Справа № 456/4737/14-к
Провадження № 1-кп/456/144/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Маковяка І.П

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000747 від 21.04.2014, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду від 27 травня 2011 року за ч. 3 ст. 186 КК України до 4-ох років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, судимість якого не знята і не погашена у встановленому законом порядку в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000747 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121КК України

Під час досудового розслідування встановлено, що 21 квітня 2014 року, близько 01 год. 30 хв., обвиувачений ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік кафе «Парк», що знаходиться на вул. І.Франка в м. Моршині Львівської області, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли між ним та потерпілим ОСОБА_8 , з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому кулаком руки удар в ділянку голови, в результаті чого заподіяв важку відкриту черепно-мозкова травму, забій головного мозку важкого ступеню з контузійно-геморагічними вогнищами, субдуральну гематому правої лобно-скроневої ділянки голови», що у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 163 від 02.06.2014 року, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 213 від 23.12.2015 року ОСОБА_7 в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В даний час ОСОБА_7 виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі важкого змішаного дисоціативного-конверсійного розладу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

До виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_6 заперечили клопотання, оскільки вважають, що з часу проведення експертного висновку пройшов значний час, за який ОСОБА_7 підлікувався, а отже відпала необхідність у призначенні йому примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, достатньо із звичайним наглядом .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 та його захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, заслухавши пояснення захисників обвинуваченого та потерпілого, самого потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст. 19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру відповідно до ст.. 93 КК України.

В силу ст. 93 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно - небезпечних діянь.

На підставі ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленного нагляду.

Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 213 від 23.12.2015 року ОСОБА_7 в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В даний час ОСОБА_7 виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі важкого змішаного дисоціативного-конверсійного розладу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

До виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 захворів на психічну хворобу, яка позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) або керувати ними, під час розгляду кримінального правопорушення, то суд приходить до висновку, що до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення не пов`язаного з посяганням на життя інших осіб та з урахуванням психічного стану ОСОБА_7 та характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, не становить загрози для суспільства, однак потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду, відповідно до ч.4 ст. 94 КК України.
Керуючись ст.ст. 19 п.3, 92, 93 п.3, 94 ч.1п.3, ч.4 КК України, ст.ст. 335, 362, 512, 513, 515 КПК України,

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом до виходу із вказаного хворобливого стану.

Зупинити судове провадження щодо ОСОБА_7 до його видужання.

Скасувати запобіжний захід з часу доставки ОСОБА_7 для госпіталізації до психіатричного закладу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення

Головуючий-суддя ОСОБА_1