Справа №479/568/15-к 06.03.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/205/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 1 ст. 172 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000266 апеляційні скарги начальника Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та представника потерпілих ОСОБА_7 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Багачівка Кривоозерського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого на посаді директора Кривоозерського професійного аграрного ліцею, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_6
обвинувачений: ОСОБА_8
захисник: ОСОБА_9
потерпілі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22
представник потерпілих: ОСОБА_7
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційних скарг.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний невинуватим та виправданий у у пред`явленному обвинуваченні за ч. 1 ст. 172 КК України.
В задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 про стягнення моральної шкоди відмовлено.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4 578 грн. 25 коп. залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі прокурор просить:
- вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 1 ст. 172 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.;
- стягнути зі ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судово-економічної експертизи в сумі 5 725 грн. 20 коп.;
- вирішити цивільні позови потерпілих.
Також прокурор просить під час апеляційного перегляду повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, у зв`язку з чим дослідити:
- допитати обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , ОСОБА_34 , ОСОБА_11 , ОСОБА_35 , ОСОБА_27 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_30 , ОСОБА_18 ;
- всі письмові докази, надані стороною обвинувачення та потерпілими;
- документи, що підтверджують нарахування та виплату протягом лютого-березня 2015 року всім педпрацівникам Кривоозерського ПАЛ, у т.ч. потерпілим, щорічної грошової винагороди за 2008, 2009, 2011 роки, з розрахунку 20 грн. за рік (т. 2 а.с. 14-56);
- висновок судово-економічної експертизи № 396/397 від 27.07.2016 року, проведеної Одеським НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України;
- документи про витрати на проведення експертизи № 396/397 від 27.07.2016 року;
- матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_7 просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, та призначити йому відповідну міру покарання.
Крім того, апелянт просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь кожного потерпілого по 2 000 грн. моральної шкоди.
В ході апеляційного перегляду повторно допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , дослідити всі письмові докази, надані стороною обвинувачення та потерпілими, в т.ч. висновок судово-економічної експертизи № 396/397 від 27.07.2016 року, проведеної Одеським НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скари.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвалюючи виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_8 , суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 2, 337, 370, 94, 411 КПК України та не взяв до уваги докази, що могли істотно вплинути на висновки.
Зазначає, що в період 2005-2006, 2008-2009, 2011 років директор Кривоозерського ПАЛ ОСОБА_8 не був наділений повноваженнями щодо зменшення законодавчо визначеного розміру щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам або можливості позбавлення її виплати.
Вказує, що всупереч ст. 57 Закону України «Про освіту», Положенням про надання щорічної грошової винагороди педпрацівникам Кривоозерського ПАЛ у редакції 2010 р., п.п. 1-2 розділу IV «Оплата праці» колективних договорів між адміністрацією та профспілковим комітетом Кривоозерського ПАЛ, які діяли впродовж 2007-2011 рр., обвинувачений ОСОБА_8 в односторонньому порядку, а також одноосібно, приймав рішення щодо визначення системи оплати праці, у т.ч. про порядок та розмір виплати щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам.
Апелянт посилається на висновок судово-економічної експертизи № 396/397 від 27.07.2016 р.
Стверджує, що судом зроблено хибний висновок про те, що виплата вказаного виду винагороди є правом, а не обов`язком ОСОБА_8 , а також висновок про те, виплата щорічної грошової винагороди відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат, оскільки такі висновки суду не узгоджуються з п.п. 2, 3 Порядку № 898, абз. 10 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про освіту», які за своїм змістом є імперативними нормами.
Також зазначає, що судом невірно витлумачено висновок судово-економічної експертизи, оскільки факт умисного невжиття обвинуваченим ОСОБА_8 заходів щодо нарахування та виплати грошової допомоги підтверджується зібраними доказами, які свідчать про наявність у ОСОБА_8 фактичної можливості забезпечити здійснення виплат у 2008-2009, 2011 рр.
Крім того, зазначає, що судом не надано належної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_13 у частині того, що з жовтня 2012 р. у нього склалися неприязні стосунки із ОСОБА_8 з приводу систематичного порушення трудових прав. Вказує, що показання ОСОБА_13 підтримані показаннями інших потерпілих.
Вказує, що характер і послідовність дій ОСОБА_8 вказує на те, що звільнення ОСОБА_13 відбулося з грубим порушенням вимог трудового законодавства, ознаки якого підпадають під ч. 1 ст. 172 КК України.
Апелянт із посиланням на п. 7 Постанови Плегуму ВСУ № 1 від 15.05.2006 р., просить провести судове слідство з метою з`ясування тих фактичних обставин справи, які оспорюються апелянтом.
Зміст апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_7 ідентичний змісту апеляційної скарги прокурора.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України №309-к від 01.07.2013 з ним укладено контракт від 26.06.2013 щодо виконання з 01.07.2013 ним обов`язків директора Кривозерського професійного аграрного ліцею (далі за текстом Кривоозерський ПАЛ), аналогічні контракти на виконання обов`язків директора Кривоозерського ПАЛ із ОСОБА_8 укладалися протягом 2005-2012 років.

Відповідно до п.2.3. контракту від 26.06.2013 ОСОБА_8 , як директор Кривоозерського ПАЛ має право: видавати накази, розпорядження і доручення, що є обов`язковими для виконання усіма працівниками та структурними підрозділами навчального закладу; представляти Навчальний заклад без доручення в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, в установах, підприємствах та організаціях різних форм власності; розпоряджатися майном Навчального закладу відповідно до законодавства України; розпоряджатися коштами Навчального закладу в межах кошторису доходів і видатків, затвердженого в установленому порядку; укладати угоди, господарські та інші договори, в межах і у спосіб встановлений законодавством України; відкривати рахунки в банківських установах; приймати на роботу та звільняти з роботи працівників у встановленому порядку, заохочувати та накладати на них стягнення, визначати та розподіляти між ними їх функціональні обов`язки; формувати у власному порядку контингент учнів, відраховувати та поновлювати осіб, які навчаються в навчальному закладі; контролювати якість роботи педагогічних працівників, організації навчально-виробничої, виховної та культурно-масової роботи, стану фізичного виховання і здоров`я працівників, учнів та слухачів; створювати робочі, дорадчі органи та визначати їх повноваження; подавати на розгляд вищому органу громадського самоврядування навчального закладу колективний договір та правила внутрішнього трудового розпорядку; делегувати частину своїх повноважень своїм заступникам та керівникам структурних підрозділів; в межах своєї компетенції вирішувати інші питання.

Відповідно до п.5.4 статуту Кривоозерського ПАЛ у редакції 2007 року, з яким ОСОБА_8 ознайомлений, останній як директор навчального закладу, крім іншого, наділений повноваженнями щодо вчинення дій від імені ліцею, представлення його у всіх установах, організаціях і підприємствах, відкриття банківських рахунків; прийняття на посади та звільнення з посад працівників ліцею, затвердження відповідно до кваліфікаційних характеристик їхні посадові обов`язки, формування педагогічного колективу; видання в межах своєї компетенції наказів і розпоряджень, заохочення працівників, учнів і слухачів та застосування до них, передбачених законодавством стягнень; затвердження в межах наявного фонду заробітної плати штатний розпис та визначення чисельності ліцею; встановлення премій і доплат до посадових окладів і ставок заробітної плати працівників ліцею за конкретні результати праці.

Таким чином, директор Кривоозерського ПАЛ ОСОБА_8 на підставі зазначених контракту та статуту наділений організаційно-розпорядчими та адміністративного-господарськими повноваженнями, у зв`язку з чим є службовою особою.

Відповідно до ст.22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадянам України гарантовано недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 57 Закону України «Про освіту» педагогічним і науково-педагогічним працівникам, крім іншого, гарантовано надання щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків.

Порядок надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2000 №898 (далі Порядок №898).

Згідно пункту 2 Порядку №898 встановлено джерело для проведення оплати фонд заробітної плати закладу. Пунктом 3 Порядку №898 на керівника закладу покладено обов`язок затвердити положення щодо щорічної грошової винагороди.

Пунктами 1-2 розділу ІV «Оплата праці» колективних договорів між адміністрацією та профспілковим комітетом Кривоозерського ПАЛ, що діяли упродовж 2007-2011 років, що від імені адміністрації ліцею підписані директором Кривоозерського ПАЛ ОСОБА_8 , встановлено, що адміністрація ліцею зобов`язана: забезпечити в установі гласність умов оплати праці, порядку виплати доплат, надбавок, винагород, інших заохочувальних чи компенсаційних виплат, положень про преміювання; не приймати в односторонньому порядку рішень, що змінюють встановлені в колективному договорі умови оплати праці.

Таким чином на ОСОБА_8 , як на директора Кривоозерського ПАЛ, вказаними законодавчими, підзаконним та локальними нормативно-правовими актами покладено обов`язок щодо затвердження положення з визначенням умов запровадження та визначення розміру надання щорічної винагороди педагогічним працівникам з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

У порушення ст.15 Закону України «Про оплату праці» у Кривоозерському ПАЛ протягом 2005-2009 років не було розроблене Положення про надання щорічної грошової винагороди педпрацівникам, а у розробленому у 2010 році Положенні про надання щорічної грошової винагороди педпрацівникам Кривоозерського ПАЛ, яке затверджено 16.09.2010 директором ОСОБА_8 та погоджено з головою профкому: не визначено розмір щорічної грошової винагороди; не визначено відсоткова частка винагороди та порядок її формування від асигнувань передбачених у фонді оплати праці (умова запровадження); не визначені виробничі упущення та інші порушення, за які педагогічні працівники позбавляються грошової винагороди або її розмір зменшується.

Директор Кривоозерського ПАЛ ОСОБА_8 , умисно, ігноруючи зазначені вище вимоги нормативно-правових актів, систематично грубо порушував трудові права педагогічних працівників ліцею, які виразилися у не забезпеченні нарахування та виплати останнім щорічної грошової винагороди.

Так, за наявності фактичної можливості виплати щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам Кривоозерського ПАЛ, ОСОБА_8 , умисно, будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, з грубим порушенням вимог ст.57 Закону України «Про освіту» у 2005, 2006, 2008, 2009 роках не забезпечив здійснення нарахування та виплати щорічної грошової винагороди наступним педагогічним працівникам Кривоозерського ПАЛ: ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , ОСОБА_36 , ОСОБА_11 , ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_30 , а ОСОБА_18 у 2008-2009 роках та ОСОБА_38 у 2006, 2008-2009 роках.

Фактична наявність можливості виплати щорічної грошової винагороди вказаним педагогічним працівникам Кривоозерського ПАЛ полягає у тому, що у 2008 році під час розрахунку фонду оплати праці було передбачено виплату щорічної винагороди педагогічним працівникам на загальну суму 82719 грн., під час здійснення розрахунку фонду оплати праці виплата грошових коштів у якості премій працівникам, виплати надбавки за складність та напруженість не планувалися

Однак, під час здійснення фактичних видатків на оплату праці у 2008 році ОСОБА_8 , умисно не забезпечено нараховування та виплату щорічної грошової винагороди вказаним вище педагогічним працівникам, разом з тим на виплату премій працівникам, виплату надбавки за складність та напруженість за відсутності планування, було скеровано кошти із фонду оплати праці у сумі 207898 грн.

Фактична наявність можливості виплати щорічної грошової винагороди вказаним педагогічним працівникам Кривоозерського ПАЛ полягає у тому, що у 2009 році під час розрахунку фонду оплати праці було передбачено виплату щорічної винагороди на загальну суму 97829 грн., під час здійснення розрахунку фонду оплати праці виплата грошових коштів у якості премій працівникам, у тому числі, педагогічним заплановано у сумі 261177 грн., а фактичне фінансування на оплату праці у 2009 році було менше від реальної потреби на 95456 грн.

Однак, під час здійснення фактичних видатків на оплату праці у 2009 році ОСОБА_8 , умисно, різницю коштів від запланованих до виплати у якості грошової винагороди педпрацівникам та фактичним недофінансуванням фонду оплати праці у сумі 2373 грн. (97829 95456) не скерував на виплату грошової винагороди та вона взагалі вказаним працівникам не нараховувалася та не виплачувалася. Обвинуваченим ОСОБА_8 в 2009 році різницю коштів від запланованої (261177 грн.) та фактично виплаченої (118736 грн.) умисно скеровано не на виплату щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам, а на виплату премії в сумі 142441 грн. (261177 118736).

Крім того, продовжуючи грубо порушувати трудові права працівників, за наявності фактичної можливості виплати щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам, ОСОБА_8 , умисно, будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище в супереч інтересам служби, з грубим порушенням вимог ст.57 Закону України «Про освіту» у 2011 році не забезпечив здійснення нарахування та виплати щорічної грошової винагороди наступним педагогічним працівникам Кривоозерського ПАЛ: ОСОБА_15 , ОСОБА_38 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , ОСОБА_36 , ОСОБА_11 , ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 та ОСОБА_39 .

Фактична наявність можливості виплати щорічної грошової винагороди вказаним педагогічним працівникам Кривоозерського ПАЛ полягає у тому, що у 2011 році під час розрахунку фонду оплати праці було передбачено виплату щорічної винагороди педагогічним працівникам на загальну суму 104003 грн., а фактичне фінансування на оплату праці у 2011 році було менше від реальної потреби на 20949 грн.

Однак, під час здійснення фактичних видатків на оплату праці у 2011 році ОСОБА_8 , умисно, різницю коштів від запланованих до виплати у якості грошової винагороди педпрацівникам та фактичним недофінансуванням фонду оплати праці у сумі 83054 грн. (104003 20949) не скерував на виплату грошової винагороди та вона взагалі вказаним вище працівникам не нараховувалася та не виплачувалася, разом з тим, у грудні 2011 році старшому майстру Кривоозерського ПАЛ ОСОБА_13 була виплачена щорічна грошова винагорода у сумі 1725 грн.

Через вказаний стан виплати щорічної грошової винагороди у Кривоозерському ПАЛ, старший майстер ОСОБА_13 , починаючи з жовтня 2012 року почав усно висловлювати ОСОБА_8 своє особисте невдоволення грубим порушенням його трудових прав та вимагав вжити відповідних заходів до їх поновлення, на що отримував категоричні відмови.

Також ОСОБА_13 звертався з письмовими зверненнями щодо порушення трудових прав працівників ліцею, на що отримав відповіді керівництва управління освіти і науки Миколаївської облдержадміністрації за №5787-12 від 07.12.2012, керівництва департаменту освіти, науки та молоді Миколаївської облдержадміністрації за №Ж-121-22 від 14.08.2013 р., керівництва Врадіївської МДФІ за №05-16/1226 від 26.12.2013.

Через такі дії ОСОБА_13 , спрямовані на відновлення своїх трудових прав, між останнім та директором Кривоозерського ПАЛ ОСОБА_8 виникли особисті неприязні стосунки, у зв`язку з чим ОСОБА_8 вирішив незаконно звільнити ОСОБА_13 на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штатного розпису працівників Кривоозерського ПАЛ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 ст. 40 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Водночас, виходячи з положень ст. 252 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

Разом з тим, ОСОБА_8 , виконуючи свій злочинний намір, грубо порушуючи вимоги зазначеного законодавства, діючи умисно та з особистих мотивів, не запитуючи згоди на звільнення ОСОБА_13 з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у Первинної профспілкової організації працівників Кривоозерського ПАЛ, членом якої на момент звільнення був ОСОБА_13 , не пропонуючи йому переведення за його згодою на вакантну посаду електрика, наказом по Кривоозерському ПАЛ №45 від 15.04.2014 звільнив ОСОБА_13 з посади старшого майстра Кривоозерського ПАЛ на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штатного розпису працівників Кривоозерського ПАЛ, як на додаткову підставу для звільнення у тексті наказу було зазначено відсутність можливості переведення працівника на іншу посаду, чим грубо порушив його трудові права.

Факт незаконного звільнення ОСОБА_13 із займаної посади підтверджено рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10.09.2014 у справі №22-ц/784/2089/14, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 у справі №6-37798св14.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що своїми умисними та неправомірними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172 КК України, тобто незаконне звільнення працівника потерпілого ОСОБА_13 з роботи з особистих мотивів, а також інше грубе порушення законодавства про працю, незабезпечення нарахування та виплату щорічної грошової винагороди у 2005, 2006, 2008, 2009 потерпілим: ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , ОСОБА_36 , ОСОБА_11 , ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_30 , а ОСОБА_18 у 2008-2009 роках та ОСОБА_38 у 2006, 2008-2009 роках.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , суд першої інстанції вказав на те, що стороною обвинувачення не надано достатньо доказів того, що на обвинуваченого ОСОБА_8 було покладено обов`язок вживати заходів для забезпечення виплати педагогічним працівникам Кривозерського професійного аграрного ліцею щорічної грошової винагороди.

Суд врахував недоведеною наявність у ОСОБА_8 фактичної можливості здійснити потерпілим виплату щорічної винагороди у період, що інкримінується стороною обвинувачення.

Крім того, у вироку вказано, що виплата винагороди є правом, а не обов`язком обвинуваченого. Також зазначено, що під час розгляду справи в суді не доведено наявність особистих мотивів, які би могли стати підставою для звільнення потерпілого ОСОБА_13 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника потерпілих ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 на підтримку апеляційних скарг, заперечення ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалах провадження, 10 червня 2015 року суддя ОСОБА_1 розглядаючи вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 172 КК України повернув обвинувальний акт прокурору.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09 липня 2015 року ухвала Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10.06.2015 року скасована з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції за стадії підготовчого судового засідання.

При новому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суддя ОСОБА_1 повторно, після скасування його рішення, розглянув кримінальне провадження по суті і 21 грудня 2016 року ухвалив вирок.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Недотримання таких вимог закону відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону і тягне безумовне скасування судових рішень.

За таких обставин, апеляційні скарги усіх учасників судового провадження, які вказували на необґрунтованість у тій чи іншій частині вироку суду першої інстанції, у зв`язку із необхідністю скасування судового рішення, підлягають частковому задоволенню.

Під час нового судового розгляду справи, суду необхідно усунути вказані порушення закону, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінально процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність та постановити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404 ч. 3, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги начальника Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та представника потерпілих ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: