Справа № 554/2182/16-к
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 19.04.2017

19 квітня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду, матеріали кримінального провадження №0000407 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого менеджером у ПП «Туристична агенція «Марабу», неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він «01.02.2016 року близько 2.00 год., перебуваючи в НК «Джек Бар», який знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Котляревського 1/27, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав гаманець, вартістю 216 грн., згідно висновку експерта №2302/2 від 23.02.2016 року ТОВ «Регіональна оціночна компанія Полтаваексперт», в якому знаходилось водійське посвідчення, без вартості зі слів потерпілого, та грошові кошти в сумі 3,000 грн., який належить ОСОБА_6 , чим завдав матеріального збитку на загальну суму 3216 гривень».

Дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що ввечері 31.01.2016 року він зателефонував своєму товаришу, ОСОБА_7 , який запропонував йому зустрілися в офісі туристичної агенції по вул. Небесної Сотні в м.Полтаві. Там вони випили по 50 г. віскі і близько 23.00 години перемістились у «Джек Бар». Через деякий час обвинувачений пішов до туалету, відчинив кабінку, де побачив гаманець, який лежав там у розгорнутому вигляді. У ньому було водійське посвідчення, банківські картки та гроші номіналом 100 гривень та інші дрібні купюри. Після цього ОСОБА_5 повернувся в зал, оглянув відвідувачів, однак чоловіка, зображеного на фото у водійському посвідченні не побачив, тому розповів про свою знахідку ОСОБА_7 . Останній йому порадив зранку віддати його в поліцію. Приблизно через годину ОСОБА_5 зі свідком поїхали додому. Вранці до обвинуваченого зателефонувала ОСОБА_8 та сказала, що він викрав гаманець не в тих людей і дала йому номер телефону потерпілого. Цього ж дня він зустрівся із ОСОБА_9 , який приїхав на автомобілі ще з двома хлопцями. Потерпілий не переглядаючи вміст гаманця, який йому передав ОСОБА_5 , повідомив, що у ньому не вистачає 2000 гривень. Також він сказав повернути йому ці кошти протягом 2 годин, в іншому випадку він звернеться із заявою про викрадення у нього цих коштів ОСОБА_5 , при цьому дав обвинуваченому прочитати вже надруковану заяву. Потім потерпілий оглянув свій гаманець та сказав, що звичайно цих коштів у ньому не вистачає. Потерпілий також зазначив, що на переглянутому в судовому засіданні відеозаписі зображений гаманець, що належить йому і він, переглянувши чи вистачить йому коштів на таксі, поклав свій гаманець у рюкзак. Наступного дня він хотів спробувати знайти потерпілого через соціальні мережі, а якщо йому б це не вдалось зробити, то він мав намір звернутись в поліцію. Коли до нього вночі телефонував потерпілий, обвинувачений спав і не пам`ятає чи розмовляв про щось із ним. Заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав.

Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що ввечері 31.01.2016 року він відпочивав разом із друзями в кафе «Мохіто», де вони святкували день народження ОСОБА_10 . Того ж вечора ОСОБА_11 , віддав йому борг в сумі 2500 гривен, які позичав близько двох місяців тому до тих подій. Гроші потерпілий поклав до свого гаманця, який знаходився у внутрішній кишені його піджаку. Близько 24.00 години він, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , брат ОСОБА_14 на ім`я ОСОБА_15 , та ще декілька дівчат поїхали у «Джек Бар». Близько 02.00 години, потерпілий зайшов у туалет, а свій гаманець він залишив на пристрої для видачі рушників. Окрім грошових коштів, у гаманці ще були водійське посвідчення, картка «Приватбанку» та інші пластикові картки. Приблизно через 5-7 хвилин після цього він виявив відсутність гаманця, втім не пам`ятає, чи ходив до туалету, щоб пошукати його. Потім ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 про те, що зник його гаманець. Вона порадила потерпілому звернутися до начальника охорони з цього приводу, та потім відвела його до адміністратора. Після цього, переглянувши записи з камер відеоспостереження було з`ясовано, що гаманець взяв ОСОБА_5 , який раніше працював у «Джек Барі». Адміністратор закладу надала йому номер мобільного телефону ОСОБА_5 . Під час телефонної розмови ОСОБА_5 сказав, що не брав гаманця потерпілого, а вранці наступного дня до обвинуваченого зателефонувала ОСОБА_8 та попросила його повернути викрадений гаманець потерпілому, на що він погодився. 01.02.2016 року ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в автомобілі, поблизу зупинки громадського транспортну «Оптика» віддав потерпілому його гаманець. У ньому все було на своїх місцях, окрім грошей, яких виявилося 220 гривень. ОСОБА_6 сказав, що в гаманці не вистачає 3000 гривень, на що обвинувачений пояснив, що грошових коштів не брав. Потерпілий дав ОСОБА_5 час на роздуми, щоб повернути гроші, яких не вистачало, та, оскільки від обавинуваченого не послідувало жодних дій, 03.02.2016 року ОСОБА_6 звернувся із заявою в поліцію. Також органам досудового розслідування він надав на експертизу свій гаманець та диск із фрагментами відеозаписів з камер відеоспостереження «Джек Бару». Вказаний гаманець він придбав 2-3 роки тому, за яку суму не пам`ятає. Просив задовольнити заявлений ним до ОСОБА_5 цивільний позов. Внаслідок вчиненого злочину йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у приниженні ділової репутації та погіршенні якості виконуваної ним роботи, свої службових обов`язків.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона працює прибиральницею у нічному закладі «Джек Бар». У її обов`язки входить миття підлоги в туалеті, вивішування паперу, витирання інших предметів, які знаходяться в туалеті. У лютому 2016 року, в день подій вона працювала та бачила, як потерпілий виходив з туалету. Також виходили інші гості закладу. Після цього вона зайшла до туалету, де зробила прибирання. Обвинуваченого того вечора у закладі вона не бачила, також не бачила і гаманця потерпілого. В подальшому вона дізналась, що зник гаманець ОСОБА_6 з туалету закладу, і вона сама заходила до приміщення туалету і пересвідчилась, що його там немає. В той вечір потерпілий ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_17 спілкувались між собою та разом шукали гаманець потерпілого. Від слідчого їй стало відомо, що у гаманці було приблизно 600-700 гривень. Пізніше слідчий ОСОБА_17 допитував її як свідка у даній справі. Підтвердила, що на фотографії на а.с. 175 передостаннім справа є слідчий ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що працює адміністратором у НК «Джек Бар». З ОСОБА_5 вона знайома, який також працював у НК «Джек Бар». 31.01.2016 року з 19.00 до 24.00 год. вона відпочивала в кафе «Мохіто» з друзями, де вони святкували день народження ОСОБА_10 . Після цього їхня компанія, близько п`ятнадцяти чоловік, в тому числі ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ще декілька осіб, переїхали до «Джек Бару», де продовжували святкування. ОСОБА_8 перебувала у «Джек Барі» близько 40-45 хвилин, а потім поїхала додому разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та хлопцем на ім`я ОСОБА_20 . Перебуваючи вдома, до свідка зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що в нього зник гаманець. ОСОБА_8 порадила потерпілому звернутися до адміністратора та подивитися відеозапис камер відеоспостереження. Через деякий час до свідка знову зателефонував потерпілий та повідомив, що його гаманець забрав ОСОБА_5 , він йому телефонує, однак останній не бере слухавку. ОСОБА_8 подзвонила обвинуваченому, але він також не взяв слухавку. Потім вона написала йому смс-повідомлення з проханням повернути гаманець ОСОБА_21 . Наступного дня свідок знову зателефонувала ОСОБА_5 з проханням повернути гаманець, на що останній пояснив, що гаманця він не брав. Через 15-20 хвилин після цього до свідка подзвонив обвинувачений та сказав, що гаманець потерпілого знаходиться у нього і він хоче його повернути. ОСОБА_8 порадила ОСОБА_5 домовитися про передачу гаманця з самим потерпілим. Свідку також було відомо, що в той вечір ОСОБА_6 віддав борг ОСОБА_11 в сумі 2500 гривень.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 31.01.2016 року вони разом із потерпілим ОСОБА_6 та іншими товаришами святкували день народження ОСОБА_10 у кафе «Мохіто». Близько 19.00 години він віддав потерпілому борг 2500 гривень, які позичав у нього 2-3 місяці тому для власних потреб. Потім ОСОБА_22 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 поїхали відпочивати у «Джек Бар». Через деякий час ОСОБА_6 повідомив йому, що у нього зник гаманець, але за яких обставин це сталося, потерпілий не повідомляв. ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_6 допомогти у пошуках гаманця, і через деякий час поїхав додому, а потерпілий ще залишився. Наступного дня, на прохання ОСОБА_6 він був присутнім разом з ОСОБА_10 при передачі потерпілому гаманця ОСОБА_5 . В автомобілі ОСОБА_10 , поблизу зупинки громадського транспорту «Оптика», обвинувачений передав потерпілому гаманець. Оглянувши вміст, у гаманці було 220 гривень і ОСОБА_6 сказав ОСОБА_5 , що невистачає грошей, яких було близько 3000 гривень. На це обвинувачений пояснив, що такої суми коштів у гаманці не було. ОСОБА_6 сказав обвинуваченому, що якщо він не поверне усіх коштів, то потерпілий звернеться із заявою до працівників поліції.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 31.01.2016 року у кафе «Мохіто» він святкував свій день народження. Серед запрошених також був ОСОБА_6 . Свідок був присутнім коли ОСОБА_11 віддавав борг ОСОБА_6 в сумі 2500 гривень. Ці грошові кошти потерпілий не перераховував, поклав до гаманця, а гаманець у внутрішню кишеню піджаку. Приблизно о 22-23 годині ОСОБА_10 , його брат, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 поїхали відпочивати далі до «Джек Бару». Близько 3.00 год. до ОСОБА_10 підійшов потерпілий і повідомив, що в нього зник гаманець. Зранку до ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_6 і попросив повезти його забрати гаманець у обвинуваченого. Свідок заїхав до потерпілого, а потім вони ще взяли з собою ОСОБА_11 і поїхали на зупинку громадського транспорту «Оптика». Там у автомобіль сів ОСОБА_5 і віддав ОСОБА_6 його гаманець. Потерпілий сказав, що у ньому не вистачає коштів, на що обвинувачений пояснив, що нічого не брав. Потерпілий сказав ОСОБА_5 віддати гроші до 14.00 години того дня, а якщо ні, то він буде звертатися в поліцію.

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_13 підтвердили, що 01.02.2016 року у нічний час відпочивали в компанії із ОСОБА_6 у «Джек Барі». Кожен із свідків протягом вечора декілька раз заходив у туалет, однак гаманця там вони не бачили. В подальшому від потерпілого ОСОБА_6 їм стало відомо про зникнення у нього гаманця.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що з ОСОБА_5 він знайомий близько п`яти-шести років. Останній працює менеджером по туризму у туристичній агенції «Марабу», де свідок є директором. Вечері 31 січня 2016 року він зателефонував ОСОБА_5 та запропонував зустрітись, на що останній погодився. Вони зустрілись у нього в офісі туристичної компанії і близько 23.00 години пішли у «Джек Бар». Близько 2 години ОСОБА_5 повідомив йому, що знайшов гаманець у туалеті і запитав, що йому з ним робити. Адміністратору закладу гаманець він порадив не віддали, щоб з банкіських карток не зникли гроші, бо такі випадки були у клубі «Спліт», де вони раніше працювали. ОСОБА_7 порадив обвинуваченому віддати гаманець наступного дня у поліцію. Самого гаманця свідок не бачив, як пояснив ОСОБА_5 у ньому знаходилися якісь документи, картки та незначна сума коштів, здається близько 100 гривень. Обвинувачений пройшовся по залу щоб знайти власника гаманця, однак у нього це не вийшло. Вони пробули у «Джек Барі» приблизно до 3 години, після чого викликали таксі і поїхали додому, оскільки живуть по сусідству. Настпуного дня ОСОБА_5 повідомив, що його знайшов потерпілий, якому він віддав гаманець. Грошових коштів у сумі 3000 гривень, у ОСОБА_5 в той вечір не було, оскільки у нього ледве вистачило на таксі, за яке він заплатив 35 гривень. За замовлення у «Джек Барі» розраховувався свідок. Приблизно у жовтні-грудні 2016 році він зустрів у «Джек Барі» потерпілого, який сказав йому, передати ОСОБА_5 , що останньому потрібно вже повернути ОСОБА_6 не 1000 доларів США, а 500 для того, що він забрав з поліції про заяву злочин.
Допитаний в ході судового розгляду як свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що у ніч з 31 січня на 01 лютого 2016 року він працював діджеєм у «Джек Барі» та періодично підходив до столику, за яким відпочивали ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_7 . Про зникнення гаманця у потерпілого ОСОБА_6 йому нічого не відомо. У «Джек Барі» відсутня технічна можливість вимкнути музику та зробити оголошення про те, що знайдено гаманець, оскільки у закладі не було мікрофону та ведучого.

На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину стороною обвинувачення також було надано у якості доказів:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 від 03.02.2016 року, згідно з яким він зазначив, що 01.02.2016 року близько 2.00 год. під час відпочинку в нічному закладі «Джек Бар» останній виявив крадіжку свого гаманця, в якому було водійське посвідчення на його ім`я та грошові кошти в сумі 3000 гривень. Підозрює у вчиненні злочину ОСОБА_25 , після перегляду записів із камери відеоспостереження (а.с. 80);

- заяву потерпілого ОСОБА_6 від 03.02.2016 року, адресовану начальнику Октябрського відділу поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області, в якій він вказує, що 1 лютого 2016 року близько 2.00 години у туалеті нічного закладу «Джек Бар» він залишив свій гаманець, в якому знаходилось 3000 гривень, банківські картки та водійське посвідчення. Виявивши відсутність гаманця, він звернувся до адміністрації закладу і після перегляду записів із камер відеоспостереження було встановлено, що крадіжку гаманця вчинив ОСОБА_26 . Просив притягнути винну особу до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України. Видав слідчому диск із камер відеоспостереження (а.с. 81);

- протокол огляду від 05.02.2016 року, відповідно до якого слідчим Октябрського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_17 проведено огляд приміщення нічного розважального закладу «Джек Бар», який розташований по вул. Котляревського 1/27 в м. Полтава. В ході огляду описана загальна обстановка закладу, в тому числі чоловічої туалетної кімнати, яка складається з двох кабінок, розділених металевою конструкцією. Навпроти кабінок розташований рукомийник, вище якого з правої сторони розташована ємкість для рідкого мила чорного кольору. З лівої сторони знаходиться пристрій чорного кольору з написом «TORK» для видачі паперових рушників. Будь-яких речей в ході огляду не вилучалось (а.с. 82);

- запит слідчого Октябрського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_17 директору НК «Джек Бар» від 05.02.2016 року про надання відеозаписів з камер відеоспостереження розважального закладу у період часу з 01.02.2016 року 01:30 год. по 01.02.2016 року 03:00 год (а.с. 83);

- відповідь на запит слідчого старшого адміністратора НК «Джек Бар» про направлення на запит від 05.02.2016 року копії відеозаписів з камер відеоспостереження у період часу з 01.02.2016 року 01.30 год. по 01.02.2016 року 03.00 год. При цьому, на вказаній відповіді відсутні відомості про реєстрацію у журналі вхідної кореспонденції, а також відсутній диск, який нібито направлявся на запит (а.с. 84);

- заяву ОСОБА_6 на ім`я слідчого ОСОБА_17 від 09.02.2016 року про добровільну видачу гаманця (а.с. 84а);

- протокол огляду від 09.02.2016 року, відповідно до якого слідчим Октябрського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_17 встановлено: « ОСОБА_6 добровільно видав гаманець чорного кольору, шкіряний та повідомив, що даний гаманець йому повернув ОСОБА_5 ». При цьому, всупереч самій процесуальній дії і ст. 237 КПК України слідчий огляд наданого йому гаманця не провів, не описав у протоколі ні сам гаманець ні його вміст (а.с. 88);

- заяву ОСОБА_6 на ім`я начальника Октябрського ВП ГУ НП в Полтавській області від 10.02.2016 року про долучення фотографій гаманця та відомостей про блокування банківських карток (а.с. 85-87);

- висновок експерта №2302/2 від 23.02.2016 року ТОВ «Регіональна оціночна компанія Полтаваексперт» про те, що ринкова вартість наданого на дослідження гаманця «DIRDERSI» становить 216 гривень (а.с. 92-102);

- протокол огляду від 11.02.2016 року, відповідно до якого слідчим Октябрського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_17 оглянуто відеозапис з камер відеоспостереження НК «Джек Бар» (а.с. 104-106);

- диск із записами камер відеоспостереження НК «Джек Бар» за 01.02.2016 року (а.с. 132);

- довідку «МТС-Україна» про те, що 01.02.2016 року о 4 годині 17 хвилин відбувся телефонний дзвінок з номеру НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 на номер НОМЕР_2 , яким користується обвинувачений (а.с. 105).

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, свідків, дослідивши докази обвинувачення та захисту, вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 наявний склад інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України з наступних підстав.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст.91 КПК України підлягають:

- подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

- винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

- вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

- обставини, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

- обставини, що є підставою для звільнення від кримінальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого та прокурора.

Відповідно до Закону крадіжка - це таємне викрадення чужого майна, яке полягає у незаконному вилученні його з володіння власника чи особи, у віданні якої воно знаходиться. При цьому, не може бути предметом крадіжки майно, яке виявилося загубленим або вийшло з володіння власника внаслідок випадкових обставин.

З суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел, тобто особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Ст. 458 КПК України передбачає, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.
У рішенні №5-2кс14 від 6 березня 2014 року Верховним Судом України викладена правова позиція щодо розгляду питання про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норми закону про кримінальну відповідальність щодо таємного викрадення чужого майна. В зазначеній вище правовій позиції Верховного Суду України вказується, що визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення. Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину. Предметом крадіжки завжди є будь-яке чуже майно чи майнові права на нього. Нерідко це майно може знаходитися на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи перебувати в іншому доступному місці. Правовий режим такого майна не завжди означає, що воно є нічийним, таким, від якого власник відмовився чи втратив з ним зв`язок.

Про те, що майно, доступ до якого був неутруднений, має власника; що воно тимчасово з якихось причин опинилося поза увагою останнього; що власник фактично не втратив над ним контролю і завжди може його поновити, а також те, що особа, яка виявляє таке майно й заволодіває ним, фактично викрадає його, можуть свідчити такі обставини:

- індивідуальні відмінні ознаки предмета майна (тип, вид, найменування, особливості тощо), з вигляду яких винна особа в змозі визначити власника майна;

- конкретна характеристика місця перебування майна на момент його виявлення, яка дає можливість визначити (побачити, виявити) межі приватності місця знаходження майна;

- зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи визріває і реалізується намір заволодіти майном;

- причини появи майна на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок з ним.

Про умисел на викрадення майна за аналізованих підстав може свідчити поведінка винної особи під час та після злочину. Навіть якщо ця особа до виявлення майна мала якийсь свій порядок дій, після його виявлення відмовляється від своїх планів, заволодіває майном і зникає з місця події.

Спосіб викрадення майна є таємним, одним із різновидів якого є викрадення майна у присутності інших осіб, які, на переконання винної особи, не сприймають його дії як викрадення майна. Враховуючи специфіку цього злочину, способами вилучення майна переважно виступають фізичне витягання, переміщення, видалення його з володіння власника.

Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини подій 01.02.2016 року, суд зазначає, що:

-місце перебування гаманця в туалетному приміщенні нічного закладу на момент його виявлення ОСОБА_5 не дає жодних даних щодо меж приватності цього місця, тобто не дає можливості співвіднести місце знаходження виявленого гаманця з конкретним його власником, адже зі змісту відеозапису з камери спостереження видно, що ОСОБА_5 не міг бачити, що гаманець у туалеті залишив саме ОСОБА_6 , й коли він це зробив;

-причини, умови та обставини появи гаманця у туалеті також не могли вказувати на конкретного власника цього майна, логічно вказуючи лише на те, що його залишив хтось із відвідачів закладу. При цьому, місце на яке вказує обвинувачений ОСОБА_5 підлога кабінки туалету і розгорнутий вигляд гаманця вказують, що він був залишений у тому місці не власником, а останній втратив із ним зв`язок поза власною волею;

-ОСОБА_5 після того як заволодів гаманцем намагався відшукати власника знайденої речі, однак не знайшов потерпілого. Єдиним документом за допомогою, якого ОСОБА_5 міг ідентифікувати власника було водійське посвідчення ОСОБА_6 , однак на фотографії у ньому ОСОБА_6 виглядає молодшим та має іншу зачіску. При цьому суд враховує, що події відбувались у нічний час, у розважальному закладі, де була значна кількість відвідувачів та погане освітлення;

-спрямування наміру ОСОБА_5 на заволодіння цим гаманцем з метою його повернення власнику нічим не спростовано й не може обґрунтовано ставитися під сумнів, виходячи лише з того, що ОСОБА_5 не повідомив про це адміністрацію закладу з певних особистих міркувань. Суд не може виходити з презумпції того, що таке негайне невжиття заходів вказує та протиправність умислу, а навпаки виходить з презумпції правомірності поведінки особи, якщо не доведено протилежне;

- поведінка ОСОБА_5 після виявлення чужого гаманця не змінилась, він від своїх планів не відмовився, а продовжив відпочивати у нічному закладі, де пробув близько години, розповів про знахідку своєму знайомому ОСОБА_7 , не приховуючи факт виявлення гаманця від сторонніх осіб;

- не встановлено будь-які спроби ОСОБА_5 скористатись банківськими картками потерпілого ОСОБА_6 , а саме зняти з них кошти чи розрахуватись за які-небудь товари протягом часу коли вказане майно перебувало у його володінні;

- з показань самого потерпілого та свідків вбачається, що ОСОБА_6 дійсно залишив (забув) свій гаманець у приміщенні туалету нічного клубу і певний час навіть не знав місце, де вибуло з його володіння майно, у зв`язку з чим залучив до пошуку друзів, яким повідомив, що у нього зник гаманець, не уточнюючи обставин та місця зникнення;

- обвинувачений ОСОБА_5 наступного ж дня повернув гаманець ОСОБА_6 , який він знайшов, ще до звернення потерпілого у правоохоронні органи.

Доводи потерпілого про те, що ОСОБА_5 всупереч вимогам ст. 337 Цивільного кодексу України не повідомив про знахідку адміністрацію «Джек Бару» не є переконливом доказом наявності умислу ОСОБА_5 на заволодіння чужим майном, та пояснені останнім упередженням можливості використання банківських карток потерпілого сторонніми особами, тому не можуть бути покладені в основу обвинувачення. Не виконання приписів ст. 337 ЦК України не є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, а може бути підставою відповідальності цивільної, у передбачених Законом випадках.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про те, що спрямування умислу ОСОБА_5 на таємне викрадення чужого майна не доведене, а також не доведений і належний предмет злочину, яким має виступати чуже майно, тобто майно, яке усвідомлено для крадія перебуває у власності певної особи. Отже, у ОСОБА_5 на момент виявлення гаманця не було можливості негайно повернути гаманець його власнику, а тому він його цілком обґрунтовано сприйняв як знахідку, й взяв собі з метою подальшого повернення, що і зробив наступного дня.

Таким чином, стороною обвинувачення не надано доказів, які поза розумним сумнівом доводили б те, що ОСОБА_5 , беручи гаманець, що належить ОСОБА_6 , усвідомлював, що вищевказаний гаманець був тимчасово залишений власником та не вийшов з фактичного володіння власника.

Окрім того, оскільки інкримінований обвинуваченому ОСОБА_5 злочин: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з об`єктивної сторони є злочином з матеріальним складом, тому обов`язковими ознаками такого є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням. Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до роз`яснень пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення злочину, визначається лише вартістю цього майна, яке виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Згідно з п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Вказані норми є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Визначення вартості того чи іншого товару або майна у кримінальному провадженні згідно із Законом України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, відноситься виключно до компетенції атестованих судових експертів, які мають відповідне свідоцтво експерта.

Оцінюючи як доказ наданий стороною обвинувачення висновок експерта №2302/2 від 23.02.2016 року ТОВ «Регіональна оціночна компанія Полтаваексперт» про вартість наданого на дослідження гаманця «DIRDERSI» суд враховує, що висновок зроблений оцінювачем ОСОБА_27 , який не є судовим експертом, не має відповідного свідоцтва, та не внесений до реєстру атестованих судових експертів і не може визначати вартість майна у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до постанови про призначення експертизи від 23.02.2016 року слідчим ОСОБА_17 надано на дослідження фото гаманця та відсутні відомості про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_27 не зміг повідомити якою методикою, затвердженою Міністерством юстиції України він користувався при проведенні дослідження від 23.02.2016 року. Крім того, останній суду пояснив, що на даний час він не є атестованим експертом, а тому не внесений до реєстру судових експертів. Слідчий ОСОБА_17 приніс йому на дослідження об`єкт, яким був гаманець, при цьому він не був упакований та не опечатаний. Вказаний гаманець був із натуральної шкіри, відділення в ньому експерт не описував, тільки сфотографував його. Акт прийому-передачі речового доказу не складався, супровідного листа про направлення його на експертизу експерт не бачив. При визначенні вартості гаманця, експерт знайшов аналогічний бувший у користуванні гаманець на сайті «OLX» в мережі Інтернет, який коштував 240 гривень. Від цієї вартості він відняв 10% для торгу і таким чином визначив можливу вартість наданого йому на дослідження гаманця. Такий порядок визначення вартості речі виробився в процесі його роботи. Хто саме сплачував кошти за проведення експертизи, йому невідомо.

Допитаний в судовому засіданні директор ТОВ «Регіональна оціночна компанія «Полтаваексперт» ОСОБА_28 повідомив, що судовим експертом він не являється. 23.02.2016 року до нього зателефонував слідчий ОСОБА_17 та запитав чи можливо визначити вартість гаманця. Він відповів, що так і слідчий надав на дослідження гаманець. Його вартість визначав ОСОБА_27 , а він підписав висновок лише як директор товариства. За проведення експертизи розраховувався слідчий, який передав йому 50 гривень. Квитанцію про оплату, як і довідку про вартість проведення експертизи, ОСОБА_28 не надавав.

У вказаному висновку експертом не проведено огляд та опис наданого на дослідження гаманця, не зазначено, що проводилась його фотографування і на які засоби. При цьому фотографії долучені до висновку експерта (а.с. 95, 96) є ідентичними тим, що надав слідчому потерпілий ОСОБА_6 (а.с. 86, 87), що взалі ставить під сумнів передачу в розпорядження експерта досліджуваного об`єкта. Зокрема, на вказаних фотознімкам однаково розташований предмет фографуння, так само в гаманці розташовані банківські картки, а на зроблених знімках аналогічно відображена тінь від особи, що проводила фотографування.

Таким чином, з наведено вище вбачається, що висновок експерта №2302/2 від 23.02.2016 року проведений ТОВ «Регіональна оціночна компанія Полтаваексперт» є неналежним та недопустимим доказом, оскільки він отриманий не в порядку, передбаченому п.6 ч.2 ст.242 КПК України, а також не підтверджує вартість гаманця, що належить потерпілому.

При дослідженні відеозаписів подій з камер відеоспостереження у НК «Джек Бар» судом встановлено, що на відеофайлі №ch10_3812 о 1 год. 45 хв. 04 с. зображено потерпілого ОСОБА_6 , який заходить до туалетної кімнати. Після цього о 1 год. 48 хв. 00 с. та 1 год. 50 хв. 40 с. до туалету заходіть двоє хлопців, які через деякий час виходять. О 1 год. 54 хв. 23 с. до вказаної кімнати заходить прибиральниця, а о 1 год. 55 хв. 00 с. виходить ОСОБА_6 . О 1 год. 56 хв. 06 с. приміщення туалетної кімнати залишає прибиральниця. В подальшому, в період часу з 2 год. 05 хв. 20 с. по 2 год. 08 хв. 40 с., туалетну кімнату відвідує ще шість чоловіків. О 2 год. 10 хв. 55 с. до туалетної кімнати заходить ОСОБА_5 , який виходить о 2 год. 11 хв. 44 с.

На відеозаписі №ch02_0827 о 2 год. 08 хв. 45 с. зображено як за диван присів ОСОБА_5 та ділька секунд оглядав середнє відділення гаманця і поклав його у сумку, яка знаходилась на дивані.

Інші відеозаписи на представленому диску не містять інформації на спростування чи підтвердження висунутого обвинувачення.

Аналізуючи досліджені відеозаписи, вбачається, що у проміжок часу між тим як до туалетної кімнати зайшов ОСОБА_6 та вийшов із неї до у приміщення туалету заходило двоє чоловік та прибиральниця ОСОБА_16 . Потерпілий ОСОБА_6 стверджує, що залишив гаманець на пристрої для видачі паперових рушників, проте допитана як свідок у судовому засіданні ОСОБА_16 зазначила, що під час прибирання у туалеті сторонніх предметів, у тому числі гаманця вона не бачила. Пізніше, перед тим як до туалетної кімнати зайшов ОСОБА_5 , і як стверджує останній знайшов гаманець потерпілого у розгорнутому вигляді у туалетній кабінці, до туалету заходило ще шість чоловік. При цьому один із них заходив до туалетної кімнати двічі і кожному випадку при виході тримав у руках паперовий рушник, яким витирав руки.

Таким чином, кожен із навчених вище осіб мав можливість, виявивши гаманець ОСОБА_6 , який він залишив на пристрої для видачі паперових рушників, витягти з нього кошти та кинути гаманець у туалетну кабінку. У зв`язку з цим, обвинувачення ОСОБА_5 у заволодінні грошовими коштами потерпілого в сумі 3000 гривень є слідчою версією, яка не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд вважає такий факт недоведеним поза розумнім сумнівом.

В ході перегляду відеозапису №ch02_0827 обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що на ньому зображено гаманець, що належить йому і він в той час переглядав власні кошти щоб впевнетись, що йому вистачить для виклику таксі. Вказані доводи ОСОБА_5 не були спростовані в ході судового розгляду, оскільки із наданого відеозапису не можливо ідентифікувати зображений на ньому гаманець, до того ж згідно з віддеозаписом події відбувались о 2 год. 08 хв. 45 с., тобто до того як ОСОБА_5 зайшов у приміщення туалету (2 год. 10 хв. 55 с.).

У сукупності з встановленими в ході судового розгляду обставинами, суд враховує також особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має джерело доходу, а саме працює менеджером у ПП «Туристична агенція «Марабу». Робота ОСОБА_5 пов`язана із обігом грошових коштів. За вказаним місцем роботи, як і на попередніх роботах ОСОБА_5 зарекомендував себе позитивно, недоїмок грошових коштів, нестач товару за період його роботи зафіксовано не було (а.с. 111-113).

Суд критично оцінює надану стороною обвинувачення характеристику за підписом нібито інспектора відділення поліції №2 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_29 про те, що ОСОБА_5 за місцем свого проживання зарекомендував себе з негативної сторони, періодично вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя, схильний до порушення громадського порядку, з сусідами добросусідських відносин не підтримує, а підтримує стосунки з особами, які ведуть сумнівний спосіб життя. Так, допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_29 повідомив, що працює дільничним інспектором відділення поліції №2 Полтавського відділу поліції. Вказана характеристика на ОСОБА_5 надрукована не ним, підпис у характеристиці йому також не належить. Він обслуговує територію, де мешкає ОСОБА_5 , однак його він не знає, скарг на нього не надходило, на обліках серед осіб, які зловживають спиртними напоями чи схильні до вчинення насильства ОСОБА_5 не значиться.

В світлі викладеного суд також враховує, що крім власних показань ОСОБА_5 , у яких він підтверджує, що знайшов гаманець у приміщенні туалету за викладених вище обставин, інших доказів на підтвердження заволодіння гаманцем потерпілого чи його грошовими коштами органами досудового розслідування не зібрано. У зв`язку з цим, у разі наявності у ОСОБА_5 корисливого мотиву, умислу на заволодіння чужим майном та фактичного заволодіння частиною грошових коштів потерпілого, не є логічною, та суперечить версії органів досудового розслідування подальша поведінка обвинуваченого щодо повернення гаманця з документами та частиною грошових коштів потерпілому. При цьому, допитані в суді свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підтвердили, що під час повернення гаманця потерпілому ОСОБА_5 заперечував, що у ньому було 3000 гривень в момент його виявлення.

За змістом статті 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може грунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.

Згідно з роз`ясненнями у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані докази не підтверджують обвинувачення суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Ст. 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумнім сумнівом.

Згідно зі ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що спрямування умислу обвинуваченого ОСОБА_5 на таємне викрадення чужого майна у судовому засідання не знайшло свого підтвердження. Не доведеним на думку суду є і предмет злочину, яким має виступати чуже майно, тобто майно, яке усвідомлено для крадія перебуває у власності певної особи, а також вартість цього майна та сума завданих збитків. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає виправданню у зв`язку з відсутністю у його діях складу інкримінованого йому злочину.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду. У зв`язку з цим цивільний позов заявлений ОСОБА_6 підлягає залишенню без розгляду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України та виправдати його через відсутність у його діях складу злочину.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 скасувати.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речові докази:

- гаманець чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - повернути йому за належністю;

- СД-диск із відеозаписом від 01.02.2016 року - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави протягом 30 діб з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_1