Справа 688/840/17
№ 1-кп/688/85/17
Вирок
Іменем України
02 червня 2017 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітніх потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 та його законного представника ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та його законного представника ОСОБА_12 ,

представника сектору кримінальної превенції Шепетівського ВП ГУ НП у Хмельницькій області ОСОБА_13 ,

представника служби у справах дітей виконкому Шепетівської міської ради ОСОБА_14 ,

психолога ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борщів Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-29.03.2017 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, учня 1-го курсу Славутського професійно-технічного ліцею, раніше судимого:

-29.03.2017 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 186, ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ст. 76 КК України;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд, -

встановив:
08 січня 2017 року близько 21 години 15 хвилин поблизу магазину «Веста», що по вул. В.Котика, 124 в м. Шепетівка, неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , за попередньою змовою між собою, умисно, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров?я, наздогнали неповнолітніх потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , де висловлюючи останнім погрози застосування фізичного насильства наказали віддати їм свої мобільні телефони. Після ігнорування обома потерпілими неправомірних вимог обвинувачених передати їм мобільні телефони, ОСОБА_10 вийняв із власного рюкзака дерев?яну палицю (біту), взяв рукою ОСОБА_5 за верхній одяг, штовхнув його кінцівкою біти у груди та з метою залякування потерпілих почав висловлювати погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров?я, спричинення тілесних ушкоджень, висловлюючись, що їх поріжуть, які потерпілий ОСОБА_5 сприйняв як небезпечні для життя та здоров?я і такі що можуть бути реалізовані, оскільки ОСОБА_12 дістав з кишені власної куртки чохол, який потерпілий сприйняв за ніж, і яким почав погрожувати потерпілому ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпілі в силу свого віку, які на момент вчинення злочину не досягли 15-ти років, не могли чинити опору нападникам. Подолавши таким чином опір потерпілих, ОСОБА_10 витяг з кишені руку потерпілого ОСОБА_5 , в якій той тримав мобільний телефон марки «BRAVIS SPARК» вартістю 969грн. з сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25грн., та забрав собі вказане майно, заволодівши у такий спосіб майном потерпілого ОСОБА_5 на суму 994грн. Одночасно з протиправними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , в тому ж місці, погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя чи здоров?я потерпілому ОСОБА_4 , яке виразилось у направленні у бік живота потерпілого предмета, який останнім, враховуючи словесні погрози ОСОБА_16 їх порізати, був сприйнятий за ніж, змусив потерпілого ОСОБА_4 дістати з кишені своєї куртки та передати ОСОБА_12 власний мобільний телефон марки «HUAWEI Y5ІІ» вартістю 2160грн. з сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25грн. з коштами на рахунку в сумі 5 грн., а всього майна на суму 2190грн. За вказаних обставин ОСОБА_10 та ОСОБА_12 шляхом розбійного нападу заволоділи майном потерпілого ОСОБА_5 на суму 994 грн. та потерпілого ОСОБА_4 на суму 2190грн.

Таким чином ОСОБА_10 та ОСОБА_12 скоїли злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за кваліфікуючою ознакою вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину частково, показав, що 8 січня 2017 року по домовленості з ОСОБА_12 поїхали в м. Шепетівку, куди прибули приблизно о 20-00 20-30 год. Приблизно о 21-00, вирішивши їхати додому в м. Славуту, побачили по дорозі біля лікарні двох неповнолітніх, в яких він запитав котра година, на що один з них показав час на своєму мобільному телефоні. Коли неповнолітні пішли вперед, за ними пішов ОСОБА_12 , а він за ОСОБА_12 за метр позаду. ОСОБА_12 наздогнав потерпілого ОСОБА_4 , а він ОСОБА_5 , якого зупинив, взявши правою рукою його за плече. Діставши з портфеля біту довжиною приблизно 70 см, штовхнув кінцем біти ОСОБА_5 у живіт та потребував дістати і передати йому мобільний телефон. Коли ОСОБА_5 дістав з кишені мобільний телефон, він забрав його собі і пішов на виїзд з м. Шепетівка. Майже одночасно за ним пішов ОСОБА_12 і повідомив, що також забрав в іншого потерпілого мобільний телефон, і на його пропозицію обмінялись з ОСОБА_12 викраденими у потерпілих мобільними телефонами. Після цього попутками добрались у м. Славуту, де наступного дня здав викрадений телефон у ломбард. Ножа у руках ОСОБА_12 не було, а була запальничка для підпалу побутового газу довжиною приблизно 30 см з металу світлого кольору з пластмасовою ручкою. Коли йшли за потерпілими за 10 метрів, то щоб забрати телефони ОСОБА_12 йому сказав зупинити одного, а він зупинить другого потерпілого. Коли штовхнув потерпілого бітою в живіт, то той злякався. Телефони забирали, коли потерпілі були за метр один від одного. Забираючи у потерпілих телефони усвідомлювали свою фізичну перевагу над ними. Вину визнає частково, оскільки заперечує заволодіння майном шляхом розбою.

Обвинувачений ОСОБА_12 вину визнав частково, показав, що 8 січня 2017 року на пропозицію ОСОБА_10 разом поїхали в м. Шепетівку, де при в?їзді біля АЗС «БРСМ» вийшли, пішли в район музею, після чого поверталися назад, щоб їхати додому. Коли перебували біля Шепетівської ЦРЛ, ОСОБА_10 побачив двох неповнолітніх, запитав у них котра година. Після того, як неповнолітні пішли, ОСОБА_10 запропонував забрати у них мобільні телефони, на що він не погодився, повідомивши що відносно них вже є кримінальна справа. Після цього ОСОБА_10 наздогнав потерпілого ОСОБА_5 , став вимагати у нього телефон, дістав біту, вдарив останнього нею у живіт і наказав віддати йому телефон, а йому сказав йти до другого потерпілого, на що він штовхнув рукою другого потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_10 , який став кричати до обох потерпілих віддавати телефони. У нього в руках в цей час була запальничка і тоді йому віддав телефон потерпілий ОСОБА_4 , а ОСОБА_10 забрав телефон у ОСОБА_5 і вони залишити потерпілих та пішли, обмінявшись по дорозі викраденими телефонами. Після цього поїхали в м. Славуту. ОСОБА_10 бачив у нього запальничку ще коли приїхали в м. Шепетівку біля АЗС «БРСМ». Коли вони перебували біля потерпілих, то запальничка постійно перебувала в нього в руці. Коли ОСОБА_10 казав йому йти забирати телефон у другого потерпілого, то лякав потерпілих, погрожував, казав на їх адресу, що будуть різати, кричав щоб ОСОБА_5 віддавав йому телефон, а він тримав у руках запальничку. Розумів, що має перевагу над потерпілими. Ножа він не мав. Події відбувалися у темну пору доби. Вину визнає частково, так як ініціатором злочину є ОСОБА_10 .

