МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №480/2150/16-к
В И Р О К
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши 28 листопада 2016 року у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Деражня Хмельницької області, з середньою освітою, громадянина України, українця, не одруженого, учасника бойових дій, судимого: 23.05.2016 року Деражнянським районним судом Хмельницької області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і покладенням обов`язків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 14.07.2015 року, призваного за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , демобілізованого, який проходив військову службу на посаді техніка роти радіаційного хімічного біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

Встановлені судом обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні вироку.
14.07.2015 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний за мобілізацією для проходження військової служби.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 01.09.2015 року №242 старший солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду техніка роти радіаційного хімічного біологічного захисту зазначеної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

14.12.2015 року ОСОБА_3 було надано щорічну основну відпустку тривалістю п`ятнадцять (15) діб.

30.12.2015 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 зобов`язаний був з`явитися до місця служби - польовий табір військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який розташовувався на території 235 міжвидового центру підготовки частин та підрозділів ( АДРЕСА_3 ).

Проте, 30.12.2015 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин з відпустки до місця служби - польовий табір військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який розташовувався на території 235 міжвидового центру підготовки частин та підрозділів ( АДРЕСА_3 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

18.08.2016 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 добровільно

з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (

АДРЕСА_4 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 30.12.2015 року о 08 год. 00 хв., діючи умисно, будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних причин з відпустки до місця служби - польовий табір військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який розташовувався на території 235 міжвидового центру підготовки частин та підрозділів ( АДРЕСА_3 ) та незаконно без поважних причин перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 08 год. 00 хв.18.08.2016року - тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції закону від 12.02.2015 року) - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю і показав суду, що дійсно перебуваючи на території 235 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в складі військової частини польова пошта НОМЕР_2 не з`явився після відпустки до військової частини. 18.08.2016 року він добровільно повернувся до місця служби.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позиції і роз`яснив їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши обставини справи, суд находить вину обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України ( в редакції від 12.02.2015 року) тобто - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначення покарання та інші процесуальні дії.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини справи, а також його особу.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він за місцем служби характеризується посередньо, вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, є учасником бойових дій.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 судимий 23.05.2016 року Деражнянським районним судом Хмельницької області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і покладенням обов`язків за злочин, який ним вчинено 23.02.2016 року.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає повне визнання ним своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, те що він є учасником бойових дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, ( ст. 76 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення обвинуваченим злочину).

Керуючись ст. ст. 370, 373,374 КПК України, суд, -

П р и с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначеного ОСОБА_3 за вказаним вироком та призначеного за вироком Деражнянським районним судом Хмельницької області від 23 травня 2016 року призначити ОСОБА_3 чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчій інспекції за межі України та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

28.11.2016