Справа № 742/3991/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/422/2017
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002232,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Прилуки Чернігівської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, розлученої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей 2008 та 2015 року народження, проживаючої в АДРЕСА_1 , яка раніше засуджувалася Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області:

1) 28 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн.;

2) 22 вересня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

3) 08 листопада 2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України була звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України;

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 2 роки 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2016 року і за сукупністю вироків остаточно призначено 2 роки 4 місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований термін попереднього ув`язнення з 25 листопада 2016 року по 23 січня 2017 року в строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 25 листопада 2016 року близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_6 , під час іспитового строку за попереднім вироком, перебуваючи в магазині «Antonio Biaggi», розташованому по АДРЕСА_2 , повторно, відкрито викрала з вітрини магазину жіночу сумку «Antonio Biaggi» вартістю 3550 грн. та жіночу сумку «Valiente» вартістю 1580 грн. і з місця злочину зникла, чим заподіяла власнику майна ОСОБА_10 матеріальні збитки на суму 5 130 грн., але в подальшому, за межами магазину була затримана з викраденим.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок місцевого суду змінити, знизити покарання до 2 років 1 місяця позбавлення волі, мотивуючи тим, що суд не в повній мірі врахував обставини які пом`якшують покарання, а саме допомога слідству в розкритті злочину, щиросердне каяття, позитивні характеристики, стан її здоров`я, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, а також добровільну видачу викраденого майна.

Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з вироком суду по причині м`якості призначеного покарання, просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 22.09.2016 року та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що для застосування положень ст. 69 КК України, суд повинен встановити наявність у справі не менше двох пом`якшуючих обставин, які повинні істотно зменшувати ступінь тяжкості злочину і рівень небезпечності особи обвинуваченої.

При цьому, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину є однією пом`якшуючою обставиною. Сам факт наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей не є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_6 , будучи засудженою за середньої тяжкості злочин, під час іспитового строку, вчинила злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. При цьому раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, на шлях виправлення не стала.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги про пом`якшення покарання, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту та переконував суд про м"якість покарання та його невідповідність особі обвинуваченої та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеристик особи обвинуваченої, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у пограбуванні двох сумок в приміщенні магазину, вчиненому повторно, в апеляційних скаргах не оспорюються, розгляд провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим колегією суддів не переглядаються.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Приймаючи рішення про призначення покарання нижчого від найнижчої межі, суд не навів ряд обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину і при посередній характеристиці винної необґрунтовано обрав покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

За місцем проживання, дійсна характеристика відсутня, двоє малолітніх дітей обвинуваченої перебувають під опікою родичів, сама обвинувачена перебуває на обліку як особа, що вживає наркотичні та інші речовини, має негативні соціальні зв`язки та схильності, неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за досить стислий проміжок часу в 2016 році мала три випадки притягнення до кримінальної відповідальності, дане кримінальне провадження є четвертим випадком вчинення обвинуваченою злочину, що свідчить про її небажання ставати на шлях виправлення.

Прохання апеляційної скарги обвинуваченої про зниження строку покарання не може бути задоволене, виходячи із загальних положень кримінального закону про призначення покарання.

При призначенні покарання кожному обвинуваченому мають суворо виконуватися загальні засади призначення покарання та принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на характер злочину, його обставини, особу винної, у якої поряд із зізнанням та каяттям, відсутня критика до своєї поведінки та намір вести законослухняний спосіб життя, про двох малолітніх дітей вона не турбується, передавши їх під опіку родичам, наявність тяжкої хвороби, не перешкоджає обвинуваченій вчиняти нові злочини, а тому вона заслуговує на покарання у межах мінімальної санкції статті та за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань.

Згідно положень ч. 2 ст. 404 КПК України, підлягає зарахуванню термін попереднього ув`язнення в строк відбування покарання по день набрання вироком законної сили, за правилами до ч. 5 ст. 72 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2016 року і за сукупністю вироків остаточно призначити 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України засудженій ОСОБА_6 зарахувати термін попереднього ув`язнення з 24 січня по 20 квітня 2017 року включно, з розрахунку одному дню перебування в Чернігівському слідчому ізоляторі відповідають два дні позбавлення волі.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили негайно і може бути оскаржений до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженої, яка перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення копії.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13