490/2163/17 23.06.2017
н/п 1-кп/490/537/2017
Справа № 490/2163/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, раніше судимого, востаннє 22.06.2017 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України,
Учасники судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: захисника ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 ;
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом (угон), вчинений повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289 та ч. 2 ст. 289 КК України, винним себе визнав повністю. Прокурор з яким погодився й обвинувачений, вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим і прокурором змісту цих обставин, добровільності та істинності їх позиції суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, документів щодо речових доказів.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що восени 2016 року, точної дати та часу не пам`ятає, знаходячись у дворі будинку, номер якого не пам`ятає, по вул. Архітектора Старова, в м. Миколаєві, проник до салону автомобіля ВАЗ 2110 способом, що не пам`ятає, привівши в дію двигун шляхом з`єднання проводів живлення та запалювання, заволодів вказаним транспортним засобом та попрямував до с. Новокрасне, Арбузинського району, Миколаївської області, де по дорозі трапилося ДТП за його участю на викраденому автомобілі. Автомобіль здав на розбирання, виручені кошти витратив на власні потреби. Восени 2016 року, точної дати та часу не пам`ятає, знаходячись у м. Миколаєві, по пр. Героїв України, точної адреси не пам`ятає, заволодів автомобілем ВАЗ 2110, Задні пасажирські двері автомобіля відкрив безперешкодно проник до салону автомобіля, привівши в дію двигун, з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Транспортний засіб залишив на вулиці, який повернутий власнику поліцейськими. Восени 2016, точної дати та часу сказати не може, у м. Миколаєві, по пр. Героїв України, точної адреси не пам`ятає, побачив автомобіль "Опель Вектра", підійшов з водійської сторони, до вказаного автомобіля, після чого, віджав скло відкрив водійські двері та проник до салону автомобіля. Після цього привівши в дію двигун, заволодів вказаним автомобілем, автомобіль залишив по пр. Героїв України біля військової частини. У вчинених правопорушеннях обвинувачений щиро кається.
В цілому, показання обвинуваченого щодо місця, мотиву, способу вчинення повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у вищенаведеному обвинуваченні.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, та за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно.
При призначенні покарання суд в порядку ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби негативно, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, перебував на обліку у лікаря психіатра з 2011 року з діагнозом: - змішані розлади поведінки, за висновком судово-психіатричного експерта №89 від 03.03.2017 року ОСОБА_3 на момент вчинення кримінальних правопорушень не знаходився у стані хворобиміг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, раніше засуджувався за корисливі злочини: 16.07.2014 Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, ухвалою Арбузинського районного суду м. Миколаєва від 27.07.2016 звільнений від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку, востаннє судимий 22.06.2017 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно наданої досудової доповіді сектору пробації має дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння в розкритті злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, та його відношення до вчинених злочинів.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинений злочин передбачений ч. 1 ст. 289 КК України призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, за злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК України необхідно призначити покарання у виді п`ять років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім цього порядку ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, ОСОБА_3 призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначається шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі, та в порядку ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних вище злочинів та злочину передбаченого ч.4 ст. 407 КК України за який ОСОБА_3 засуджено вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.06.2017 року, шляхом часткового складання покарань остаточно визначається покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України,і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 289 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і визначити остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних вище злочинів та злочину передбаченого ч.4 ст. 407 КК України за який ОСОБА_3 засуджено вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.06.2017 року, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.
Речові докази:
- два номерних знаки та коврики від автомобілю марки ВАЗ 2110 д/н НОМЕР_1 продані на зберігання ОСОБА_6 вважати переданими за належністю.
- автомобіль марки ВАЗ 2110 д/н НОМЕР_2 - переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , вважати переданим за належністю;
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1