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченими, їх вина у скоєні розбійного нападу за встановлених судом обставин об`єктивно стверджується сукупністю доказів, досліджених в ході судового слідства, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який показав, що приблизно о 21-ій годині 8 січня 2017 року, разом з ОСОБА_4 поверталися додому, де по дорозі біля лікарні зустріли обвинувачених, один з яких запитав котра година. Він дістав з кишені мобільний телефон і показав одному з них ОСОБА_10 час на телефоні. Після цього він з ОСОБА_4 пішли, але останній через декілька метрів повернувся і повідомив, що обвинувачені йдуть слідом за ними. Біля магазину «Веста» обвинувачені їх догнали, ОСОБА_17 дав йому підніжку, щоб збити з ніг, але він втримався. Тоді ОСОБА_10 схватив його рукою і наказав віддавати мобільний телефон. Коли він запитав навіщо та повідомив, що не віддасть телефон, ОСОБА_10 став погрожувати порізати їх, а другий обвинувачений ОСОБА_12 дістав з кишені чохол, після чого він подумав, що це ніж, і зажав у кишені в руці телефон. Тоді ОСОБА_10 став витягувати його руку з кишені і забрав телефон. При цьому ОСОБА_12 порадив йому, щоб батькам повідомив, що телефон загубив. ОСОБА_10 казав ОСОБА_12 зловити ОСОБА_4 і забирати у нього телефон. Коли побачив у руках ОСОБА_12 предмет, якого він наставляв на живіт ОСОБА_4 , то зрозумів, що це був ніж, злякався і подумав, якщо не віддати телефони, то вони їх поріжуть. Якби не чохол, якого він сприйняв як ніж, і не крик «поріжемо», він би не віддав телефон. Події відбувалися в темному місці, де не було людей та освітлення. На допомогу покликати не було можливості, так як не було людей;

-аналогічними показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який додаткового показав, що телефон для ОСОБА_12 віддав відразу, як ОСОБА_10 став кричав, що поріжуть, а ОСОБА_12 дістав з кишені і до його живота направив предмет, який він сприйняв за ніж, від чого злякався за своє життя. Обвинувачені були старші за нього та ОСОБА_5 ;

-показаннями свідка ОСОБА_18 , який показав, що в січні 2017 року ОСОБА_12 дав йому смартфон чорного кольору, який попросив передати ОСОБА_10 , оскільки посварився з останнім. Смартфон ОСОБА_10 він не мав можливості передати і через три тижні ОСОБА_12 разом зі своїм батьком забрали у нього цей смартфон, нічого не пояснюючи;

-показаннями свідка ОСОБА_19 , який показав, що в січні 2017 року, можливо 9 січня, купив за 1000грн. у ОСОБА_10 мобільний телефон HUAWEI сріблястого кольору, який в послідуючому у нього вилучили працівники поліції як крадений. При купівлі цього телефону ОСОБА_10 стверджував, що телефон його;

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 за формою обличчя, носа, вух, формою та кольором очей впізнав на фотознімку №4 особу ОСОБА_10 , як особу яка вчинила відносно нього та ОСОБА_5 злочин і забрала з руки останнього мобільний телефон BRAVIS;

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 за формою обличчя, очей, носа, вух, брів впізнав на фотознімку №2 особу ОСОБА_12 , як особу яка вчинила відносно нього та ОСОБА_5 , злочин і забрала у нього мобільний телефон HUAWEI;

-даними протоколу огляду речових доказів від 13.02.2017 року, згідно якого оглянуто мобільний телефон марки «HUAWEI Y5ІІ» золотистого кольору, без видимих пошкоджень на момент огляду;

-висновком експерта №127т від 23.02.2017 року, згідно якого залишкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону «HUAWEI Y5ІІ» станом на 08.01.2017 року могла становити 2160грн.;

-даними протоколу слідчого експерименту від 14.02.2017 року з відтвореним з судовому засідання відеозаписом вказаної слідчої дії за участю потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в ході якої кожен з потерпілих показує місце та обставини скоєння відносно них 08.01.2017 року ОСОБА_10 та ОСОБА_12 злочину. Потерпілий ОСОБА_5 , зокрема вказує, що обвинувачені зловили їх і стали вимагати телефони, витягли ножика і біту, погрожували, що заріжуть. Один обвинувачений був з ним, а інший біля ОСОБА_4 казав давати телефон, на що потерпілий віддав телефон. Потерпілий ОСОБА_4 показує, як віддав телефон після того, як ОСОБА_12 дістав з кишені ніж у чохлі та направив на нього;

-даними протоколу обшуку від 16.02.2017 року, згідно якого в будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_12 добровільно видав наявний при ньому мобільний телефон марки «BRAVIS SPARК», пояснивши при цьому, що отримав цей телефон 10.02.2017 року зі своїм сином ОСОБА_20 в м. Рівне у знайомого останнього ОСОБА_21 ;

-висновком експерта №147т від 28.02.2017 року, згідно якого залишкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону «BRAVIS SPARК» станом на 08.01.2017 року могла становити 969грн.;

-даними довідки від 12.02.2017 року, згідно якої вартість сім-картки мобільного оператора «Київстар» станом на 08.01.2017 року становила 25грн.;

-даними протоколу обшуку від 16.02.2017 року, згідно якого в будинку АДРЕСА_1 , де проживає законний представник ОСОБА_10 його баба ОСОБА_11 , у коридорі за дерев?яним комодом на підлозі виявлено дерев?яну біту, яка зі слів ОСОБА_11 належить ОСОБА_10 , на кухні на столі виявлено кухонний ніж з руків`ям з поліпропіленого матеріалу зеленого кольору, на лезі якого наявний чохол зеленого кольору, який за словами ОСОБА_11 приніс у будинок її онук ОСОБА_10 близько місяця тому;

-даними заяви ОСОБА_11 від 16.02.2017 року, згідно якої остання добровільно видала у своєму помешканні рюкзак, яким користувався її онук ОСОБА_10 ;

-даними протоколу огляду речових доказів від 18.02.2017 року з фото таблицями до нього, згідно якого оглянуто вилучені під час обшуку ніж з чохлом, дерев?яну палицю (біту), та добровільно виданий ОСОБА_11 рюкзак спортивний. Загальна довжина ножа 12см., довжина леза 9,5см, ширина леза 2 см. Довжина дерев?яної біти 48см, діаметр 5,5см. Під час огляду вказаних речових доказів потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 впізнали, що саме цією бітою їм погрожували під час заволодіння їх майном 08.01.2017 року;

-даними протоколу слідчого експерименту від 21.02.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_12 з відтвореним в судовому засіданні відеозаписом фіксації вказаної слідчої дії, де на місці злочину ОСОБА_12 показав хід дій та обставини, за яких він заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_4 .

Незважаючи на часткове заперечення вини обвинуваченими, наведені докази, в зв`язку з їх відповідністю фактичним обставинам, узгодженістю між собою, вказують на скоєння обвинуваченими розбійного нападу шляхом погроз застосування до потерпілих насильства, небезпечного для їх життя та здоров`я, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до роз`яснень абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погроз (зіпсована зброя, макет зброї тощо), але потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я.

Суд відхиляє доводи обвинувачених на заперечення розбійного нападу з погрозою застосування небезпечного для життя та здоров?я потерпілих насилля, оскільки такі спростовуються даними протоколів слідчого експерименту за участю потерпілих, послідовними показаннями останніх, які з огляду на їх вік, відповідністю фактичним обставинам, умовам скоєння злочину, не викликають сумніву у суду, тому є об?єктивними. Так, потерпілі в судовому засіданні показали, що предмет який обвинувачений ОСОБА_12 приставляв до живота ОСОБА_4 , був сприйнятий ними за ніж, а висловлювання обвинуваченого ОСОБА_10 їх порізати, сприйняті ними за такі, що можуть бути реалізовані відразу, в разі спротиву передачі майна. Саме такі дії обвинувачених змусили безперешкодно заволодіти майном потерпілих. При цьому суд враховує, що злочин скоєно у темну пору доби у безлюдному місці, щодо осіб, які не досягли 15-ти років. Зазначені обставин вказують на правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 187 КК України. При цьому доводи обвинувачених про відсутність у ОСОБА_12 ножа, а наявність в його руці запальнички, в даному конкретному випадку значення для кваліфікації не має.

Суд виключає обом обвинуваченим кваліфікуючу ознаку вчинення розбою повторно, оскільки жоден з обвинувачених раніше не судимий за розбій, тому вказана кваліфікуюча ознака їм інкримінована безпідставно.

