Справа № 761/8863/17
Провадження № 1-кс/761/5586/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 161 100 000 004 72 у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Богатирка Ставищенського району Київської області, українець, громадянин України, з середньо технічною освітою, який офіційно не працевлаштований, перебуває у шлюбі, зареєстрований за адре сою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий

підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених п. 3,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 127 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 10.03.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за п. 3,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст.28, ч. 127 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

У вересні 2010 року ОСОБА_4 , реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 розробили план, який полягав у викраденні потерпілого та вимаганні у останнього шляхом катування передачі майна.

Втілюючи свої злочинні наміри перелічені вище особи 27.09.2010 близько 16 години під`їхали до автомобіля марки «ВАЗ-2108», в якому знаходився ОСОБА_7 , по вул. Ротецькій у м. Біла Церква, та перегородили йому шлях. У подальшому, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 витягли потерпілого з салону автомобіля та, долаючи опір останнього, почали наносити численні удари руками та ногами по голові та різних частинах тіла ОСОБА_7 , та подолавши опір останнього, посадили його в автомобіль марки «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

Продовжуючи свої злочинні дії, учасники організованої групи незаконно утримували потерпілого у лісосмузі неподалік 88 кілометра автошляху «Київ-Одеса», а у подальшому у підвальному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_3 ,що належить сім`ї ОСОБА_4 .

У період викрадення та незаконного утримання ОСОБА_7 , підозрювані періодично наносили останньому побої, спричиняючи фізичне страждання, та вимагали передати їм грошові кошти, отримані ОСОБА_7 від продажу квартири.

У подальшому, 28.09.2010 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_11 , надати послуги водія для перевезення потерпілого ОСОБА_7 з м. Біла Церква Київської області до смт. Рокитне Київської області на його автомобілі.

ОСОБА_12 приїхав до місця проживання ОСОБА_4 за вказаною вище адресою, де на нього чекали ОСОБА_4 та ОСОБА_13 . ОСОБА_12 сів за кермо автомобіля «Черрі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_4 із застосуванням фізичної сили помістив потерпілого ОСОБА_7 на заднє сидіння вказаного автомобіля та сів поруч, контролюючи поведінку та фізичні рухи останнього.

Однак, під час руху у словесній суперечці ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 чисельні потужні удари в обличчя та верхню частину грудної клітини. Розуміючи наслідки можливого звернення потерпілого за допомогою до правоохоронних органів, у ОСОБА_4 виник умисел на умисне вбивство потерпілого.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 , не зупиняючи своїх злочинних дій, продовжував наносити удари ОСОБА_7 протягом всього часу, який займав шлях від м. Біла Церква Київської області до с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області.

Зупинившись на узбіччі автодороги між с. Шкарівка та с. Черкас Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_13 продовжили наносити удари потерпілому за межами салону автомобіля.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , потерпілому спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2017 до підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23.03.2017.

У зв`язку з тим, що завершити досудове розслідування до зазначеного строку неможливо через необхідність виконання процесуальних дій та у зв`язку з існуванням ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення нового злочину та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просила продовжити строк дії вищевказаного запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, зазначаючи про відсутність заявлених стороною обвинувачення ризиків.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, надавши оцінку доводам сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних факторів:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує прокурор;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Аналогічній оцінці мають піддаватися зазначені обставини також і під час вирішення питання щодо продовження дії запобіжного заходу.

Відповідно до практики ЄСПЛ під обґрунтованістю підозри необхідно розуміти наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак інкримінованих йому правопорушення.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання особи під вартою є одночасна наявність двох обставин існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2017 ризиком неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнана можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду та здійснення незаконного виливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним інкримінованих злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим.

Співставлення негативних наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення підозрюваної у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводить, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання доведений ризик того, що підозрюваний може вдатися до дій, пов`язаних з незаконним впливом на свідків.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що певні ризики, які існували раніше, продовжують існувати і на даний час.

Однією з обставин, з наявністю якої закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з клопотання та доводів прокурора у кримінальному провадженні необхідно оголосити стороні захисту про закінчення досудового розслідування, надати останній доступ до матеріалів досудового розслідування та скласти обвинувальний акт.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи сторони обвинувачення про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК строк тримання особи піл вартою може бути продовжений слідчим суддею у межах строку досудового розслідування.

Згідно з постановою заступника прокурора Київської області від 14.03.2017 строк досудового розслідування продовжений до трьох місяців, тобто до 18.04.2017, саме в цих часових межах можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Частиною 4 статті 183 КПК передбачено, що слідчий суддя має право не визначити заставу у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176-178, 182, 183, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою по 18 квітня 2017 включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м.Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1