Провадження № 1-кп/761/701/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження № 120 161 001 000 123 41, щодо обвинувачених:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянин України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Білокуракине, Луганської області, громадянин України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК України.

Прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Сторона захисту підтримала позицію прокурора, уважаючи можливим призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу, визначеним у ст. 291 КПК України.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 12341 в ньому викладене обвинувачення в такій формі, що його зміст не відповідає юридичній кваліфікації обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Втім викладення у такій формі обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України не може вважатися таким, що відповідає вимогам ст.291 КПК України оскільки воно:

-по перше, не містить викладу суб`єктивної сторони злочину, які входять до предмету доказування,

-по друге, містить дані про спричинення легкого тілесного ушкодження, за кваліфікуючою ознакою з короткочасним розладом здоров`я, що охоплюється кваліфікацією за ч.2 ст.125 КК України.

А тому, в даному випадку, обвинувачення не може вважатися висунутим в порядку КПК України.

Слід звернути увагу, що ст.91 КПК України містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зазначена позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року.

Так, зазначеним вище рішенням встановлено, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії»).

Крім того, суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим цієї статті.

А відтак, викладення в обвинувальному акті в такому вигляді обвинувачення, яке є суперечливим, не містить суб`єктивного складу злочину, не може бути достатнім, оскільки відсутність формулювання обвинувачення призводить до порушення права на захист.

За таких обставин, зазначений обвинувальний акт підлягає поверненню прокурорі для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 314, 110,291 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 123 41 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України повернути прокуророві Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення оголошено 23.06.2017 о 8.00 годині.

Суддя: