Справа № 464/1475/17
пр.№ 1-кп/464/152/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000417 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину: сина ОСОБА_5 , 2016 року народження, раніше судимий:

- 12.03.2003 Луцьким міським судом Волинської області за ч. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі з однорічним іспитовим строком;

- 23.10.2003 Ковельським міським судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі;

- 15.04.2010 Сарненським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі; звільнений 27.01.2015 у зв`язку з відбуттям покарання;

- 22.09.2015 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 395 КК України до 1 (одного) місяця арешту; звільнений 19.02.2016 у зв`язку з відбуттям покарання;

проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:

08.02.2017 близько 16 години 15 хвилин, перебуваючи в торговому залі супермаркету «Сільпо» по пр-кту Червоної Калини, 62 в м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, таємно, навмисно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 взяв зі стелажів в торговому залі магазину 12 плиток шоколаду «Рошен з горіхом» вартістю по 10 грн. 83 коп. за плитку, 2 пляшки олії «Maesteo de Olive» ємністю 250 мл. вартістю по 114 грн. 59 коп. за пляшку, банку лосося «Le Chef Lou» вартістю 83 грн. 28 коп., намагаючись завдати ТзОВ «Сільпо-Фуд 101» матеріальну шкоду на загальну суму 404 грн. 22 коп., та з вказаним товаром пройшов через касу магазину не розрахувавшись за товар, однак не довів свій намір до кінця по причинам, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником служби охорони ТзОВ «Сільпо-Фуд 101».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту скоєння кримінального правопорушення проти власності при вищезазначених обставинах. До таких обставин відносяться дата, час, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення, винуватість у скоєнні правопорушення та їх мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст ціх обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом раз`яснено, що участники провадження будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Провина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується поясненнями самого обвинуваченого, який в судовому засіданні підтвердив, що в лютому місяці 2017 року він зайшов до супермаркету «Сільпо», де під час вибору продуктів у нього раптово виник умисел на викрадення товарів. Взявши шоколад, олію та консерву, ОСОБА_4 поклав їх у сумку. Проходячи через касу, ОСОБА_4 розрахувався лише за дрібні продукти, а за те, що поклав до сумки, не розрахувався, після чого був затриманий охоронцем.

Також провина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- довідкою ТзОВ «Сільпо-Фуд 101» від 17.02.2017 року, згідно якої загальна вартість викрадених продуктів з ПДВ становить 485 грн., без ПДВ 404 грн. 22 коп.;

- роздруківкою чеку від 08.02.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 оплачено картопля, морква та пиво на загальну суму 37 грн. 72 коп.

За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що обвинувачений свою провину у вчиненні вищезазначеного правопорушення визнав повністю, суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази.

При цьому, проаналізувавши та оцінивши вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення проти власності.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєний повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінального правопорушення, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що скоєне ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії правопорушень середньої тяжкості. Суд враховує особу винного, який раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину. Обтяжуючих покарання обставин не виявлено. Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття.

Виходячи з обставин та ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2-х років обмеження волі. Саме через обставини скоєння кримінального правопорушення, відсутність матеріальної шкоди та щире каяття, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання.

При цьому суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Суд вважає, що звільнення ОСОБА_4 від покарання із встановленням випробувального строку буде справедливим та достатнім для покарання обвинуваченого за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 65-67, ст.ст. 75, 76, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 94, 349, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, якщо він протягом випробувального строку тривалістю в 1 (один) рік не скоїть нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: