Справа № 199/25/17-к
УХВАЛА
04.01.2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області юрист другого класу ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовується тим, що У провадженні СВ АНД ВП Дніпропетровського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24.05.2016 року за № 0000061, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

24.05.2016 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невідомі особи, шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном на території м. Дніпропетровська.

У ході досудового розслідування встановлено, що невідомі особи, використовуючи підроблений договір дарування «АВМ №910479», зареєстрований у реєстрі за № 1-3391, згідно якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, згідно наявної інформації на вказаному нотаріальному бланку - «АВМ №910479» зареєстрований договір дарування від 28.09.2000 року, згідно якого ОСОБА_7 подарував ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2 .

13.06.2016 року допитаний у якості свідка ОСОБА_4 , який показав, що приблизно 15-20 травня 2016 року, він шукаючи собі квартиру, знайшов у мережі «Інтернет» на одному з сайтів повідомлення про продаж квартири у АДРЕСА_3 , зателефонував на мобільний телефон НОМЕР_1 та домовився з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 про зустріч для огляду квартири.

На обумовленому місці, поблизу будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 зустрівся з невідомими йому раніше особами, як потім стало відомо то був ОСОБА_9 та його знайомий ОСОБА_10 . Вказані чоловіки приїхали на автомобілі ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_4 пройти до квартири АДРЕСА_5 . Коли останні знаходились поблизу дверей вказаної квартири, ОСОБА_4 попрохав у останніх показати документи на дану квартиру, на що ОСОБА_10 передав договір дарування «АВМ № 910479», зареєстрованого у реєстрі за № 1-3391, у якому було зазначено, що вказану квартиру ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 . ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ким їм приходиться власниця квартири, на що останні не відповіли та намагались уникати будь-яких запитань щодо право власності на квартиру АДРЕСА_5 . ОСОБА_4 сфотографував договір дарування, після чого повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що йому необхідно все обміркувати і вони розійшлися.

Далі, ОСОБА_4 попрохав знайомого перевірити даний договір і через деякий час йому повідомили, що за вказаним реєстраційним номером, на вказаному бланку, зареєстровано договір дарування квартири за адресою АДРЕСА_6 та прізвище ОСОБА_12 і ОСОБА_13 там не значиться, а договір укладено між іншими людьми.

Вказана ситуація викликала у ОСОБА_4 підозру у тому, що невідомі особи незаконно привласнили собі права на квартиру АДРЕСА_5 , та ОСОБА_4 вирішив повернутися до вказаного будинку і поспілкувався з мешканцями квартир. Сусіди квартири АДРЕСА_5 повідомили, що у вказаній квартирі ніхто не мешкає тривалий час, ОСОБА_5 , яка там мешкала багато років дуже хворіє і знаходиться у лікарні. До вказаної квартири постійно приходять невідомі люди, по прикметам схожі на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та намагаються її продати по підробленим документам.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що невстановлені в ході досудового розслідування особи, мають намір на набуття права власності на квартиру, за адресою: АДРЕСА_7 , яка згідно відомостей КП «ДМБТІ» ДОР зареєстрована за ОСОБА_5 .

Згідно актового запису про смерть №747 від 10.05.2016 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищевикладене, у даному кримінальному провадженні виникла загальна потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а саме на квартиру АДРЕСА_8 .

З метою запобігання ризикам знищення, втрати, пошкодження даного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню, та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), виникла необхідність в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, про що і звертаються до суду з даним клопотанням.

Згідно з Інформацією з Державного реєстраційного реєстру речових прав на нерухоме майно вказане вище майно належить на праві власності ОСОБА_14 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Судом досліджено додані до клопотання документи та заслухано прокурора ОСОБА_3 .

Клопотання про арешт майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України розглянуте за відсутності власника майна, оскільки це необхідно для забезпечення арешту майна.

Суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення.

Встановлено, що зазначене прокурором нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167, тому з метою забезпечення повного, всебічного, та неупередженого розслідування кримінального провадження необхідно накласти арешт на зазначене нерухоме майно. Це дасть можливість на час досудового слідства зберегти майно, яке є предметом кримінального правопорушення, за яким розпочато досудове розслідування.

Таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження, і найменш обтяжливим способом арешту майна є заборона ним розпоряджатися.

На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_14 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), а саме квартира за адресою АДРЕСА_7 та заборонити ОСОБА_14 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та будь-яким особам у т.ч. за його дорученням на підставі цивільно-правових угод відчужувати вказане майно, розпоряджатися ним та використовувати його.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дні проголошення ухвали.

Головуючий: