Справа №278/690/17
УХВАЛА

іменем України
30 травня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування до неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру , -

в с т а н о в и в :

В ніч з 20.01.2017 на 21.01.2017 ОСОБА_8 разом зі своєю родиною, у тому числі із неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , знаходився в кафе «Гетьман» по вул. Михайлівській в с. Дениші, Житомирського району, де відпочивала ОСОБА_7 із подругою ОСОБА_9 , які вийшли на вулицю щоб палити. У подальшому ОСОБА_4 стала свідком конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , справа щодо якого виділена в окреме провадження (далі - Особа 1). Тоді у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень. З цією метою ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_7 , схопила останню за волосся і почала бити її головою об стіну приміщення, наносила потерпілій удари колінами по обличчю, яке остання прикривала рукою. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин потиличної ділянки голови та забою і подряпин лівого передпліччя.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК), як умисне легке тілесне ушкодження.
У клопотанні від 20.03.2017 прокурор, з посиланням на статтю 105 КК, статтю 497 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просить застосувати до неповнолітньої ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження і обмеження дозвілля у нічний час, мотивуючи це тим, що остання вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, характеризується позитивно, проживає у повній сім`ї, навчається, що, на переконання прокурора, свідчить про можливість виправлення ОСОБА_4 без застосування щодо неї кримінального покарання.
ОСОБА_4 щиро покаялася у скоєному злочині, запевнила про її подальше свідоме додержання загальноприйнятих норм і правил. Захисник погодився із позицією прокурора. Законний представник, мама ОСОБА_4 зазначила, що її донька добре навчається, має авторитет серед однолітків, слухняна, доброзичлива і ця подія є випадковою. Запевнила суд про подальшу бездоганну поведінку ОСОБА_4 . Не заперечувала щодо обмеження останній дозвілля у нічний час.

Потерпіла вказувала, що саме ОСОБА_4 спричинила їй тілесні ушкодження, але не заперечувала про задоволення клопотання прокурора про застосування останній примусових заходів виховного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 105 КК неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він не потребує застосування покарання. Наведені обставини у контексті частини 3 статті 497 КПК є підставою для застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.
У пунктах 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» визначено, щозастереження є одним із найм`якіших заходів виховного характеру і може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину. Обмеження дозвілля слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість тощо.
З огляду на позиції сторін судового розгляду, критичне ставлення ОСОБА_4 до інкримінованого їй злочину, можливість виправлення останньої без призначення їй кримінального покарання, суд вважає клопотання прокурора ґрунтовним.
Керуючись статтею 497 КПК, статтею 105 КК, суд, -

ухвалив :
Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру задовольнити.

На підставі частин 1, 2 статті 105 КК звільнити ОСОБА_4 від покарання із застосуванням до останньої примусових заходів виховного характеру, а саме: застереження та обмеження дозвілля у нічний час строком на 1 рік.

Роз`яснити ОСОБА_4 про завдання її злочинними діями шкоди правам та інтересам потерпілої ОСОБА_7 та оголосити ОСОБА_4 осуд за її дії.

Обмежити ОСОБА_4 перебування поза домівкою за адресою АДРЕСА_1 з 22-ої години до 06-ої години наступної доби. Заборонити останній відвідувати парки, кафе, розважальні заклади після 22-ої години; змінювати без згоди законного представника ОСОБА_5 місце проживання та виїжджати в іншу місцевість.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1