Справа № 308/7300/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2016 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_4 на постанову про відмову визнанні потерпілим в кримінальном провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000108 від 06.07.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із скаргою, в якій просить суд скасувати постанову слідчого прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000108 та визнати її потерпілою у вказаному провадженні.
Скаргу мотивувала тим, що 30.06.2016 року звернулася з клопотанням до слідчого про визнання її потерпілою, однак останнім було 06.07.2016 року винесено постанову про відмову у визнанні її потерпілою в кримінальному провадженні № 0000108, яке було внесено до ЄРДР за її ОСОБА_4 повідомленням про злочин. Вважає, що постанова про відмову у визнанні її потерпілою є незаконною, необґрунтованою та не відповідає вимогам законодавства ні за формою, ні за змістом.
У судовому засіданні скаржник підтримала вимоги, зазначені в скарзі та з підстав наведених в ній, просила скасувати вищевказану постанову.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, мотивуючи тим, що постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 000108 було винесено у відповідності з чинним законодавством. Крім того, зазначив, що за складом ст. 343 КК України, заявник не може бути потерпілою.
Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, особою якій відмовлено у визнанні потерпілою.
У судовому засіданні встановлено, що 30.06.2016 року ОСОБА_4 звернулася до прокурора Закарпатської області з клопотанням про визнання потерпілою, яке мотивувала тим, що за її повідомленням було відкрито кримінальне провадження № 0000108 від 02.06.2016 року за ч.1 ст. 343 КК України за фактом втручання в проведення судово-медичної експертизи в рамках кримінального провадження № 0001732 від 06.11.2015 року за ч.1 ст. 125 КК України, де дружина прокурора ОСОБА_5 нанесла їй тілесні ушкодження середнього ступеню важкості. ОСОБА_5 , за попередньою змовою з заступником начальника бюро СМЕ Закарпатської області незаконно впливала на експерта, з метою занизити ступень важкості нанесених тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим була призначена повторна судово-медична експертиза.
Постановою від 06.07.2016 року було відмовлено у визнанні потерпілим через не зазначення заявником протиправних дій ОСОБА_6 , які могли призвести до заподіяння їй моральної, фізичної або майнової шкоди, ненадання доказів заподіяння шкоди.
Згідно з ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на положення КПК України, слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вирішено питання щодо участі заявника у кримінальному провадженні після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказує ч. 5 ст.55 КПК України.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Оскільки, постанова слідчого від 31.03.2015 року про відмову у визнанні потерпілою є невмотивованою, не містить належного обгрунтування прийнятого рішення, не зазначено обставин, які передбачені ч.5 ст. 55 КПК України, за наявності яких може бути винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим, така постанова підлягає скасуванню.
В свою чергу, вимога щодо зобов`язання слідчого визнати заявника потерпілим задоволенню не підлягає, оскільки, у відповідності до частини п`ятої ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності. А також те, що вимоги скарги щодо визнання потерпілою заявника виходять за рамки повноважень наданих слідчому судді.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову про відмову визнанні потерпілим в кримінальном провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000108 від 06.07.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України задовольнити частково.

Постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 від 06.07.2016 року про відмову у визнанні потерпілим кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000108 від 06.07.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України скасувати.

Зобов`язання слідчого в особливо важливих справах прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 чи іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000108, вирішити питання про визнання ОСОБА_4 потерпілою по кримінальному провадженню.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено 23.12.2016 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1