ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4195/16-к
№ 1-кп/636/121/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт кримінального провадження № 0001645 від 30 серпня 2016 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше неодноразово судимого, в останнє за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 31.01.2014 р. за ч.2 ст. 355 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки на підставі ст. 75 КК України, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

встановив:

29 серпня 2016 року близько 22-20 години ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , помітив ОСОБА_6 . ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умисним злочинним наміром на відкрите заволодіння чужим майном, корисливим мотивом наживи за рахунок інших осіб, підійшов до ОСОБА_6 , схопив його за праву руку та заліз до лівої кишені спортивних брюк останнього, звідки відкрито витягнув мобільний телефон марки Nokia X202, вартість якого, згідно висновку експерта №5528 від 11.11.16, становить 416,67 грн., та ключницю. Повернувши потерпілому ОСОБА_6 ключницю, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілому матеріальної шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині при вищевикладених обставинах визнав повністю, надав пояснення про фактичні обставини вчиненого так, як вони викладені вище.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав на фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину відповідно до викладеного вище, також повідомив, що мобільний телефон, яким заволодів ОСОБА_5 , йому було повернуто працівниками поліції. В обґрунтування цивільного позову послався на незручності пов`язані зі втратою часу на спілкування з працівниками правоохоронних органів та суду, хвилюванням за себе, яке він відчуває виходячи з дому у вечірній час доби.

Також в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив про те, що з доказами, зібраними на підтвердження його вини він згоден, їх не оспорює, і просив суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині доказана та підтверджується зібраними по справі доказами, дослідження яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, судом визнано недоцільним відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом прийнято до уваги, що обвинувачений та учасники судового провадження вірно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів в добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Досліджені в порядку ч.3 статті 349 КПК України та оцінені в їх сукупності докази дають суду підстави для визнання доведеною вини ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Судом вивчено дані, що характеризують обвинуваченого і встановлено, що він раніш неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щиросердне каяття.

Обставиною, яка, відповідно до п.1 ч.1 статті 67 КК України, обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, що, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Суд вважає, що вищевикладені обставини, дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.

Даючи оцінку заявленим потерпілим ОСОБА_6 позовним вимогам суд погоджується з доводами останнього щодо заподіяння йому моральної шкоди внаслідок вчиненого щодо нього злочину, що відповідно до ч.1, 2 ст.23 ЦК України є підставою для відшкодування такої шкоди. Разом з тим, згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди: « обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіянні позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Тому, на виконання положень п. 9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, з врахуванням фактичних обставин справи та характеру кримінального правопорушення, з огляду на те, що завдана моральна шкода потерпілому полягає у душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, що останній для відновлення своїх порушених прав був змушений докладати додаткових зусиль, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого -цивільного відповідача ОСОБА_5 на користь потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_6 .

Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам, а також майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільний позов ОСОБА_6 в частині відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню в частині витрат на правову допомогу на суму 1500,00 грн. В іншій частині суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити за його недоведеністю, т.к. відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_5 щодо вчинення злочину і придбанням потерпілим нового телефону та чехла, а також не встановленням в ході судового розгляду заволодіння ОСОБА_5 сім- картою мобільного оператора «Лійф», вартістю 35грн.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявленого позову.

Питання про долю речових доказів вирішується судом відповідно до статті 100 КПК України.

Обов`язок по відшкодуванню процесуальних витрат суд, згідно статті 126 КПК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі статті 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 31 січня 2014 року у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі і остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення даного вироку, тобто - з 24 лютого 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №5528 від 11.11.16 в сумі 351,84грн. (триста п`ятдесят одна гривня 84коп.).

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.), в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000,00 (три тисячі гривень 00 коп.).

Речові докази: мобільний телефон «Nokia 202», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати йому повернутим.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя