Справа № 142/159/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
01 лютого 2017 року біля 19:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю останнього, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно виткрав із під навісу, який розташований біля веранди будинку мотокосу червоно-чорного кольору марки «Зеніт», вартість якої згідно висновку експерта № 202 від 17 лютого 2017 року складає 2202,50 грн, після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнв повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та характеризуючими матеріалами.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого та характеризуючими матеріалами.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 показав, що 01 лютого 2017 року він прийшов в с. Студена Піщанського району Вінницької області до домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_2 та не застав нікого дома. Перебуваючи на території домогосподарства останнього він помітив мотокосу червоного кольору, яку вирішив вирасти. Після чого він взяв вищевказану мотокосу та залишив місце вчинення злочину. Згодом дану мотокосу він продав місцевому жителю ОСОБА_7 за 400 грн, які витратив на власні потреби.
Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановленні.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, раніше засуджений вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2017 року за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, перебуваючого на диспансерному обліку у лікаря - нарколога, позицію державного обвинувача щодо міри та виду покарання, заяву потерпілого, який претензій майнового та немайнового характеру до обвинуваченого не має, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та одночасно звільнити його від покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.
У відповідності до положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами частини першої цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілий ОСОБА_5 в кримінальному провадженні не пред`являв, тому суд роз`яснює потерпілому, що він, як особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному проваджені, відповідно до вимог ч.7 ст.128 КПК України, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченогоч.1 ст.185 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховуючи вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів у виді 3(трьох) років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 440,20 грн (чотириста сорок гривень 20 коп).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1