Провадження № 1-кп/645/405/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2016 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора Харківської міської прокуратури №3 ОСОБА_3 , прокурорів Харківської міської прокуратури №1 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Харкова, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засуджений: 29.09.1994 року вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст.142, ч.2 ст.140, ч.3 ст.141, 42 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 20.05.2002 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.153,70,71 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 02.07.2008 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці і 24 дні ; 22.06.2009 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.122, 71 КК України на строк 1 рік 4 місяця позбавлення волі; 19.10.2009 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186,71 КК України до 6 років 4 місяців позбавлення волі, ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 лютого 2011року вирок змінено: знижено призначене покарання за ч.3 ст. 15 і ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до цього покарання повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкові від 22.06.2009 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 4 місяці позбавлення волі. Звільненого умовно-достроково 08.08.2014 року на підставі постанови Балаклійського районного суду м.Харкова від 31.07.2014 року на невідбутий строк 2 місяці 22 дні.
у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 186, ч.1 ст. 187 КК України,
23 грудня 2015 року, приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м.Харків, пр.-т Перемоги, 61, м.Харків, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_9 , яка стояла біля банкомату «ПриватБанк», що знаходиться біля входу в супермаркет «АТБ» і знімала грошові кошти: декілька купюр номіналом по 200 гривень, які в подальшому поклала в кишеню куртки, в результаті чого у нього виник умисел на напад з метою з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка завдала нападу або погрозою застосування такого насильства. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, прослідкувавши за ОСОБА_9 , яка направилась в під`їзд будинку АДРЕСА_2 , піднімаючись за нею по сходам між 1 та 2 поверхом одразу схопив її за куртку і зі своєї куртки дістав предмет схожий на ніж невеликого розміру з білою пластмасовою рукояткою та прислонив його до горла, з метою подавлення волі потерпілої ОСОБА_9 заліз рукою в кишеню куртки і почав шукати грошові кошти. Потерпіла ОСОБА_9 , переживаючи за своє життя та здоров`я, дістала грошові кошти в сумі 600 гривень, номіналом по 200 гривень кожна купюра, і кинула грошові кошти та пластикову картку «Ощадбанк» на підлогу, ОСОБА_8 , штовхнувши потерпілу ОСОБА_9 , підняв з підлоги грошові кошти в сумі 600 гривень і поклав в кишеню куртки, після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Окрім того, 13 квітня 2016 року, приблизно о 10 год. 50 хв., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з невстановленим в ході досудового слідства чоловіком, одягнувши робочий одяг, рукавиці та закриті шапки з прорізями для очей, прибули на територію домоволодіння АДРЕСА_3 та підійшли до квартири АДРЕСА_4 , де мешкає раніше знайома ОСОБА_8 - Абу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на стук відчинила вхідні двері квартири. ОСОБА_8 спільно з невстановленим в ході досудового розслідування чоловіком намагались зайти до квартири, але Абу ОСОБА_10 почала чинити опір та, з силою штовхнувши вхідні двері квартири, вибігла на вулицю. В цей час невстановлений в ході слідства чоловік втік, а ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, догнавши останню, схватив її за руки та потягнув у квартиру. Абу ОСОБА_10 почала чинити опір на що ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, повалив її на землю, намагався руками одягнути їй на голову капюшон одітого на ній халату, хватав за руки та по землі тягнув у квартиру, Абу ОСОБА_10 , пручаючись, вкусила ОСОБА_8 за палець правої руки та зірвала з нього шапку, після чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_11 його впізнала, припинив утримувати останню за руки та тягти її у квартиру. У результаті дій ОСОБА_8 . Абу ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, правій руці та ногах, саден на обличчі, тулубі та ногах, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Також, 06.05.2016 року біля 14 год. 00 хв. ОСОБА_8 , маючи злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля буд. № 148 по вул. Полтавський Шлях у м. Харкові підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_12 та завів з нею розмову, запропонувавши пройтись по вулиці, на що остання погодилась. Коли вони підходили до дому № 61 по вул. Соціалістичній в м. Харкові, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_12 зайти в під`їзд № 1 вищевказаного будинку, так як почався дощ, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_8 зайшли в вищевказаний під`їзд та за допомогою ліфту піднялись на 16 поверх, де покурили та знов зайшли до ліфту для того, щоб спуститися на 1 поверх вищевказаного будинку. Коли двері ліфту зачинились, та він почав спускатися донизу, ОСОБА_8 , із корисних мотивів, нажавши на кнопку Стоп в ліфті, після зупинки ліфту, сказав ОСОБА_12 , щоб остання віддавала йому усі цінні речі, котрі знаходяться при ній. ОСОБА_12 зняла з себе ланцюжок, на котрому був кулон у вигляді підкови з недорогоцінного металу (біжутерія) і матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_12 не мають. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, сказав ОСОБА_12 , щоб та діставала з сумки, котра знаходилась при ній, цінні речі. ОСОБА_12 дістала з сумки мобільний телефон HTC Desize 300 Black, вартість котрого становить 1232грн. 00коп. (одна тисяча двісті тридцять дві грн.. 00 коп.). Після чого ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Окрім того, 28.05.2016 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_5 , побачив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_13 , яка йшла по провулку, та у нього виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито для потерпілої та очевидців, несподівано для потерпілої, взявся спереду за золотий ланцюжок, який висів на шиї потерпілої ОСОБА_13 та приклавши зусилля, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_13 , тим самим відкрито заволодів останнім, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном здобутим злочинним майном. Вартість майна, відкрито викраденого ОСОБА_8 у потерпілої ОСОБА_13 золотого ланцюжка складає 1274 грн. 09 коп. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_13 було заподіяно матеріальних збитків на суму 1274 грн. 09 коп.
Також, 24.05.2016 року, приблизно о 02 год. 45 хв. ОСОБА_8 , знаходився біля буд. № 154 по вул. Полтавський Шлях в м. Харкові, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_14 , котра заходила в під`їзд № 1 вищевказаного будинку. ОСОБА_8 , маючи злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, зайшов за ОСОБА_14 в під`їзд, а потім в ліфт. Коли ліфт почав підійматися, ОСОБА_8 нажав на кнопку Стоп, та, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, із корисних мотивів, штовхнув ОСОБА_14 своєю правою рукою у ліве плече, наказавши віддати йому гроші. Кострубіна Дістала з наружного карману надітого на ній джинсового комбінезону грошові кошти у розмірі 40 грн., дві купюри номіналом по 20 грн. та віддала ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_8 , вихопив своєю рукою з руки ОСОБА_14 мобільний телефон Samsung Galaxy АСЕ 3, вартістю 683 грн. 00 коп. Після чого, ОСОБА_8 сказав ОСОБА_14 , що цього мало, та ОСОБА_15 дістала з рюкзака, котрий знаходився при ній, грошові кошти у розмірі 150 грн. Після чого, ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 беззаперечно визнав себе винним у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 186 , ч.1 ст. 187 КК України, щиро розкаявся, пояснив суду про обставини вчиненого ним кримінальних правопорушень, про кількість викраденого майна, обставини нападів на потерпілих, та про обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, зазначивши про обставини викладені вище.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, як і кількість і вартість викраденого майна. З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого та цивільного позову. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 по епізоду розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу з погрозою застосування такого насильства.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 по епізодам відкритого заволодіння майна потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинений повторно.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 по епізоду нанесення тілесних ушкоджень Абу ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Вину обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 186, ч.1 ст. 187 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд вважає щире каяття, з`явлення із зізнанням.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України, судом визнається рецидив вчинення кримінальних правопорушень.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово засуджений в тому числі за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, а також проти життя та здоров`я особи, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
Призначаючи ОСОБА_8 у покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, більшість яких, за змістом ст. 12 КК України, є тяжкими кримінальними правопорушеннями, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання за ст.ст.186 ч.2, 187 ч.1 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, які передбачають відповідальність за вчинене, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості,та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.
Відповідно до вимоги ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Як встановлено у ході судового розгляду, протиправними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 була завдана матеріальна шкода у розмірі 600 гривень, у зв`язку з чим позовна заява в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, то, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому стягненню з ОСОБА_8 , виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У позовній заяві потерпіла зазначала, що вона відчула реальну загрозу своєму життю, зверталася до лікарні з приводу нервового потрясіння, проходила лікування. Після нападу на неї, вона постійно хвилюється, відчуває постійний страх, зокрема боїться виходити з квартири в темний час доби, постійно озирається, втратила спокій.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167, ст. 23 ЦК України, а також п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Суд вважає необхідним визнати наявність отримання потерпілою моральної шкоди, яка полягала в душевних стражданнях та переживаннях.
Суд приймає до уваги той факт, що потерпіла дійсно зазнала моральних страждань у вигляді душевного хвилювання, нервового потрясіння.
Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що заявлені ОСОБА_9 ,вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000 гривень
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судово- товарознавчих експертиз №3290 від 14.06.2016 року у сумі 263 грн. 88 коп., № 3252 від 14.06.2016 року у розмірі 263 грн. 88 коп., №3437 від 30.06.2016 року у сумі 263 грн. 88 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України.
Речовий доказ брухт золотого ланцюжка 585 проби, вагою 2,25 грамів, який знаходиться на відповідальному зберіганні в камері схову Немишлянського відділення поліції Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_13 .
Речовий доказ мобільний телефон HTC Desize 300 Black, що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_16 після набрання вироку законної сили вважати їй повернутим.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч.1 ст. 125, ч.2 186, ч.1 ст. 187 КК України та призначити покарання:
за ч.1 ст 187 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
за ч.2 ст 186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі,
за ч.1 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт на строк 200 годин.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання - 30 травня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово- товарознавчої експертизи №3290 від 14.06.2016 року у сумі 263 грн. 88 коп. (двісті шістдесят три гривні вісімдесят вісім копійок).
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово- товарознавчої експертизи № 3252 від 14.06.2016 року у сумі 263 грн. 88 коп. (двісті шістдесят три гривні вісімдесят вісім копійок).
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово- товарознавчої експертизи №3437 від 30.06.2016 року у сумі 263 грн. 88 коп. (двісті шістдесят три гривні вісімдесят вісім копійок).
Речовий доказ брухт ланцюжка 585 проби, вагою 2,25 грамів, який знаходиться на відповідальному зберіганні в камері схову Немишлянського відділення поліції Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_13 .
Речовий доказ мобільний телефон HTC Desize 300 Black, що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_16 після набрання вироку законної сили вважати їй повернутим.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя