Провадження №1-кп/761/890/2017
В И Р О К
Іменем України
28 лютого 2017 року Шевченківський районний суду м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003929, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Мала Бийгань Закарпатської області, громадянка України, з середньою освітою, не працює, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , раніше засуджувалася - 24.09.2015 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

обвинувачується за ч.1 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинила злочин проти чужої власності за таких обставин.

Обвинувачена 03.04.2015, приблизно о 19.00, перебуваючи у м. Києві на зупинці громадського транспорту «Станція метро «Дорогожичі», що розташована по вул. О.Теліги, б. 16 у м. Києві, звернула увагу на раніше невідому їй гр. ОСОБА_5 , в кишені якої знаходився мобільним телефоном «Айфон 5».

У зв`язку з цим у обвинуваченої виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 дочекалася, коли потерпіла почала заходити до тролейбусу, у цей час намагалася таємно викрасти телефон потерпілої. Однак ОСОБА_5 помітила дії обвинуваченої та почала її наздоганяти, висловлюючи вимоги повернути викрадене.

Обвинувачена своїх дій не припинила, продовжуючи їх, з місця вчинення злочину зникла, отримавши таким чином можливість розпорядитися викраденим. Однак була затримана випадковими перехожими.

Вказаними діями обвинуваченої потерпілій завдана шкода на суму 8 499 грн.

Будучи допитаною у судовому засіданні, обвинувачена свою вину беззаперечно визнала, дала показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у цьому вироку. Щиро розкаялась, запевнила суд у своїх твердих намірах не вчиняти у подальшому злочинних дій. Крім того, просила суворо не карати, взявши до уваги наявність на її утриманні малолітніх дітей.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінка безпосередньо досліджених судом доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку приводять суд до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого злочину доведена.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч.1 ст. 186 КК України, оскільки обвинувачена вчинила відкрите викрадення чужого майна.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, на момент вчинення інкримінованого їй злочину судимою не була.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченої.

Обставини, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченої.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченої, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нею нових злочинів застосування до неї покарання у виді штрафу у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати не понесені.

Речові докази передані на зберігання потерплій ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.186, ст. 53, 65 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2015, яким ОСОБА_4 засуджена за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185, ст. 75 КК України, виконувати самостійно.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання цим вироком законної сили заставу у сумі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. повернути заставодавцю.

Речовий доказ - мобільним телефоном «Айфон 5», переданий потерпілій на відповідальне зберігання, залишити останній як власниці.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1