановлено, так як обвинувачений в судовому засіданні вини у вчиненні злочину не визнав та у вчиненому не розкаявся, а тому пом`якшуюча обставина, зазначена прокурором в обвинувальному акті як щире каяття судом не визнається.

А також судом не визнається у відповідності до вимог ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 вчинення ним злочину щодо малолітніх осіб, так як вказані обставини є кваліфікуючими ознаками злочину, передбаченого ст. ч.3 ст. 153 КК України, визнання вказаної обставини судом обтяжуючою суперечить вимогам ст. 67 ч. 4 КК України, а тому судом не встановлено обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність обвинуваченого.

Враховуючи наведене, з врахуванням обставин справи, ступеню суспільної небезпеки

скоєних злочинів, враховуючи те, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин та замах на особливо тяжкий злочин щодо статевої недоторканості малолітніх дітей, які негативним чином впливають на їх психологічний стан, і в чому не розкаявся, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_9 в межах санкції ч.3 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі та з застосуванням вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання, так як суд вважає, що особа обвинуваченого становить підвищену суспільну небезпеку, виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах позбавлення волі, інше, більш м`яке покарання не зможе забезпечити виправлення засудженого.

Цивільні позови представниками малолітніх потерпілих не заявлялись.

Речові докази в кримінальному провадженні: п`ять ДВД дисків з аудіо відеозаписом слідчих дій, які зберігаються при матеріалах справи слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , який застосований ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 06.07.2017 року слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , суд .

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 153, ч.2 ст.15 ч.3 ст.153 КК України, на підставі яких призначити йому покарання: за ч.3 ст. 153 КК України у виді 13 років позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.3 ст.153 КК України у виді 12 років позбавлення волі.

Згідно ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_9 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 13 років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили та утримувати в державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строки відбування покарання ОСОБА_9 вираховувати з часу затримання, 04.07.2017 року, 23 годин 35 хвилин, у відповідності до вимог ст. 72 ч.5 КК України повністю зарахувавши у строк покарання строки попереднього ув`язнення з розрахунку день за день.

Речові докази в кримінальному провадженні: п`ять ДВД дисків з аудіо відеозаписом слідчих дій, які зберігаються при матеріалах справи - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, ОСОБА_9 з часу отримання ним копії вироку.

Головуючий ОСОБА_29 Закаблук

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3