АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/9162/13-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/262/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 2 листопада 2015 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України -,
Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.11.2015 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, не працюючий, не одружений, з професійно-технічною освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 03.03.2007 року за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 289, ст. 69 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений за відбуттям покарання,

визнанний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що в ніч з 3 на 4 серпня 2013 року, приблизно о 02-30 годині, ОСОБА_9 , знаходячись біля кафе «Контакт», що розташоване по вул. Тернопільській в м.Харкові, під час бійки з ОСОБА_10 , яка сталася на грунті особистих неприязнених відносин, діючи з умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, ножем наніс йому три удари в область правого та лівлого стегон, спричинивши потерпілому колото-різані поранення у вигляді колото-різаної рани на середній поверхні на межі верхньої та середньої третини правого стегна, з ушкодженням підшкірно-жирової клітковини, прямого м`язу стегна, а також колото-різане поранення у вигляді колото-різаної рани на передній поверхні середньої третини лівого стегна, з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини, прямого м`язу стегна, стегнової артерії та стегнової вени, проміжного широкого м`яза, надкісниці лівої стегнової кістки-тяжкі тілесні ушкодження, крім того колото-різане поранення у вигляді колото-різаної рани на передній зовнішній поверхні на межі середньої та нижньої третини лівого стегна, з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини, латерального широкого м`яза-легкі тілесні ушкодження.

Внаслідок гострої крововтрати як смертельного ускладнення вищезазначених колото-різаних поранень стегон з ушкодженням магістральних кровоносних судин ОСОБА_10 цієї ж ночі помер в лікарні.

Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, прокурор в кримінальному провадженні, обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник, адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор в кримінальному провадженні в поданій апеляційній скарзі просить про скасування вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.11.2015 року та призначення нового судового розгляду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначенням покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обгрунтування вимог вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненому злочині фактично не визнав, до теперешнього часу вважає свої дії правильними, каяття висловлене ним у судовому засіданні носить формальний характер та не стосується дій у вчиненні яких він обвинувачується у кримінальному провадженні.

Суд помилково кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України мотивуючи свої висновки твердженням обвинуваченого про небажання настання смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Вважає висновки суду про відсутність у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, помилковими, оскільки ОСОБА_9 під час досудового та судового слідства вказував на нанесення декількох ударів ножем у тулуб потерпілого, що також підтверджувалось показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ін.

Обвинувачений ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі просить про скасування вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова , кваліфікацію його дій як необережне тяжке тілесне ушкодження та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд. В обгрунтування своїх вимог вказує на неправильну кваліфікацію його дій судом першої інстанції. На думку обвинуваченого суд не врахував , що він не мав неприязних стосунків з потерпілим оскільки не знав його раніше , і захищав свого товариша ОСОБА_20 , якого били невідомі. Бійки у обвинуваченого з потерпілим не було , оскільки ОСОБА_9 наносили удари декілька осіб, а він лише захищався розмахуючи ножем . При цьому міг попасти їм у ОСОБА_21 , але навмисно ударів останньому не наносив , оскільки від отриманої в бійці травми у нього була носова кровотеча та сльозилися очі. Свідки не бачили як обвинувачений наніс удари потерпілому , а сам ОСОБА_9 знаходився в стані душевного хвилювання за своє життя. Крім того судом не враховано його характеристики, стан здоров`я, первичні покази свідка ОСОБА_12 . Також обвинувачений посилається на відсутність в його діях умислу на спричинення тілесних ушкоджень, невизнання вини в скоєнні інкримінованого йому злочину та не навмисне нанесення тілесних ушкоджень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить про скасування вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, а також звільнення її підзахисного з під варти в залі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_9 раніше не був знайомий з потерпілим ОСОБА_22 , особистих неприязнених відносин між ними не було, умислу та підстав для позбавлення життя або спричинення тілесних ушкоджень потерпілому у обвинуваченого не було, удари ножем наносив не цілеспрямовано, а намагався розмахуючи перед собою ножем зупинити своє побиття.

Посилаючись на те, що обвинувачений став на захист свого знайомого ОСОБА_23 , якого били друзі ОСОБА_24 ; після чого сам зазнав нападу від групи цих осіб, в ході якого йому було спричинено тілесні ушкодження.

Захисник вважає, що ОСОБА_9 , завдаючи ударів ножем потерпілому,який також наносив обвинуваченому удари знаходився в стані необхідної оборони.

Вказує і на те, що покази її підзахисного були послідовними, ніким не були спростовані, а вказівки в обвинувальному акті на наявність умислу у обвинуваченого на умисне вбиство, а при зміні обвинувачення на спричинення тілесних ушкоджень, що призвели до смерті потерпілого є необґрунтованими.

Заслухавши доповідача; пояснення прокурора , який підтримав свою апеляційну скаргу; пояснення захисника та обвинуваченого які також підтримали свої апеляційні скарги; думку потерпілого , який підтримав апеляційну скаргу прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає , що апеляційні скарги задоволенню не підлягають , зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції шляхом допиту самого обвинуваченого; допиту потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ; вивченням письмових доказів, зокрема протоколів огляду місця події, протоколу слідчого експерименту, висновків цитологічних, судово-медичних та інших експертиз, повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, відносно умисного спричинення ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , внаслідок якого настала смерть потерпілого.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи відповідають отриманим доказам, які вивчені в ході судового засідання, докладно наведені у вироку, належним чином проаналізовані та оцінені судом першої інстанції, в зв`язку з чим повторно наводити їх зміст в своїй ухвалі колегія суддів вважає недоцільним.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно необхідності кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 115 КК України, є необґрунтованими.

При цьому колегія суддів враховує, що обвинувачений та ОСОБА_10 раніше знайомі не були. Бійка ,в якій приймали участь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші особи, виникла не через конфлікт обвинуваченого та ОСОБА_10 , а з інших причин (агресивної поведінки собаки , яка належить свідку ОСОБА_28 ).

Локалізація всіх трьох ударів ножем на стегнах потерпілого свідчить , що ОСОБА_9 наносив ОСОБА_10 удари не в життєво важливі органи.

Оскільки наявність у обвинуваченого умислу на вбивство ОСОБА_10 матеріалами кримінального провадження та наданими доказам не підтверджується, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України.

Позиція обвинуваченого та захисту щодо здійснення на ОСОБА_9 нападу декількох осіб, в ході якого він, захищаючись, наніс удари ножем ОСОБА_21 , спростовується поясненнями свідків очевидців, які наведені у вироку.

З пояснень свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_20 вбачається , що конфлікт розпочався в результаті агресивної поведінки собаки , яка належить свідку ОСОБА_28 , а не в результаті протиправних дій відносно обвинуваченого або конфлікту з ним.

Свідок ОСОБА_20 , товариш обвинуваченого, не заперечуючи причину та факт бійки , пояснив що не пам`ятає участь обвинуваченого у бійці та те , що останній захищав його, на що посилається ОСОБА_31 .

З пояснень свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_32 , наведених у вироку, вбачається, що в ході бійки ОСОБА_9 , та ОСОБА_33 знаходились у вертикальному положенні, стоячи, обвинувачений мав ніж і лякав ним учасників конфлікту. Після нанесення ударів ножем ОСОБА_34 . ОСОБА_9 почав тікати.

Отже враховуючи свідчення очевидців , колегія суддів не вбачає , що з боку свідків або потерпілого ОСОБА_35 було суспільно небезпечне посягання на обвинуваченого від якого останній мав захищатись.

Обставини самої бійки між обвинуваченим та ОСОБА_21 свідчать про те , що ОСОБА_9 був її активним учасником , а не особою, яка захищалась від суспільно небезпечного посягання.

Про навмисний, а не необережний характер дій обвинуваченого щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому свідчить кількість ударів ножем, які наніс ОСОБА_9 , а також його послідовні дії , відповідно до яких, зразу після нанесення ударів ножем обвинувачений втік з місця злочину.

Наявність у Стаська тілесних ушкоджень, отриманих в ході обопільної бійки ушкоджень також не свідчить про знаходження останнього у стані необхідної оборони.

Посилання обвинуваченого на те, що він знаходився в стані сильного душевного хвилювання колегія суддів також вважає надуманими, оскільки даних щодо протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого , як підстави виникнення стану сильного душевного хвилювання, не встановлено.
За таких обставин колегія суддів підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, захисника та обвинуваченого не вбачає, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 405,407, 408 КПК України судова колегія ,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги, прокурора, захисника та обвинуваченого залишити без задоволення , а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 2 листопада 2015 року відносно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання призначеного вироком Червонозаводського районного суду від 2 листопада 2015 року строк перебування ОСОБА_9 під вартою , з 5 серпня 2013 року по 17 січня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим , який тримається під вартою , - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -