Код суду 233 Справа № 233/1170/17
Вирок
Іменем України
27 березня 2017 року 27 березня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Костянтинівка Донецької області, українець, громадянин України, має середню спеціальну освіту, не одружений, не працює, раніше не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Костянтинівка Донецької області, українець, громадянин України, має середню спеціальну освіту, розлучений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачених у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд
ОСОБА_5 15 лютого 2017 року, о 22 годині 00 хвилин, більш точного часу під час слідства не встановлено, знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із своїм знайомим ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв у ОСОБА_5 виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме дитячої коляски з приміщення під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_3 , яку неодноразово бачив, коли проходив повз вказаного будинку. Далі ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розповів ОСОБА_7 про свій злочинний намір та запропонував останньому здійснити таємне викрадення дитячої коляски. На вказану пропозицію ОСОБА_7 відповів згодою, тим самим вступив з ОСОБА_5 в злочинну змову з метою викрадення чужого майна.
15 лютого 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, точного часу під час проведення слідства не встановлено, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до будинку АДРЕСА_3 , де діючи таємно, умисно, з корисливих спонукань шляхом вільного доступу з під`їзду № 4 вказаного будинку викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме дитячу коляску «SATURN VICTORIA GOLD», вартістю 1196 грн., після чого з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
ОСОБА_6 15 лютого 2017 року, о 22 годині 00 хвилин, точного часу під час слідства не встановлено, знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв у ОСОБА_5 виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме дитячої коляски з приміщення під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 , яку неодноразово бачив, коли проходив повз вказаний будинок. Далі ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розповів ОСОБА_7 про свій злочинний намір та запропонував останньому здійснити таємне викрадення дитячої коляски. На вказану пропозицію ОСОБА_7 відповів згодою, тим самим вступив з ОСОБА_5 в злочинну змову з метою викрадення чужого майна.
15 лютого 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, точного часу під час проведення слідства не встановлено, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшли до будинку АДРЕСА_3 , де діючи таємно, умисно, з корисливих спонукань шляхом вільного доступу з під`їзду № 4 вказаного будинку викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме дитячу коляску «SATURN VICTORIA GOLD», вартістю 1196 грн., після чого з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
01 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.
За умовами вказаної угоди про примирення, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених в угоді про примирення та відшкодував потерпілому завдану майнову шкоду у повному обсязі.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України буде призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки.
В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення згідно з ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 як таку, що відповідає вимогам діючого законодавства та нормам кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав укладену між ним та потерпілим угоду про примирення, вину у скоєнні злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден; угода укладена за його власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин та є добровільною, зазначив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. 394, ст. 424, ч. 5 ст. 474 КПК України , які йому були роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав укладену угоду про примирення, зазначив, що угода є добровільною, він цілком розуміє свої права як потерпілого в кримінальному провадженні та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. ст. 394, 424 КПК України, які йому роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
З урахуванням вимог ч.ч. 1,3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 дійсно мало місце та було скоєне саме обвинуваченим, який в судовому засіданні визнав свою вину повністю. Вчинені ОСОБА_5 дії містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєне за попередньою змовою групою осіб, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про примирення від 01 березня 2017 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам ст. 471 КПК України, міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 2 ст. 185 КК України, є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст.185 КК України.
Опитавши потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 01 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 з призначенням останньому узгодженої в угоді міри покарання.
01 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_9 укладено угоду про примирення.
За умовами вказаної угоди про примирення, обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених в угоді про примирення та відшкодував потерпілому завдану майнову шкоду у повному обсязі.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України буде призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки.
В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення згідно з ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_9 як таку, що відповідає вимогам діючого законодавства та нормам кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав укладену між ним та потерпілим угоду про примирення, вину у скоєнні злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден; угода укладена за його власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин та є добровільною, зазначив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. 394, ст. 424, ч. 5 ст. 474 КПК України , які йому були роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав укладену угоду про примирення, зазначив, що угода є добровільною, він цілком розуміє свої права як потерпілого в кримінальному провадженні та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. ст. 394, 424 КПК України, які йому роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
З урахуванням вимог ч.ч. 1,3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_9 дійсно мало місце та було скоєне саме обвинуваченим, який в судовому засіданні визнав свою вину повністю. Вчинені ОСОБА_9 дії містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєне за попередньою змовою групою осіб, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про примирення від 01 березня 2017 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_9 відповідають вимогам ст. 471 КПК України, міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 2 ст. 185 КК України, є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст.185 КК України.
Опитавши потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_9 , суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 01 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_9 з призначенням останньому узгодженої в угоді міри покарання.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В силу статті 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В силу статті 75 КК України ОСОБА_6 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: дитячу коляску «SATURN VICTORIA GOLD» повернути ОСОБА_4 за належністю.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1