Призначаючи обвинуваченим вид та розмір покарання, суд враховує тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, їх особи, обставини, що пом`якшують їм покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілих, які в зв`язку з відшкодуванням шкоди не мають до них претензій.

Обоє обвинувачених раніше судимі за неодноразові скоєння тяжких злочинів проти власності, скоїли тяжкий злочин із застосуванням погрози застосування насилля, небезпечного для життя та здоров?я відносно двох неповнолітніх потерпілих, що свідчить про небажання вести законослухняний спосіб життя, їх підвищену суспільну небезпеку.

Обвинувачений ОСОБА_12 позитивно, а ОСОБА_10 негативно характеризуються, здорові та працездатні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обох обвинувачених, суд визнає скоєння злочину неповнолітніми, а ОСОБА_12 ще й добровільне відшкодування збитків потерпілим.

Крім того, при визначенні покарання обвинуваченим, суд відповідно до вимог ст. 485 КПК України враховує умови їх проживання та виховання, інформацію, зазначену у досудових доповідях органу пробації про неповнолітніх обвинувачених. ОСОБА_12 має задовільні умови для проживання, проживає та виховується обома батьками, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, легко піддається впливу інших осіб негативної спрямованості. ОСОБА_10 до арешту проживав з бабою, мав задовільні умови проживання, характеризується негативно, як конфліктний з рідними, безвідповідальний, імпульсивний, агресивний, такий, що неодноразово вчиняв правопорушення. Обоє обвинувачених мають високий ризик повторного вчинення злочинів. За доповідями органу пробації виправлення ОСОБА_12 можливе без ізоляції від суспільства, а ОСОБА_10 за умови постійного нагляду та контролю, а також застосування відповідних заходів в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведене, для досягнення мети покарання, передбаченої ч.2 ст. 50 КК України, суд приходить до висновку необхідним і достатнім для виправлення і попередження нових злочинів призначити обом обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України, без конфіскації належного їм майна виходячи з положень ст. 98 КК України, при цьому ОСОБА_12 , з врахуванням даних досудової доповіді, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної норми.

Оскільки злочин обвинуваченими скоєно до постановлення 29.03.2017 року вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, суд знаходить враховуючи міри покарань, визначені кожному з обвинувачених попереднім вироком, призначити обвинуваченому ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за попереднім вироком за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а щодо обвинуваченого ОСОБА_12 цей вирок та попередній вирок виконувати самостійно.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а судових витрат відповідно до ч.2 ст. 124 цього Кодексу.

В зв`язку з обранням обвинуваченим міри покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, суд знаходить обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а ОСОБА_12 змінити з домашнього арешту на тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна відповідно до ст. 98 КК України.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком, та за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року, остаточно призначити ОСОБА_10 8 (вісім) років позбавлення волі без конфіскації майна відповідно до ст.98 КК України.

ОСОБА_12 визнати винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років без конфіскації майна відповідно до ст. 98 КК України.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року відносно ОСОБА_12 , за яким він засуджений за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ст. 76 КК України, та цей вирок виконувати самостійно.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_10 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а ОСОБА_12 змінити міру запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши їх під варту із зали судових засідань. Строк відбуття покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_12 рахувати з 02 червня 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 строк тримання під вартою з 02 червня 2017 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон марки «HUAWEI Y5ІІ» - повернути потерпілому ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки «BRAVIS SPARК» - повернути потерпілому ОСОБА_5 ; рюкзак, дерев?яну палицю (біту), ніж з чохлом на лезі повернути законному представнику ОСОБА_10 ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на користь держави з кожного по 263 грн. 88 коп. судових витрат за проведення товарознавчих експертиз №127т та 147т Хмельницьким НДЕКЦ МВС України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд, що ухвалив вирок протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а особами, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1