Справа № 345/568/17
Провадження № 11-сс/779/56/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ухвала є необґрунтованою та порушує законні права та інтереси ОСОБА_7 . Вважає, що підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у суду не було. Вказує на відсутність доказів, які б доводили наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Посилається на зміст ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_7 характеризується з хорошої сторони, на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, має постійне місце проживання, веде домашнє господарство, займається тимчасовими роботами, спокійний, врівноважений. Наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду не має; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не може, оскільки таких речей чи документів немає; ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні таких ризиків не наведено. Стверджує, що судом такі обставини не враховані та не взяті до уваги. Наголошує, що тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з 03 год. 30 хв. 11 лютого 2017 року до 03 год. 30 хв. 12 квітня 2017 року включно. Визначено розмір застави у межах 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 000 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, так як це повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, показами потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховував тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважив на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність цих ризиків підтверджується тими обставини, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, також, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_7 , раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, проте на шлях виправлення не став, натомість скоїв новий злочин проти власності, що свідчить про його стійку злочинну спрямованість. Крім того, на даний час ОСОБА_7 не працює та стабільного заробітку немає.

При обранні запобіжного заходу врахував стан здоров`я підозрюваного, те, що він має постійне місце проживання, не працює, не одружений.

Виходячи з наведеного вище, слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання вищевказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, а задоволення клопотання є доцільним і співмірним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

При таких обставинах вважав, що клопотання слід задоволити і до підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Заставу визначав відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, у зв`язку із чим в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

11 лютого 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 10-11), про те, що він 11 лютого 2017 року, близько 02 год. вступив у попередню змову з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з метою вчинення крадіжки з домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 .

З цією метою ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , прийшли за вказаною адресою та діючи умисно, розподіли між собою ролі при вчиненні злочину. Так, ОСОБА_13 залишився чекати біля сараю, на подвір`ї по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , відчинивши защібку на вхідних дверях господарського приміщення проникли в середину. Реалізовуючи спільний злочинний умисел, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, умисно та з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 відшукали у господарському приміщенні ОСОБА_9 , після чого, таємно викрали електродрельку марки «ИЄ-1031 ДО 9мм 1400 ГОСТ 6524-60 ЦЕМА 45р.» вартістю 400 гривень та насос для підкачування коліс марки «Крок» вартістю 350 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 750 гривень.

В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , із викраденим із господарського приміщення майном ОСОБА_9 , покинули подвір`я по АДРЕСА_1 та направились у центральну частину м. Калуша, з метою реалізувати викрадене. Однак, коли ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 проходивши по вул. Підвальній в м. Калуші були зупинені працівниками поліції, під час огляду місця події, у яких було виявлено та вилучено електродрельку та насос для підкачування коліс, які належать ОСОБА_9 .

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Підставою для такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 11 лютого 2017 року (а.п. 3).

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_7 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти спробі підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На думку колегії суддів, ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме, що ОСОБА_7 характеризується з хорошої сторони, на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, має постійне місце проживання, веде домашнє господарство, займається тимчасовими роботами, спокійний, врівноважений, жодним чином не виключають наявності встановлених ризиків.

Крім того, підозрюваний раніше уже притягався до кримінальної відповідальності, має судимість. У нього відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про розмір застави 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є достатнім для мети забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки вони повністю спростовані при апеляційному розгляді справи та матеріалами клопотання слідчого.

Інших підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2