Код суду 233 Справа № 233/2038/17
Вирок
Іменем України
06 червня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бориспіль Київської області, українець, громадянин України, має неповну середню освіту, не одружений, військовослужбовець, призваний за мобілізацією, номеру обслуги 1 гаубичного самохідно артилерійського взводу гаубичного артилерійської батареї військової частини - ПП НОМЕР_1 , військове звання солдат, раніше не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 409 КК України, внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» та опублікованої у журналі Голос України від 4 березня 2015 року № 39, кримінальна відповідальність за відмову від несення обов`язків військової служби в умовах особливого періоду настає з наступного дня після опублікування вищезазначеного закону, тобто з 5 березня 2015 року.
Наказом командира військової частини - ПП НОМЕР_1 від 07.03.2015 №198 військовослужбовця ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частин, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номером обслуги 1 гаубичного самохідно- артилерійського взводу гаубичного-артилерійської батареї.
Проходячи військову службу у вищевказаній посаді, солдата ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог Статутів Збройних Сил України.
Натомість солдата ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.
09 червня 2016 року, знаходячись у базовому таборі військової частини - ПП НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та відпочити від обов`язків по військовій службі, в супереч інтересам служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, без отримання відповідного дозволу командування військової частини, самовільно залишив місце служби, та поїхав до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , свої службові обов`язки не виконав, час проводив на власний розсуд, та про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, і продовжував ухилятися від проходження військової служби поки 19 березня 2017 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а надалі до базового табору військової частини - ПП НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та приступив до виконання своїх службових обов`язків, чим припинив вчиняти злочин.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у скоєнні інкримінованого злочину повністю підтверджується іншими доказами по справі.
Згідно з ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд пересвідчився в тому, що зазначені особи правильно розуміють обставини, що ніким не оспорюються та роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце, вина обвинуваченого у скоєнні зазначеного злочину доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень не притягувався, за місцем проходження служби характеризувався позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не виявлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину та особу обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати в даному випадку ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
По вказаному кримінальному провадженню запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В силу статті 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: повідомляти командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1