Єдиний унікальний номер 219/8452/16-к
Номер провадження 11-кп/775/468/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційні скаргу прокурора Артемівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2017р., якою до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Артемівську Донецької області та мешкає в АДРЕСА_1 ,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом,

за участю прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_6

законного

представника особи, до

якої застосовані примусові

заходи медичного

характеру ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2017р., до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Відповідно до ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2017р., ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачені ст.121 ч.2 КК України, при наступних обставинах.

30.05.2016р. біля 11:30 год. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , зайшов в спальню кімнату, де на ліжку знаходилась його тяжкохвора мати, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дав їй пляшку з водою, щоб напоїти, ОСОБА_11 впустила вказану пляшку, в результаті чого вода розлилась. З цього приводу ОСОБА_7 відчув обурення на матір, ОСОБА_11 , та напад гніву, через те, що йому доводиться багато часу приділяти догляду за нею. ОСОБА_7 , знаходячись біля ліжка, на якому була ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останній, наніс ОСОБА_11 один удар кулаком руки в область обличчя та множинні не менш 51 ( п`ятдесяти одного) ударів кулаками рук в хаотичному порядку в область тулубу ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив останній садна (шість) нижніх кінцівок, множинні синці голови, обличчя, передньої та задньої поверхонь грудної клітини, правого та лівого плеча, передпліччя, правого колінного суглобу, лівої гомілки, стоп (всього більш 46-х) , перелами ребер справа з 1-го по 7-ме та 12-те по різним лініям (всього 15 місць переламів з пошкодженням пристінкової плеври), перелами ребер зліва з 2-го по 5-те та 7-го по 9-те по різних лініях всього 10 ( десять) місць переламів з пошкодженням пристінкової плеври, двосторонній гемоторакс, пошкодження тканини правої та лівої легень, крововиливи у м`які тканини голови з внутрішньої поверхні та під м`яку оболонку головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_11 наступила 30.05.2016 р. в кв. АДРЕСА_2 в результаті плевропульмонального шоку з двостороннім гемотораксом, обумовленим тупою травмою грудної клітини з множинними переламами ребер з пошкодженням тканини правої і лівої легень.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції прокурором та захисником ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор:

-вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині щодо наявності в діях ОСОБА_7 умислу та мети, оскільки в період вчинення інкримінованого йому діяння він страждав та на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдальної та в період вчинення інкримінованого йому діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;

-прохає змінити ухвалу суду першої інстанції виключивши з мотивувальної частини ухвали умисел та мету вчиненого ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, а в іншій частині ухвалу залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , як

а діє в інтересах ОСОБА_7 :

-вважає, що ухвала є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального законодавства;

-вказує, що суд першої інстанції при дослідженні доказів обмежився лише їх констатацією та не дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, ст. 9 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, роз`яснень п.12 постанови ПВС України від 03.06.2005р. №7 « Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» ;

-вважає, що жодного доказу на підтвердження вчинення інкримінованих ОСОБА_7 дій судом першої інстанції в ухвалі не наведено, та в матеріалах справи вони відсутні;

-вказує, що в ухвалі суду відсутнє обґрунтування того, що усі тілесні ушкодження завдано одночасно 30.05.2016р., проте ОСОБА_7 від початку до кінця заперечував, що це саме він до смерті побив матір, вказував, що ніколи матір не бив, численні тілесні ушкодження у матері сталися через наявне постійне запаморочення у неї в голові внаслідок чого вона дуже часто на протязі тривалого часу падала та вдарялась об меблі, раковину, унітаз, ванну; вказані доводи ОСОБА_7 належним чином не перевірені та не спростовані, не відображені у протоколі огляду місця події;

-зазначає, що суд обмежився допитом судово-медичного експерта, який вказав, що неможливо заподіяння таких тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту, хоча він не був на місці пригоди, слідчий експеримент за його участю не проводився, та який взагалі не проводився;

-вказує, що локалізація тілесних ушкоджень дає підстави для сумніву в тому, що ОСОБА_7 кулаками до смерті забив свою матір, завдавши їй більше 50-ти ударів, оскільки ушкодження виявлені і на ногах, і на стопі, тому на кулаках у ОСОБА_7 мали залишитись якісь сліди, якщо він насправді кулаками бив свою матір, це мали чути сусіди, проте жоден свідок не підтверджував цього факту;

-вважає, що рішення суду обґрунтоване сумнівними доказами, а саме висновком судово-медичної експертизи та не підтверджені іншими доказами; висновки суду про вчиненні ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння ґрунтуються на припущеннях;

-зазначає, що судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, невідповідність його висновків фактичним обставина справи;

- прохає ухвалу скасувати та закрити кримінальне провадження без зазначення підстави закриття.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора та заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисника, думку законного представника особи до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_10 , який прохав залишити ухвалу без змін, вважав її законною та обґрунтованою, думку захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги прохала ухвалу скасувати та закрити кримінальне провадження за недоведеністю вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 за таких підстав.

При розгляді даного кримінального провадження судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені фактичні обставини справи.

Судом першої інстанції були оцінені зібрані у справі докази після їх безпосереднього дослідження в судовому засіданні з точки зору їх належності, допустимості, достатності, достовірності, для доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст.91 КПК України.

Судом першої інстанції вмотивоване прийняття одних доказів та відхилення інших.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України відповідають фактичним обставинам справи.

Так, в суді першої інстанції ОСОБА_7 показав, що він проживав разом зі своєю матір`ю, яка останнім часом хворіла, з січня 2016р. не піднімалась з ліжка. До них в квартиру ніхто не приходив, остання, хто приходила, була знайома його матері, яка померла у 2013р. Він доглядав за матір`ю, між ними іноді виникали сварки, оскільки йому важко було її доглядати. Мати ходила в туалет за його допомогою, часто падала, від цього в неї утворювались синці, переламів ребер в неї не могло бути. 30.05.2016р. він дав їй пігулку та воду, щоб запити, проте мати розлила воду, та він посварився з нею. Після чого, мати здригнулась декілька раз і померла, як він пізніше зрозумів. Ввечері він пішов до сусіда та попросив викликали швидку допомогу та міліцію. Він мати не бив.

Незважаючи на показання, які ОСОБА_7 надав в суді першої інстанції, той факт, що саме від дій ОСОБА_7 потерпілій були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала її смерть, підтверджується наведеною у вироку сукупністю доказів, які узгоджуються між собою.

Так, протоколом огляду місця події та трупа від 30.05.2016р. підтверджується, що 30.05.2016р. в АДРЕСА_1 знайдено труп ОСОБА_11

(а.п. 167-168 т.1)

Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 №188 підтверджується, що смерть ОСОБА_11 наступила 30.05.2016р. в результаті плевропульмонального шоку з двостороннім гемотораксом, обумовленим тупою травмою грудної клітини з множинними переламами ребер з пошкодженням тканини правої і лівої легень. При дослідженні трупа г-ки ОСОБА_11 були виявлені слідуючи пошкодження: садна (шість) нижніх кінцівок, множинні синці голови, обличчя, передньої та задньої поверхонь грудної клітини, правого та лівого плеча, передпліччя, правого колінного суглобу, лівої гомілки, стоп (всього більш 46-х), перелами ребер справа з 1-го по 7-ме та 12-те по різним лініям (всього 15 місць переламів з пошкодженням пристінкової плеври), перелами ребер зліва з 2-го по 5-те та 7-го по 9-те по різним лініям ( всього 10 місць переламів з пошкодженням пристінкової плеври), двосторонній гемоторакс, пошкодження тканини правої та лівої легень, крововиливи у м`які тканини голови з внутрішньої поверхні та під м`яку оболонку головного мозку. Пошкодження утворились від контакту з тупими предметами ( не менш 51 контактів), незадовго до настання смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням.

( а.п. 171-174 т.1)

Висновком додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 №188-14 підтверджується, що виходячи з характеру та локалізації, а також кількості тілесних ушкоджень (не менш 51 контактів), виявлених при дослідженні трупа гр-ки ОСОБА_11 , можна вважати, що дані тілесні ушкодження не могли утворитись в результаті падіння з положення стоячи, в тому числі на виступаючи поверхні, такі, як раковина, унітаз, меблі, тощо.

( а.п. 175 т.1)

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції показала, що вночі їй постійно було чути як мати та син Мезенцеви сварились, 30 травня 2016р. приблизно о 6-30 год вона чула крики у ОСОБА_13 , син ОСОБА_7 виказував матері побажання її смерті. Також вона чула, що мати ОСОБА_11 стояла біля закритих дверей та прохала допомогти їй, проте син ОСОБА_7 дверей не відчинив.

Свідок ОСОБА_14 в суді показав, що щодня після 23 год. в квартирі ОСОБА_13 було чутно крики. В травні 2016р. він виходив до магазину та чув їх крик про допомогу ОСОБА_11 біля своїх дверей, коли він піднявся до дверей, було тихо.

Таким чином, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_7 заподіяв своїй матері ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала її смерть, є обґрунтованими та вмотивованими.

Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що рішення суду обґрунтовано сумнівними доказами та ґрунтуються на припущеннях, а також про те, що жодного доказу про вчинення саме ОСОБА_7 інкримінованого йому діяння в ухвалі суду не зазначено, є неспроможними та спростовуються наведеною вище сукупністю доказів, які узгоджуються між собою, не містять протиріч, та яким суд дав належну оцінку.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 з приводу того, що судом не спростовані доводи ОСОБА_7 про те, що численні тілесні ушкодження у його матері сталися через наявне постійне запаморочення у неї в голові, внаслідок чого вона дуже часто на протязі тривалого часу падала та вдарялась об меблі, раковину, унітаз, ванну, то вони на думку колегії суддів також є необґрунтованими, оскільки зазначене твердження ОСОБА_7 спростовано додатковим висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 188-14 від 25.08.2016р., відповідно до якого утворення наявних у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень за обставин на, які вказує ОСОБА_7 , неможливе.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині щодо наявності в діях ОСОБА_7 умислу та мети, то вони, на думку колегії суддів є обґрунтованими, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 160 від 04.08.2016р. в період вчинення інкримінованого ОСОБА_7 діяння він страждав та на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдальної та в період вчинення інкримінованого йому діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому в його діях був відсутній умисел та мета.

Таким чином, ухвала суду підлягає зміні з виключенням з мотивувальної частини умислу та мети вчиненого ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння.

Що стосується висновків суду про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом то вони, на думку колегії суддів є обґрунтованими та вмотивованими, оскільки ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з позбавленням життя іншої особи та відповідно до висновку судово психіатричної експертизи №638 від 08.06.2016р. ( а.п. 185-188 т.1) ОСОБА_7 своїм психічним станом та характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить суспільну небезпеку для себе та оточуючих.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376 ч.2, 405, 407, 418 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Артемівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_5 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2017р., якою до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2017р., якою до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2017р., якою до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2017р. умисел та мету вчиненого ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння.

В іншій частині ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2017р. залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: