печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6297/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу Бучанської міської ради на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :

Бучанська міська рада в особі представника ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із скаргою і просить зобов`язати Департамент з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України повернути тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час обшуку у приміщеннях Бучанської міської ради від 21 липня 2016 року, що в АДРЕСА_1 .

Скаргу підтримано представником ОСОБА_3 під час її розгляду та обґрунтовано наступним. 21 липня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2016 року (справа №757/34112/16-к) (далі за текстом - Ухвала), постановленої на підставі клопотання начальника другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 було проведено обшук у нежитлових приміщеннях адміністративної будівлі Бучанської міської ради, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Енергетиків, 12.

З тексту Ухвали вбачається, що надання дозволу на проведення обшуку пов`язане з кримінальним провадженням № 0000391, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

В Ухвалі суду вказано, що обшук повинен бути проведений у Бучанській міській раді для відшукування речей або документів, які містять в собі відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні, а саме:

1. предметів накопичення, зберігання та передачі інформації (комп`ютерна техніка, засоби друку, копіювання та сканування, флеш-карти, СБ та ОУБ диски, відео, фото);

2. документів щодо планування здійснення злочинної діяльності, здійснення самої діяльності, отримання прибутку, розрахунку та виплати винагороди особам, що причетні до вчинення кримінальних правопорушень;

3. мобільних телефонів та їх складових, які могли використовуватися при вчиненні кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні;

4. майна, яке було здобуте у результаті їх вчинення (грошових коштів, цінностей, цінних паперів, об`єктів іншого рухомого майна), їх вилучення.

Проте, в порушення вимог вказаної Ухвали про виявлення та вилучення саме вказаних в ній предметів та документів та вимог ч.5 ст. 236 КПК України про проведення обшуку в обсязі, необхідному для досягнення його мети, під час проведення вищевказаного обшуку були вилучені предмети та документи, які не мають відношення до вищевказаного кримінального провадження та на вилучення яких не було дано дозволу Ухвалою слідчого судді, а також не є вилученими законом з обігу.

На даний час в матеріалах кримінального провадження перебувають (згідно протоколу обшуку від 21.07.2016 року):

1) оригінали усіх рішень сесій Бучанської міської ради починаючи з 29 січня 2009 року по 28 квітня 2016 року з додатками, які були вилучені у загальному відділі Бучанської міської ради;

2) карти-схеми міста Буча у кількості 9 шт.;

3) детальний план території м. Буча (житловий квартал у папці прозорого кольору з синьою окантовкою ДП «НДІ містобудування»; 4) фрагмент генерального плану на 3 арк.;

5) зведений кошторис у файлі на 6 арк.;

6) папка скорозшивач сірого кольору з документами стосовно ОСОБА_6 ;

7) Генеральний план м. Буча 1 шт.;

8) план креслення на 44 га у кількості 1 шт.;

9) проект будівництва храму Андрія Первозванного у 1 томі;

10) проект типового торгового комплексу у м. Буча у скріпленому вигляді 1 альбом;

11) папка скорозшивач салатового кольору з документацією у файлах;

12) папка скорозшивач зеленого кольору з проектом будівлі, договір про пайову участь від 25.03.2011 на 5 арк.;

13) папка скорозшивач темно-рожевого кольору з документами на будівлю та земельну ділянку. Топографічна карта місцевості у кількості 1 шт. з зображенням полів для гри у футбол;

14) топографічна карта у кількості 1 шт.;

15) кошторисна документація 1111 «Ладопроект» на дитячий садок у 2 томах;

16) інші документи згідно протоколу обшуку від 21.07.2016 року.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Бучанська міська рада є володільцем зазначених в протоколі обшуку документів, на скільки нам відомо, слідчий або прокурор з клопотанням про арешт вилученого майна не звертався, речовими доказами по справі воно не визнано.

Відповідно до ст. ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення безпідставним, а також у випадку, передбаченому ч.5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.2 вказаної статті, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З вказаного слідує, що розгляд питання про арешт майна, яке було тимчасово вилучене, має розглядатись з обов`язковою участю власника майна.

Враховуючи, що майно було вилучено 21.07.2016 року, слідчий, прокурор повинен був звернутись з клопотанням про його арешт не пізніше 25.07.2016 року, а його розгляд мав би бути здійснений судом не пізніше 28.07.2016 року з викликом уповноваженого представника Бучанської міської ради. Враховуючи, що жодних повідомлень та інформації до Бучанської міської ради не надходило, робимо висновок, що слідчий, прокурор не звертались з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а це значить, що таке майно повинно бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено, як того вимагає ч.5 ст. 171 КПК України.

