АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/992/17 Справа № 200/8407/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ТОВ «АСТА», на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2017 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження даного майна.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що клопотання слідчого є обґрунтованим, вказане нерухоме майно постановою слідчого від 12 травня 2017 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, перетворення, відчуження, вважав за можливе накласти арешт на дане нерухоме майно.
В апеляційній скарзі представник третьої особи просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що клопотання слідчого розглянуто без виклику власника майна, чим порушено його права. В ухвалі слідчого судді не зазначено підставу, передбачену ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту. Крім того, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею не виконані вимоги, передбачені ст. 173 КПК України, у зв`язку з чим вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що жодних підстав для накладення арешту в даному кримінальному провадженні не має, а застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження суттєво порушує права ТОВ «АСТА» як добросовісного набувача вказаного нерухомого майна.
Заслухавши суддю-доповідача, думку представника третьої особи, який підтримав апеляційну скаргу і, з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, думку прокурора та пояснення слідчого, які заперечували проти задоволення скарги і вважали арешт необхідним засобом, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти… в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи представника третьої особи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

З наданих матеріалів вбачається, що слідчим відділом ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування за фактом шахрайства, тобто незаконного заволодіння нерухомим майном, шляхом обману, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинено гр. ОСОБА_10 матеріальну шкоду у великих розмірах.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2008 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Однак, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником нерухомого майна, розташованого за вищевказаною адресою, є ОСОБА_11 на підставі договору купівлі продажу № 316 від 07.03.2017 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 .
Згідно протоколу допиту потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що ніякого договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вона не укладала та не мала на меті продавати вищевказане нерухоме майно.
Постановою слідчого від 12 травня 2017 року вказане нерухоме майно визнано речовим доказом.
Таким чином, вказане нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є предметом кримінально протиправних дій, у зв`язку з чим є речовим доказом у кримінальному провадженні, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту з метою збереження речового доказу.
Апеляційний суд зауважує, що доводи представника третьої особи про придбання вказаного нерухомого майна відповідно до договору купівлі-продажу і про те, що ТОВ «АСТА» є добросовісним набувачем, підлягає встановленню в ході досудового розслідування, при цьому в силу абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України арешт на майно, що перебуває у власності добросовісного набувача, може бути накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від іншихправових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Завданнями застосування арешту майна є запобігання можливості, зокрема, його перетворення та відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України), у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги представника є необґрунтованими.
Враховуючи, що вказане нерухоме майно є важливим доказом у даному провадженні, а також, що в даному провадженні необхідно провести ряд слідчих та інших процесуальних дій, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризикам перетворення та відчуження даного речового доказу, які об`єктивно існують у разі незастосування такого заходу, колегія суддів вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на вказане майно.
Разом з тим, відповідно до ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Апеляційним судом встановлено, що на даному етапі досудового розслідування в матеріалах провадження відсутні належні докази, які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, а також про відсутність необхідності в накладенні арешту.
При цьому, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, а так само і порушення органом досудового розслідування принципу розумних строків, третя особа або її представник може звернутись до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що слідчим суддею належним чином дотримано вимоги п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України щодо врахування розумності та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідків арешту майна для третіх осіб і вважає, що застосування арешту шляхом заборони відчуження узгоджується з вказаними положеннями процесуального закону та не створює надмірного обмеження прав третьої особи, з огляду на завдання та мету такого втручання в її права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не встановлено, а відповідні доводи та вимоги третьої особи не можуть бути задоволені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити представнику представника третьої особи ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2017 року про накладення арешту на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження даного майна, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4