Справа №560/288/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Мошковиці, Андрушівського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, інваліда 3-ї групи, освіти середньої-спеціальної, неодруженого, на утриманні 7 неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
В судовому засіданні встановлено, що 03 вересня 2015 року о 17 годині 30 хвилин, у денну пору доби, ОСОБА_4 , в порушення вимог підпунктів а), б), ґ) пункту 2.1, підпункту б) пункту 2.3, підпункту в) пункту 2.9, пункту 13.3 та підпункту г) пункту 31.4.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не маючи посвідчення водія (тракториста-машиніста) на право керування транспортними засобами, реєстраційного документа та транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи технічно несправним трактором МТЗ-82 (з несправністю системи рульового керування у вигляді заміни елементів рульового керування та рульового механізму, через які система не відповідала вимогам заводу-виробника, яку він міг виявити перед виїздом) з причепом 2ПТС-4, які незареєстровані у встановленому законом порядку, рухаючись по вул. Миру, поблизу буд. №2 в с. Зелень, Дубровицького району Рівненської області в східному напрямку, під час маневру об`їзду з лівої сторони перешкоди у вигляді нерухомого причепа 2ПТС-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та пішохода ОСОБА_5 , котрий стояв на проїжджій частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд причепа 2ПТС-4, без реєстраційного номерного знаку на пішохода ОСОБА_5 , в результаті чого останнього притиснуло до лівого борту причепу 2ПТС-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження від яких помер по дорозі в медичний заклад.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердивши встановлені в судовому засіданні обставини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється та просить вибачення у потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд ОСОБА_4 суворо не карати, оскільки жодних претензій ні майнового, ні морального характеру до нього не має та в подальшому мати не буде.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаних злочинів повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.
Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху України, який вимагає від водія під час об`їзду перешкоди дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, що знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали, тобто вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, а тому кваліфікація його дій за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, є правильною.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ", разом із співмешканкою виховують семеро неповнолітніх дітей.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що будь-яких претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просить суд суворо обвинуваченого не карати та призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Слід зазначити, що як передбачає стаття 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При цьому судом враховано положення пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі та рахує за можливе застосувати статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до вимог частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а тому вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати на залучення експерта для проведення експертиз, а саме: 1055,52 грн. (одна тисяча п`ятдесят п`ять гривень 52 коп.) за проведення судової інженерно-транспортної експертизи; 527,76 грн. (п`ятсот двадцять сім гривень 76 коп.) за проведення судової інженерно-транспортної експертизи; 527,76 грн. (п`ятсот двадцять сім гривень 76 коп.) за проведення судової інженерно-транспортної експертизи, а всього 2111,04 грн. (дві тисячі сто одинадцять гривень 04 коп.).
Керуючись статтями 100, 124, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі статті 75 Кримільного кодексу України, ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
- трактор МТЗ-80, без реєстраційного номеру, з причепом 2ПТС-4, без реєстраційного номеру, які залишені на зберіганні у ОСОБА_4 до вирішення справи в суді - повернути власнику ОСОБА_4 ;
- змив крові вилучений в ході проведення огляду від 03 вересня 2015 року на причепі ПТС-71, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Головного управління Національної поліції у Рівненській області - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертиз, а саме: 1055,52 грн. (одна тисяча п`ятдесят п`ять гривень 52 коп.) за проведення судової інженерно-транспортної експертизи; 527,76 грн. (п`ятсот двадцять сім гривень 76 коп.) за проведення судової інженерно-транспортної експертизи; 527,76 грн. (п`ятсот двадцять сім гривень 76 коп.) за проведення судової інженерно-транспортної експертизи, а всього 2111,04 грн. (дві тисячі сто одинадцять гривень 04 коп.).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1