Справа № 509/4436/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 року
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Добринь Гомельської області республіки Білорусія, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, офіційно не працюючого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.383 ч.1, 384 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2016 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власноручно написав заяву про відкрите викрадення його мобільних телефонів марки «Samsung galaxy j1» та «Samsung galaxy j5», невстановленими особами в кількості 3 чоловік, про що було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002508 від 09.11.2016 року за фактом відкритого викрадення чужого майна, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Під час написання заяви про скоєне кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, що передбачено ч.1 ст.383 КК України, про що ОСОБА_4 розписався у заяві.

Однак, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002508 від 09.11.2016 року за ч.2 ст.186 КК України було встановлено, що на фасаді будівлі кафе «Колиба», яке розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Великодолинське, вул. Соборна, 1-Б, виявлено встановлену камеру зовнішнього відео спостереження. При огляді відео файлу з камери зовнішнього відео спостереження було встановлено, що у період часу з 05:25 год. 07.11.2016 року до 05:42 год. 07.11.2016 року на зупинці навпроти кафе «Колиба» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Великодолинське, вул.Соборна, 1-Б, будь-які злочинні дії з боку будь-яких осіб, направлені на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 , про які він зазначає у своїй заяві про скоєне відносно нього кримінальне правопорушення, не здійснювалися.

Отже, заява ОСОБА_4 від 08.11.2016 щодо відкритого викрадення його майна на зупинці напроти кафе «Колиба», розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Великодолинське, вул.Соборна, 1-Б, являється завідомо неправдивою, тобто завідомо неправдивим повідомлення про вчинення злочину.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.383 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.
09.11.2016 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був допитаний в якості потерпілого, по кримінальному провадженню № 0002508 від 09.11.2016 року за фактом відкритого викрадення чужого майна, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Перед допитом, ОСОБА_4 був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, що передбачено ч.1 ст.384 КК України, про що ОСОБА_4 розписався у протоколі допиту у якості потерпілого.

Однак, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002508 від 09.11.2016 року за ч.2 ст.186 КК України було встановлено, що на фасаді будівлі кафе «Колиба», яке розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Великодолинське, вул.Соборна, 1-Б, виявлено встановлену камеру зовнішнього відео спостереження. Під час огляду відео файлу з камери зовнішнього відео спостереження було встановлено, що у період часу з 05:25 год. 07.11.2016 року до 05:42 год. 07.11.2016 року на зупинці кафе «Колиба» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Великодолинське, вул.Соборна, 1-Б, будь-які злочинні дії з боку будь-яких осіб, направлені на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 , про які він зазначає у своїх показах при допиті у якості потерпілого про скоєне відносно нього кримінальне правопорушення, не здійснювалися.

Отже, показання в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_4 від 09.11.2016 року щодо відкритого викрадення його мобільних телефонів марки «Samsung galaxy jl» та «Samsung galaxy j5», являються завідомо неправдивими.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.384 КК України, тобто завідомо неправдиве показання.
За сукупністю скоєного, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочини, передбачені ст.ст.383 ч.1, 384 ч.1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і у скоєних ним злочинах щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочини при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_4 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.383 ч.1, 384 ч.1 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.ст.383 ч.1, 384 ч.1 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_4 підлягає в порядку ч.1 ст.70 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєні ОСОБА_4 злочини відносяться до злочинів невеликої.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- раніше обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, офіційно не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставини, що пом`якшує покарання:

- щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

З урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання, особи обвинуваченого, позиції прокурора, який вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначаючи покарання у вигляді обмеження волі, суд вважає за можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Речовий доказ, відео файл на оптичному носії, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.383 ч.1, 384 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.383 ч.1 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі;

- за ст.384 ч.1 КК України 1 рік обмеження волі.

У відповідності з ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання обрати шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням і остаточно визначити 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.
У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України визнати можливим звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить іншого злочину та виконає покладені на нього зобов`язання періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ, відео файл на оптичному носії, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1