З-поміж іншого варто зауважити, що відношення вказаних документів до кримінального провадження, а також необхідність їх вилучення є досить сумнівними, оскільки рішення ради приймаються колегіально депутатами в межах повноважень, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є у відкритому доступі, самі засідання сесій відбуваються публічно, інформація, що міститься в рішеннях, не відноситься до охоронюваної законом таємниці, а рішення могли бути надані слідчому безпосередньо шляхом ознайомлення з ними та виготовлення їх копій у приміщенні міської ради або в порядку тимчасового доступу до них.

Враховуючи, що в ухвалі слідчого судді від 15.07.2016 року не вказано на необхідність вилучення оригіналів рішень Бучанської міської ради, а вказані документи не є речами, що вилучені з обороту, робимо висновок, що таке вилучення є безпідставним і не ґрунтується на вимогах КПК України.

У зв`язку з чим, 01 серпня 2016 року Бучанською міською радою було направлено на адресу Генеральної прокуратури України клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, яке отримане 03 серпня 2016 року, але до часу подання даної скарги жодної відповіді на нього до Бучанської міської ради не надходило.

Крім того, 03 січня 2017 року представником Бучанської міської ради за довіреністю ОСОБА_7 повторно було подано клопотання про повернення документів, які були вилучені під час обшуку 21.07.2016 року.

У відповідь на вказане клопотання, 25.01.2017 року на адресу Бучанської міської ради надійшла постанова прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 13.01.2017 року. Відмову у задоволенні клопотання прокурор мотивує тим, що 22.07.2016 року слідчим слідчої групи розпочато слідчу (розшукову) дію у вигляді оформлення (складання) протоколу огляду речей та документів, яка на теперішній час триває.

Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

З постанови прокурора вбачається, що огляд вилучених документів триває понад 6 місяців, хоча кримінальне провадження, у якому здійснюється

досудове розслідування не є складним в розумінні п.1 ч.3 ст. 28 КПК України.

Великий обсяг матеріалів не свідчить про складність провадження, адже прокурор, з метою дотримання розумних строків міг створити групу слідчих для розслідування кримінального провадження та проведення слідчих дій, залучити спеціалістів для огляду документів та вжити інших дієвих заходів до завершення слідчої дії у розумний строк та повернення вилучених матеріалів. Однак цього зроблено не було, що свідчить про бездіяльність прокурора, яка призводить до необґрунтованого обмеження прав та законних інтересів володільця вилученого майна.

Крім того, за шість місяців прокурор не спромігся повернути навіть частини вилучених матеріалів, які оглянуто і які не мають жодного відношення до суті кримінального провадження.

На сьогоднішній день так зване тимчасове вилучення майна триває понад 6 місяців, що значно ускладнює роботу Бучанської міської ради та Центру надання адміністративних послуг, створює перешкоди та незручності для громадян, депутатів міської ради, адвокатів, які звертаються до Бучанської міської ради за отриманням копій рішень та інших матеріалів, які були вилучені під час обшуку (копії звернень та запитів про надання документів додаються).

Відповідно до п.1 ч.І ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним.

Саме невиконання процесуального обов`язку щодо негайного повернення майна особі й зумовлює існування процесуального механізму щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Слідчий ОСОБА_8 заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити , вказуючи на те, що було вилучено великий обсяг документів, які вивчаються органом досудового розслідування.

Вирішуючи скаргу слід зазначити наступне. Згідно ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Згідно до протоколу Першого Конвенції Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З урахування вказаних положень орган досудового розслідування зобов`язаний як найшвидше вирішити питання про значення вилученого майна для досудового розслідування кримінального провадження, можливість залишення завірених копій та повернення оригіналів, з метою не порушення права особи, у якої воно було вилучено, а також з метою недопущення зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому , вилучене майно має бути оглянуто, докладно описано та з урахуванням положень ст.100 КПК України , визначений статус речового майна ( при наявності достатніх підстав) .

При цьому враховуючи положення ст.100 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний вирішити питання у відповідності до ч3 ст.100 КПК України у найкоротші строки. Не вчинення вказаних дій є порушенням положень КПК України .

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З доводів скарги слідує, і зазначені обставини не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучено під час обшуку 21 липня 2016 року майна, а відтак останнє має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Утримання вилучених під час обшуку речей та документів без визначення їх значення для кримінального провадження є порушенням норм чинного КПК України, а також право особи, у якої вони вилучені, оскільки позбавляють в достатній мірі володіти та корстуватись ними без достатньої для цього підстави.

Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Зобов`язати Департамент з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України повернути тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час обшуку у приміщеннях Бучанської міської ради від 21 липня 2016 року, що в м. Буча Київської області по вул. Енергетиків, 12 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1