УХВАЛА
17липня 2017 року м . Хмельницький
Прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Хмельницької області ОСОБА_3 звернулась з клопотанням про накладення арешту на майно.
З клопотання встановлено, що 10.03.2000 року засновниками до статутного фонду ТОВ ІВК „Агроцукор внесено 9 566 722 (23,9451%) простих іменних акцій емітента відкритого акціонерного товариства, згодом публічного акціонерного товариства „Теофіпольський цукровий завод, з яких 203 645 акцій внесено ОСОБА_6 та 101 522 акції внесено ОСОБА_7 , вартість яких на той час становила 203 645,25 грн. та 104 522,75 грн. За рішеннями загальних зборів ТОВ ІВК „Агроцукор, у 2000 році та 2004 році директором товариства обрано ОСОБА_8 та укладено з ним контракт на управління, в якому прописано його дію до 15.02.2008. У березні 2009 року ОСОБА_9 від імені ТОВ ІВК „Агроцукор, без належних на те повноважень, використовуючи доручення періоду керівництва ОСОБА_8 від 24.12.2007 № 2, підписавши договори про продаж цінних паперів, на умовах розрахунку негарантованими простими векселями, незаконно відчужив 9 566 722 цінних паперів емітента ПАТ „Теофіпольський цукровий завод, які становили 100% статутного фонду ТОВ ІВК „Агроцукор, на користь ТОВ „Лан в кількості 4 056 290 та на користь ТОВ „Турівка в кількості 5 510 432. Отже, оскільки повноваження ОСОБА_8 діяли до 15.02.2008, тому і всі видані ним довіреності в порядку передоручення повноважень, втрачали чинність 15.02.2008. Із зазначених причин продаж акцій, який відбувся в березні 2009 року, є незаконним. У подальшому акції, які були незаконно отримані, змінювали своїх власників та кінцевими набувачами акцій є ТОВ „КУАПРОФІТ, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Тобто, продаж 9 566 722 (23,9451%) простих іменних акцій ПАТ „Теофіпольський цукровий завод, які належалиТОВ ІВК „Агроцукор, в березні 2009 року ТОВ «Турівка» та ТОВ «Лан» відбувся незаконно, а отже всі подальші відчуження на користь інших (третіх) осіб, зокрема ТДВ „Страхова компанія «Гамайун», ТОВ «КУАПРОФІТ», ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є протиправними.
Прокурор, під час розгляду клопотання вказала, що об`єктом кримінально протиправних дій у вищевказаному кримінальному провадженні є цінні папери, а саме прості іменні акції емітента ПАТ „Теофіпольський цукровий завод, які перебували у власності ТОВ ІВК „Агроцукор, в кількості 9 566 722 (23,9451%) вартістю 2 391 680 грн., а також той факт, що вищевказані акції неодноразово незаконно відчужувались на користь інших третіх осіб з метою їх легалізації, дає підстави накладення арешту на вищевказані цінні папери.
Представники власників майна проти задоволення клопотання заперечували та вказали, що прокурором не вказано підстав для накладення арешту на майно, визначені ч. 3 ст. 170 КПК України. Крім того, обставини на які вказує прокурор як то, неправомірність відчуження акцій ОСОБА_9 без належних на те повноважень є безпідставними та спростовуються ухвалою господарського суду Хмельницької області від 17.06.2017 року у якій встановлено, що оскільки ОСОБА_9 в правовідносинах виступав як представник саме юридичної особи ТОВ ІВК «Агроцукор», а не директора ОСОБА_8 , то підстави для припинення його довіреності, виданої виконавчим органом юридичної особи, у зв`язку із зміною директора, відсутні.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч . 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 8 ст. 170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Прокурор у клопотанні вказала, що накладення арешту необхідно оскільки, об`єктом кримінально протиправних дій у вищевказаному кримінальному провадженні є цінні папери, а саме прості іменні акції емітента ПАТ „Теофіпольський цукровий завод, які перебували у власності ТОВ ІВК „Агроцукор, в кількості 9 566 722. При цьому, не обґрунтувавши підстав для накладення арешту, що визначені ч. ч. 2 , 3 ст. 170 КПК України.
Крім того, не знайшли свого підтвердження і обставини на які вказувала прокурор як то, те, що «у березні 2009 року ОСОБА_9 від імені ТОВ ІВК „Агроцукор, без належних на те повноважень, використовуючи доручення періоду керівництва ОСОБА_8 від 24.12.2007 № 2, підписавши договори про продаж цінних паперів, на умовах розрахунку негарантованими простими векселями, незаконно відчужив 9 566 722 цінних паперів емітента ПАТ „Теофіпольський цукровий завод, які становили 100% статутного фонду ТОВ ІВК „Агроцукор». Натомість, такі обставини спростовуються ухвалою господарського суду Хмельницької області від 17.06.2017 року, у якій встановлено правомірність відчуження цінних паперів ОСОБА_9 .
Також, слідчий суддя враховує і очевидну неспіврозмірність накладення арешту на 9 566 722 акцій ПАТ «Теофіпольський цукровий завод», у той же час коли досудовим слідством встановлено, що заявниками у кримінальному провадженні, ОСОБА_6 було внесено до статутного фонду 203 645 акцій, ОСОБА_7 101 522 акції.
Під час розгляду клопотання представники власників майна вказували на те, що ТОВ «КУА «Профіт», ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є добросовісними набувачами, такі обставини під час розгляду клопотання спростовані не були, а тому відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, майно на яке просить накласти арешт прокурор у клопотанні, не може бути арештовано.
Крім того, у кримінальному провадженні не має підозрюваних, обвинувачених чи осіб, представників юридичної особи, які за законом несуть цивільну відповідальність, що також є підставою для відмови у застосуванні щодо майна на яке просять накласти арешт обмежувальних заходів у даному кримінальному провадженні.
За вказаних обставин, клопотання задоволенню не підлягає.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури ХХмельницької області ОСОБА_3 про арешт майна.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: