Справа №489/2572/16-к 28.11.2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мішково-Погорілове Жовтневого р-ну Миколаївської області, раніше судимого, неодруженого, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України,
секретаря ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та направити провадження на новий судовий розгляд.
Вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без
Провадження №11-кп/784/922/16 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст. 289 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
конфіскації майна. На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.04.2016 року по 03.10.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 стверджує, що злочин не вчиняв, не мав наміру на викрадення мопеду, а тільки хотів роздивитися підвіску, для чого взяв мопед за кермо та нахилив його, після чого був затриманий співробітниками ринку. Зазначив, що на момент затримання не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а відмовився від огляду, оскільки в наркологічному диспансері не було свідків. Стверджує, що фактично в ході досудового розслідування не було проведено очної ставки, його впізнання потерпілою, експертиз, відтворення обставин подій. Вказує, що судом не взято до уваги думку потерпілої, яка вважає, що він не мав наміру викрасти мопед, просила не призначати покарання у виді позбавлення волі та не мала до нього претензій, вважала це фальсифікацією з боку працівників поліції. Апелянт просить розцінювати дії співробітників поліції та охоронців як провокацію.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги обвинуваченого з підстав, викладених в ній; думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін; обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.
Дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ст. 289 ч.2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Доводи апелянта з приводу того, що він не мав наміру викрадати мопед, а нахилив його виключно для того, щоб роздивитися підвіску, є безпідставними. Так само, як і його твердження з приводу того, що в ході досудового розслідування не було проведено ряду слідчих дій очної стави, впізнання, експертиз.
Як слідує з журналу судового засідання з елементами протоколу та мотивувальної частини вироку суду, в ході розгляду даного кримінального провадження судом було досліджено та надано оцінку наявним в матеріалах доказам.
Так, з показань потерпілої ОСОБА_9 слідує, що 12.04.2016 року коли вона перебувала на роботі на ринку, який розташований по вул. Космонавтів, 156 в м.Миколаєві. Їй повідомили, що її мопед намагались викрасти. Вказала, що обвинуваченого затримував охоронець ОСОБА_10 . Мопед знаходився на відстані 25 м від місця її роботи, за територією ринку та був заблокований.
Посилання обвинуваченого, що він не викрадав мопед спростовуються й показаннями свідка ОСОБА_11 охоронця ринку, з яких слідує, що 12.04.2016 року, в обідній час, коли він йшов в адміністрацію ринку, то побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , який стояв біля мопеду потерпілої. Він зробив йому зауваження. Після того, йому повідомили, що обвинувачений сидить на мопеді. Коли він знову пішов до місця, де стояв мопед, то побачив, як обвинувачений вже тягне мопед за територією ринку. Побачивши його, ОСОБА_4 почав тікати, але впав, після чого він його наздогнав та затримав.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджена письмовими доказами, в тому числі: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.04.2016 року; протоколом огляду від 12.04.2016 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого, в присутності понятих, було оглянуто ділянку місцевості на території ринку "Торг Сервіс", на якій знаходиться мопед "Хонда Лід"; розпискою ОСОБА_9 від 12.04.2016 року про отримання викраденого мопеда марки "Хонда Лід" чорного кольору; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2016 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 , в присутності понятих, впізнала ОСОБА_4 як особу, яка 12.04.2016 року незаконно заволоділа її мопедом; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2016 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 , в присутності понятих, впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 12.04.2016 року незаконно заволоділа мопедом на території ринку "Торг Сервіс".
Зазначені процесуальні документи складено у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, в присутності понятих, з роз`ясненням учасникам слідчих дій їх процесуальних прав.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано, з урахуванням всіх наявних доказів, критично поставився до показань обвинуваченого про відсутність у нього умислу на викрадення мопеду.
Посилання апелянта на те, що в момент затримання він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проведення огляду через відсутність понятих, не мають суттєвого значення. Вказана обставин не інкримінувалась ОСОБА_4 органами досудового слідства та не враховувалась при призначенні покарання, як обставина, що обтяжує покарання. Судом при призначенні покарання було взято до уваги відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Що стосується доводів обвинуваченого стосовно того, що дану подію слід розглядати як провокацію з боку поліцейських та охоронців ринку, то вони є надуманими і не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.
Твердження обвинуваченого про те, що потерпіла ОСОБА_9 також вважала сфальсифікованими матеріали провадження працівниками поліції, являються неспроможними, оскільки потерпіла таких пояснень не надавала. Той факт, що потерпіла немає претензій матеріального характеру до обвинуваченого, в даному випадку, не впливає на правильність прийнятого судового рішення.
Оцінивши перевірені докази в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 і правильно кваліфікував його дії за ст. 289 ч.2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Покарання призначено ОСОБА_4 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини проти власності, вчинив злочин менше ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі, неодружений, не має утриманців, не працює, не має офіційного джерела доходу, характеризується негативно.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку та направлення матеріалів провадження на новий судовий розгляд, про що просить апелянт.
Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_4 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення її копії.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3