Провадження № 1-кп/484/87/17
Справа № 484/296/17
У Х В А Л А
22.02.2017р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002996 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Первомайського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час судового розгляду, захисник обвинуваченого заявила клопотання про призначення у справі стаціонарної судово-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що поведінка її підзахисного значно погіршилась порівняно з тим, як останній поводив себе під час досудового розслідування. Вказує, що обвинувачений поводить себе неадекватно, у нього наявні прояви невмотивованої агресії стосовно неї та інших учасників судового розгляду, він демонструє непристойні жести, нецензурно виражається на адресу присутніх у залі судового засідання, що може свідчити про погіршення його психічного стану.

Прокурор вважає поведінку обвинуваченого в судовому засіданні неадекватною, однак в частині призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи покладається на розсуд суду.

Потерпіла заперечувала проти призначення експертизи, так як вважає, що обвинувачений поводить себе таким чином лише для того, щоб його було визнано неосудним та таким чином уникнути кримінальної відповідальності.

Обвинувачений з приводу заявленого клопотання не висловився.

Суд, заслухавши думку захисника, прокурора, потерпілої, ознайомившись з висновком судово-психіатричного експерта № 444 від 30.11.2016 року, дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 444 від 30.11.2016 р., ОСОБА_3 в теперішній час, та в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, страждає та страждав психічним розладом розладом особистості та поведінки внаслідок пошкодження головного мозку (черепно-мозкова травма, інтоксикація психоактивними речовинами) з емоційно-вольовою неврівноваженістю. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, у останнього не відмічалося ознак будь-якого тимчасового психічного розладу, він знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння і мав змогу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час він також має змогу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 , не потребує.

Згідно ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Підставою для проведення експертизи, крім іншого, є необхідність визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Відповідно до ч.1 ст. 509 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).
Згідно ч. 2 ст. 509 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Крім того, згідно висновків, викладених в Рішенні Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року, остаточне від 17 липня 2014 року, у справі «Анатолій Руденко проти України» в частині застосування принципів ООН, викладених в Резолюції 46/119 щодо захисту осіб з психічними захворюваннями та покращення психіатричної допомоги, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 18 лютого 1992 року, вказано, що відомості про лікування або госпіталізацію особи в минулому не можуть самі по собі слугувати виправданням постановки діагнозу про наявність у неї психічного захворювання в даний час або в майбутньому. Жодна особа або орган не може оголосити або яким-небудь іншим чином зазначити, що та чи інша особа страждає психічним захворюванням, крім як з метою, що безпосередньо стосується психічного захворювання або наслідків психічного захворювання.

Враховуючи вищевикладене, неадекватну поведінку обвинуваченого, його агресивний стан в судовому засіданні, неадекватні відповіді на поставленні питання, безпричинний сміх під час судового засідання, принципи міжнародного права, з метою забезпечення права особи на справедливий суд, беручи до уваги те, що для вирішення питання, щодо психічного стану обвинуваченого потрібні спеціальні знання, суд вважає за необхідне призначити стаціонарну судово-психіатричну експертизу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242, 509 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, задовольнити.

Призначити у кримінальному провадженні за №0002996 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, стаціонарну судово-психіатричну експертизу, для надання висновків з таких питань:

1.Чи страждав ОСОБА_3 на момент вчинення інкримінованому йому діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки?

2.Чи усвідомлював ОСОБА_3 значення своїх дій та чи міг керувати ними на момент вчинення інкримінованого йому діяння?

3.Чи страждає на даний час ОСОБА_3 на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

4.Чи потребує ОСОБА_3 застосування до нього примусових заходів медичного характеру? Якщо так, то яких саме та на який строк?

Проведення експертизи доручити експертам Херсонської обласної психіатричної лікарні, у складі комісії щонайменше у кількості трьох осіб, на строк не більше двох місяців.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384 і 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обовязків.

Копію ухвали надіслати для виконання до Херсонської обласної психіатричної лікарні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: