АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/188/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №643/2251/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Харкова, офіційно не працевлаштований, неодружений, який має середню спеціальну освіту, раніше судимий:
1) 24.10.2005 р. вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.189, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
2) 05.10.2009 р. вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
3) 28.07.2009 р. вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу розміром 850 гривень;
4) 27.04.2010 р. вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
5) 25.06.2012 р. вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, 198, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць;
6) 27.01.2015 р. вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
7) 29.01.2016 р. вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,
зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, за цим вироком у виді позбавлення волі та за вироком Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2016 р., призначено остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 15.01.2016 о 15:30 годині ОСОБА_8 , знаходячись за місцем мешкання, в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до кімнати племінника ОСОБА_9 , звідки таємно викрав фотоапарат Nikon d3000 kitl-1855, вартістю 4872 гривень, в якому знаходилась SD ємністю на 8 Гб, вартістю 135 гривень, літієва батарея для фотоапарату Nikon d3000 kitl-1855, вартістю 160 гривень, об`єктив ТМ nikkor 55-200, вартістю 3606 гривень.
Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8773 гривень
В апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати положення ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання. Зазначив, що повністю визнав вину, допомагав слідству, потерпіла сторона претензій до нього не мала, позов не заявляла.
Крім того, просить зарахувати час попереднього ув`язнення до набрання вироком чинності в строк відбуття покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти скарги; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах апеляційної скарги обвинуваченого, в частині правильності призначення покарання.
Районним судом ОСОБА_8 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання за цим складом злочину у виді 3 років позбавлення волі; відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначене остаточне покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Судом першої інстанції враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, добре характеризується за місцем проживання. Також, врахована тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Відповідно до ст. 66 КК України, у якості обставини, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Таким чином, районний суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України та за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, з чим погоджується й апеляційний суд.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає у зв`язку з його справедливістю та відповідністю вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації. Призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Що стосується доводів апеляції обвинуваченого про необхідність застосування до нього положень ст. 69 КК України, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
При цьому, по справі відсутні кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, в тому числі відсутня допомога слідству, на що вказує в апеляції обвинувачений.
Наведені обставини спростовують доводи обвинуваченого про призначення занадто суворого покарання та необхідність застосування до нього положень ст. 69 КК України.
Зазначені в апеляційній скарзі обставини, що пом`якшують покарання, були враховані судом 1-ї інстанції при призначенні покарання та не є достатніми підставами для зміни оскаржуваного вироку та зниження призначеного покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, до дати набрання вироком законної сили, то воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ у строк попереднього ув`язнення включається, в тому числі, перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Суд першої інстанції правильно послався на вимоги закону і зарахував попереднє увязнення до моменту проголошення вироку.
Разом з тим, Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє увязнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті». Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Оскільки зазначений Закон України був офіційно опублікований 20 червня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє увязнення з моменту затримання і по 20 червня 2017 року. У решті зарахування здійснюється день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Тому твердження апелянта стосовно необхідності зарахування строку попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року й після 20.06.2017 року - є необґрунтованими.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 р. стосовно ОСОБА_8 без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 р.) зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання крім строку, зарахованого районним судом, строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року - день за день.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: