Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/70/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2017 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

скаржника (власника майна) ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року, якою накладено арешт шляхом заборони відчуженя, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору, що у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності.

ВСТАНОВИЛА:
Старший слідчий СВ Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП України в Кіровоградській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_10 про арешт майна мотивуючи тим, що близько 13 години 12.02.2017 року невстановлена особа, перебуваючи на кладовищі, яке розміщено між АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 вчинила наругу над могилами ОСОБА_11 (1926-1994рр) та ОСОБА_12 (1913-1976 рр), вчинена з корисливих мотивів.

На підставі вище викладеного, 12.02.2017 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим слідчого відділення Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП України в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції за №0000057 та розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України.

Судом І інстанції зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.02.2017 року близько 14:00 год. запропонував ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поїхати до Петрівського району Кіровоградської області на кладовище,з метою назбирати металобрухт. На пропозицію ОСОБА_8 вказані вище особи погодилися та 12.02.2017 року, на автомобілі ОСОБА_8 марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору, поїхали на кладовище, що знаходиться в селі Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області. Перебуваючи там, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пошкодили могили ОСОБА_11 (1926-1994рр) та ОСОБА_12 (1913-1976 рр.), шляхом пошкодження частини металевої огранки та шляхом викопування металевого столику для поминальних обідів. В подальшому, частина металевої огорожі та металевий столик могли бути транспортовані ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 із кладовища в інше місце на автомобілі ОСОБА_8 , але їхні злочинні дії були викриті та припинені працівниками Петрівського відділення Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

12.02.2017 року в ході огляду місця події, а саме кладовища, яке розміщено між АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 виявлено та вилучено наступні предмети та інструменти: один лом з дерев`яною ручкою, одна пилка по металу, один розвідний трубний ключ 10х12, один трубний ключ, набір ключів комбінований 12в1, полотно по металу, одна металева хвіртка синього кольору, один металевий стіл синього кольору, одна пуста скляна пляшка з-під пива «Десант» та автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору.

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору, належить ОСОБА_8 .

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на те, що вказаний автомобіль вилучений на місці та під час скоєння кримінального правопорушення та з метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, а також те що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ним може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 3 ст.297 КК України, а тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Зазначає, що він зареєстрований як фізична особа підприємець у місті Олександрії та здійснюю підприємницьку діяльність пов`язану з виготовленням та встановленням пам`ятників, надгробків, огорож та інших виробів з бетону для місць поховання. Даний вид діяльності він здійснює з 1999 року до теперішнього часу на території міста Олександрії, Олександрійського району, Петрівського району та інших прилеглих територіях.

Вказаний вид діяльності є єдиним джерелом його доходів.

Для здійснення підприємницької діяльності він використовує власний автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Його діяльність носить сезонний характер, оскільки найбільша кількість замовлень надходить в кінці зими та на початку весни, тому перед початком сезону він виготовляє рекламні щити невеликого розміру, які встановлює біля кладовищ в різних населених пунктах Кіровоградської області.

У зв`язку з великим обсягом роботи та поганим станом мого здоров`я, він іноді залучає до виконання робіт інших осіб на договірній основі.

12 лютого 2017 року він вирішив встановити рекламний щит на кладовищі в с. Новий Стародуб, Петрівського району. Кіровоградської області, для цього залучив двох раніще знайомих йому мешканців міста Олександрії на ім`я ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (їх повні анкетні данні йому не відомі), які вже неодноразово допомагали йому по роботі. Він пообіцяв заплатити їм після встановлення рекламного щита 50 грн. кожному.

Приблизно о 12 годині цього ж дня вони приїхали в село Новий Стародуб, Петрівського району. Дорога до кладовища була переметена снігом, тому він запропонував ОСОБА_15 та ОСОБА_16 взяти інструмент та піти на кладовище шукати місце для встановлення рекламного щита, а він поїхав до магазину за продуктами харчування, оскільки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 попросили нагодувати їх.

Приблизно через 10-15 хвилин він повернувся на автомобілі до кладовища в с. Новий Стародуб, де помітив скупчення незнайомих людей, як пізніше дізнався всі вони місцеві жителі, які затримали ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , спричинили останнім тілесні ушкодження та звинувачували їх у замаху на крадіжку металевого столику і хвіртки від огорожі могили.

Через деякий час до кладовища в с. Новий Стародуб прибули працівники поліції Петрівського відділу поліції і затримали ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також в ході огляду місця події працівники поліції спочатку оглянули, а потім вилучили належний йому автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору. При цьому він не чинив опору і надав дозвіл на огляд свого автомобіля, бо був переконаний у своїй непричетності до будь-яких протиправних дій.

В подальшому він дізнався, що працівники поліції Петрівського відділу поліції на місці події, після застосування фізичної сили та психологічного тиску до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , відібрали від них заяви про з`явлення з зізнанням, в яких під диктовку працівників поліції останні зазначили про його причетність до їх протиправних дій, як організатора, що повністю не відповідає дійсності.

Він не був поінформований про будь-які протиправні наміри або дії ОСОБА_15 та ОСОБА_16 направлені на викрадення металевих виробів з місць поховання на кладовищі в селі Новий Стародуб, але під час розгляду клопотання слідчого про арещт тимчасово вилученого майна (автомобіля) в судовому засіданні з виступу прокурора дізнався, що наче б то це він запропонував ОСОБА_15 та ОСОБА_16 поїхати до Петрівського району Кіровоградської області на кладовище, з метою назбирати металобрухт, а належний йому автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорущення, оскільки міг бути призначений для транспортування частини металевої огранки та металевого столику для поминальних обідів, що були вилучені з могил.

Вказує, що до теперішнього часу його автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться на території Петрівського відділу поліції, в зв`язку з чим він не має можливості користуватися ним та вести підприємницьку діяльність, оскільки ціна послуг з виготовлення та встановлення виробів з бетону напряму залежить від наявності у користуванні власного автомобіля.

Вважає, що автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить йому у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , не відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки слідчим та прокурором не надано доказів використання данного автомобіля, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а думка прокурора, що даний автомобіль міг бути призначений для транспортування частини металевої огранки та металевого столику для поминальних обідів, що були вилучені з могил, є недоведеним та не обґрунтованим припущенням.

Вважає, що в судовому засіданні слідчим та прокурором не доведено існування обставин, які б могли підтвердити, що незастосування заборони користування тимчасово вилученим майном автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зазначає, що співпрацює зі слідством, надав показання слідчому про всі відомі йому обставини у справі, добровільно надав дозвіл працівникам поліції на огляд належного йому автомобіля марки «FORD» моделі «TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , безпосередньо на місці події 12.02.2017 року, за результатами якого жодних доказів його причетності до транспортування частини металевої огранки та металевого столику для поминальних обідів, що були вилучені з могил, не виявлено.

Не має наміру приховувати, пошкоджувати, псувати, ховати,втрачати, знищувати, передавати належний йому автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги скаржника, зазначивши, що постанова прийнята судом першої інстанції є законною, та обґрунтованою; ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу повністю, заперечивши стосовно задоволення клопотання про арешт майна, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, Петрівським відділенням поліції Долинського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057 від 12 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області було накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» , реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору, щ у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності.

З таким рішенням слідчого судді погодитись неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження №0000057 зареєстроване ще 12.02.2017 року повідомлення про підозру ОСОБА_8 , який є власником тимчасово вилученого мана не повідомлено, отже на час розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на майно у кримінальному провадженні ОСОБА_8 в статусі підозрюваного не перебував, в зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.

Проте, ст. 170 КПК України має вичерпний перелік осіб, на майно яких може бути накладено арешт. ОСОБА_17 не підпадає під перелік осіб, зазначених у даній статті.

Тобто, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно постановлена без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.

Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситись з обставинами кримінального провадження.

Однак, в ухвалі слідчий суддя, взагалі не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення вказане майно має до розслідування вчинених злочинів, апеляційний суд вважає, що у даному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно, а тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Враховуючи, що за матеріалами клопотання відсутні докази вчинення кримінального правопорушення за участю ОСОБА_8 , а твердження, що автомобіль, який належить ОСОБА_8 є знаряддям вчинення злочину, з огляду на те, що він міг бути призначений для транспортування частини металевої огранки та металевого столику для поминальних обідів, що були вилучені із могил є нічим необґрунтованим припущенням, то наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту вказаного майна взагалі спростовується. Зокрема, слід зазначити, що слідчий суддя жодним чином не проаналізував підстав арешту майна, його завдань та наслідків, обмежившись лише посиланням на норму КПК України, що є грубим порушенням процесуальних норм та прав власності гарантованих законом.

Також в ухвалі місцевого суду не наведено, які саме фактичні дані приводять до висновку , що скасування арешту майна останньої може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2016 року, якою накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» , реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору, що у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності скасувати.

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП України в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_10 про накадення арешту на майно, а саме автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» , реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору, що у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 - відмовити.

Повернути автомобіль марки «FORD» моделі «TRANZIT» , реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору власнику ОСОБА_8 , що належить йому на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 .

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2