АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/606/17 Справа № 705/2268/17 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали клопотання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :
30.05.2017 засуджений ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, в порядку ст.ст. 537,539 КПК України, про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

19.06.2017 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, мотивуючи тим, що характеризуючі дані на останнього свідчать про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення і перевиховання, а його поведінка не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і, на даний час, не може бути підставою для звільнення умовно-достроково.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2017 через її невідповідність вимогам ст. 370 КПК України та просить призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду його клопотання, неповно встановив обставини, які дають підстави для застосування ст. 81 КК України та прийшов до помилкового висновку про те, що одне заохочення не дає підстави для умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Апелянт стверджує, що він, на час звернення з клопотанням в порядку ст. 81 КК України, відбув строк, який дає підстави для його звільнення умовно-достроково і своєю поведінкою та ставленням до праці засвідчив своє виправлення. Зокрема зазначає, що за час перебування в установі відбування покарання характеризується позитивно, дотримується встановленого режиму, має сумлінну поведінку та ставлення до праці, працевлаштований у варочному цеху їдальні установи, до покладених на нього обов`язків відноситься відповідально, приймає участь в безоплатних роботах з самообслуговування та покращення благоустрою відділення та робочого місця, має заохочення правами начальника установи, а також в повному обсязі відшкодував завдані ним збитки згідно вироку суду.

Крім того, звертає увагу, що на даний час він має іще одне заохочення правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці, яке має бути додатково враховане при вирішенні по суті заявлених ним вимог.

Засуджений ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак не виявив бажання приймати участь в перегляді оскаржуваного ним судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі та обґрунтовано винесено рішення про відсутність, на даний час, законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2016 основного покарання, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

В п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про відшкодування матеріальних збитків.

Як встановлено колегією суддів, вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2016 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до остаточного покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, на 2 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення в період з 18.02.2016 по 16.05.2016, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

04.10.2016 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області частково задоволено клопотання ОСОБА_7 та, на виконання Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 17.05 по 15.06.2016.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховується з 18.02.2016, а кінцевим строком є 22.11.2017.

Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області, ОСОБА_7 засуджений, в тому числі, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких.

За встановлених обставин, станом на 30.05.2017, тобто на час звернення засудженого ОСОБА_7 до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, він відбув 2/3 покарання призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2016.

Відповідно до довідки начальника відділення СПС № 4 ОСОБА_8 від 13.06.2017, затвердженої начальником Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_9 , про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 , за час відбування покарання до останнього 04.01.2017 було застосовано одне заохочення у виді подяки правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а будь-яких стягнень не накладалось.

Згідно характеристики з місця відбування покарання від 13.06.2017, засуджений ОСОБА_7 за час перебування в СІЗО характеризувався посередньо, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав. З 16.07.2016 і по теперішній час відбуває покарання в Старобабанівській ВК № 92, де характеризується посередньо, зокрема дотримується: норм, які визначають порядок, умови відбування покарання; розпорядок дня установи; законних вимог та правомірних взаємовідносин з персоналом установи; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням; працевлаштований в господарській обслузі колонії; намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає участь у суспільно-корисному житті відділення та установи в цілому. За характером спокійний, в середовищі засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості та зв`язки з рідними шляхом листування. Провину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнає та розкаюється. Вказана характеристика на засудженого ОСОБА_7 сумнівів в достовірності занесених в неї даних не викликає.

Оскільки по місцю відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, в його поведінці не прослідковується позитивна динаміка, а наявність одного заохочення при відсутності будь-яких стягнень, на думку колегії суддів, не вказує на те, що засуджений у своїй поведінці досяг певних змін та став на шлях виправлення і перевиховання, то достатніх підстав для його звільнення умовно-достроково, не має.

При прийнятті зазначеного рішення колегія суддів також враховує і позицію адміністрації установи по місцю відбування засудженим покарання про те, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення і до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Що стосується посилань засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що він має два заохочення правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці, з яких останнє датоване після звернення з клопотанням в порядку ст. 81 КК України, то воно не підтверджується довідкою начальника відділення СПС № 4 ОСОБА_8 від 28.08.2017, затвердженої начальником Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_9 , про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 , згідно якої, останній має лише одне заохочення у виді подяки, датоване 04.01.2017.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :