АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та за ч. 3 ст. 187 КК України - у виді 10 позбавлення волі, з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 ухвалено обчислювати з 20 грудня 2016 року.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_2 строк його попереднього ув`язнення з 20 грудня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_2 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 11 700 грн. 64 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази.

Не погодившись з вищевказаним вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_2 05 квітня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій просив допитати у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та направити справу для проведення досудового розслідування, посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його клопотання про допит свідків.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 залишено без руху й встановлено семиденний строк для усунення недоліків, оскільки у своїй апеляційній скарзі обвинувачений просив кримінальне провадження направити для проведення досудового розслідування, однак така вимога сформульована без урахування того, які рішення суд апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 407 КПК України має право ухвалити за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції.Крім того, обвинувачений не навів обґрунтування вимог апеляційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Зазначена копія ухвали судді була направлена на адресу Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для вручення під розписку обвинуваченому ОСОБА_2 супровідним листом №11-кп/796/1151/2017 від 14 квітня 2017 р. Відповідно до даних розписки обвинуваченого ОСОБА_2 , належним чином завірену копію даної ухвали йому було вручено 21 квітня 2017 р.
Між тим, в установлений суддею строк, останнім днем якого у відповідності до ч. 5 ст. 115 КПК України є 28 квітня 2017 р. (п`ятниця), обвинувачений не усунув недоліки апеляційної скарги, а саме не вказав вимоги апеляційної скарги з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 407 КПК України має право ухвалити за наслідками розгляду апеляційної скарги, та не навів обґрунтування вимог апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2 підлягає поверненню.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 399, 407 КПК України, суддя-доповідач
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня2017 року відносно ОСОБА_2 повернути.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала про повернення апеляційної скарги може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Апеляційного
суду м. Києва ОСОБА_1