Справа № 461/4721/17
Провадження № 1-кс/461/4677/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою через перевищення граничного строку, -
в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою, в якій просить звільнити з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через перевищення граничного строку тримання під вартою у Львівському слідчому ізоляторі №19.

В обґрунтування свого клопотання захисник вказує, що з 29.12.2013 р. до 21.06.2017 р. обвинувачена ОСОБА_5 відбула 6 років 11 місяців 16 днів призначеного покарання, а з 21.06.2017 р. до 04.07.2017 р. (дати подання клопотання) увесь строк призначеного покарання (14 днів). Таким чином, станом на 10.07.2017 р. обвинувачена ОСОБА_5 6 днів позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив таке задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання заперечив, просив в задоволенні такого відмовити.

Заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, перевіривши матеріали клопотання, з`ясувавши фактичні обставини справи, приходжу до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; неперевищення граничного строку тримання під вартою; відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 02.02.2017 року, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, яке рахується з 29 грудня 2013 року - часу її фактичного затримання.

Одночасно у строк призначеного покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк її попереднього ув`язнення - з 29.12.2013 р. по день ухвалення вироку - 02.02.2017 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою засудженій залишено до вступу вироку в законну силу.

Як слідує зі змісту ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-УПІ від 26.11.2015), що діяла до 21.06.2017 р. - дати вступу в силу Закону №2046-УІІІ від 18.05.2017 р., зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання застосування ч.5 ст.72 КК України вказаного Закону у часі визначається ст.22 Конституції України, згідно якої при прийняті нових законів, або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод (частина 3).

Відповідно ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина (п. 1); засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них (п.22).

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 02.02.2017 року не вступив в законну силу.

Згідно ж вимог ч.1 ст.421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Разом з цим, я встановлено в судовому засіданні, по даному кримінальному провадженні ні від прокурора, ні від потерпілої чи її представника апеляційних скарг на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 02.02.2017 р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання не надходило.

Правила позбавлення особи свободи встановлено п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції; Європейської конвенції), згідно з якими ніхто не може бути позбавлений свободи інакше, як відповідно до процедури, встановленої законом.

У відповідності до п. 4 ст. 5 Європейської конвенції кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинили органи, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зі змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідує, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом, як то передбачено ст.29 Конституції України, згідно до ст. 55 якої права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини визначених п.2 ч.5 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе, зокрема, неперевищення граничного строку тримання під вартою.
Таким чином станом на 28.06.2017 року обвинувачена ОСОБА_5 відбула 7 років призначеного покарання та підлягає звільненню.

Разом з тим, ОСОБА_5 , з 29.12.2013 р. до 21.06.2017 р. відбула 6 років 11 місяців 16 днів призначеного покарання, а з 21.06.2017 р. до 04.07.2017р. (дати подання клопотання) увесь строк призначеного покарання (14 днів), відтак, клопотання є доведеним і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 206 КПК України слідчий суддя,-
у х в а л и в :

клопотання задовольнити.

Звільнити з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через перевищення граничного строку тримання під вартою у Львівському слідчому ізоляторі №19.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .