УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/935/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.ч.2,3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курчицька Гута, Новоград-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
в апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, просить вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину і є явно несправедливим.
Зазначив, що суд призначаючи покарання, суд не належним чином врахував, що обвинувачений вчинив середньої тяжкості та тяжкий злочини, дані про особу винного, який раніше був неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, неодноразово відбував реальні міри покарання, його посередню характеристику і дійшов до помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Призначив невиправдано м`яке покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.
Вироком Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 2-х років позбавлення волі.
Також ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покладено на засудженого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому не обирався.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- велосипед «Україна», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_10 - залишено ОСОБА_11 ;
- велосипед «Аіст», який знаходиться в камері зберігання речових доказів Новоград-Волинського ВП - передано ОСОБА_12 за належністю.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 17 січня 2017 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив таємно, повторно, викрасти майно, що належить потерпілому ОСОБА_13 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_8 , впевнившись в тому, що поблизу нікого не має та за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, без відриву у часі, зайшов до подвір'я вказаного будинку, підійшов до приміщення сараю, відчинив незачинені на замок двері, таким чином проник до приміщення сараю звідки умисно, таємно, повторно, викрав бувший у користуванні велосипед марки «Україна» вартістю 720 гривень.
Після чого ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 720 грн.
Крім того, 21 січня 2017 року, близько 22 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в подвір`ї домоволодіння ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , побачив в останнього велосипед марки «Аіст», який вирішив повторно викрасти. Здійснюючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення велосипеда ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , скориставшись, що потерпілий відпочивав у приміщенні будинку, та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії залишаються непомічені, того ж самого дня, без відриву у часі, шляхом вільного доступу умисно, таємно, повторно викрав з подвір`я вищевказаного домоволодіння велосипед марки «Аіст», з яким з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 493 гривень.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, допитавши обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам наслідки такого розгляду, зокрема, неможливість надалі оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, з чим всі учасники судового провадження погодились.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом у порядку ст.349 КПК. Дії обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.
Відповідно до статей 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо відсутності достатніх підстав для застосування при призначенні обвинуваченому покарання вимог ст.75 КК України.
Встановлені судом фактичні обставини провадження свідчать про те, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретним обставинам їх вчинення, наслідків, які ними заподіяно та особі обвинуваченого.
Так, мотивуючи призначене ОСОБА_8 покарання, суд послався на ступінь тяжкості вчинених злочинів, характер та суспільну небезпеку вчиненого, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого.
Враховуючи усі зазначені обставини, суд вважав за можливе призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України, що є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином відповідно.
Судом першої інстанції, не в достатній мірі враховано, що ОСОБА_8 за місцем свого проживання характеризується посередньо, не працює, раніше неодноразово був судимий за вчинення умисних злочинів проти власності. Через незначний час після відбуття покарання за попереднім вироком, вчинив нові злочини проти власності, що свідчить про стійкість протиправної поведінки та його небажання нормально адаптуватись в суспільстві та притримуватись загальноприйнятих в ньому норм та правил.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненні злочинів, активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, не встановлено.
Отже, висновок суду першої інстанції про можливість призначення обвинуваченому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є не достатньо вмотивованим та унеможливить належним чином уповноваженим органом з питань пробації контролювати виконання призначеного судом покарання.
На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів можливо в умовах ізоляції від суспільства, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке буде співмірним ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та особі обвинуваченого, в межах санкції ч.2, 3ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі без застосування вимог ст.75 КК України.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2017року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.
Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3ст.185 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вказаних злочинів у виді 3 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ: