Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/333/17
Номер провадження 1-кп/540/96/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2017 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000053 від 22.11.2016 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулишівка Недригайлівського району Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, перебуває в цивільному шлюбі, не працюючого, не депутата, військовозобов`язаного, учасника бойових дій під час проведення АТО, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу на посаді водія-хіміка взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти забезпечення та ліквідації наслідків у військовій частині НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військовий статутів, накази командирів; захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку; віддано служити українському народу; сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, зберігати державну та військову таємницю, бути пильним, хоробрим і дисциплінованим, готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, 08.11.2016р. не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та в подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби. В послідуючому, усвідомивши протиправність своїх дій, прибув до постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_1 лише 10.04.2017р., де продовжив виконання службових обов`язків за посадою.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю за обставин вказаних в обвинуваченні та показав, що завжди добросовісно відносився до військової служби. З перших днів АТО виявив бажання взяти у ній участь, а тому з лютого 2015 року по серпень 2016 року перебував на передовій. Після демобілізації, уклав контракт на проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 , але оскільки пройшов не тривалий час після АТО, він не встиг пройти адаптацію та реабілітацію, у зв`язку з чим йому було дуже тяжко, а про свій стан боявся когось повідомити, щоб не втратити службу. А тому 08.11.2016р. вирішив поїхати до м. Вінниця, де до АТО тривалий час проживав, працював, мав друзів, щоб зрозуміти, що можна жити спокійно, а коли усвідомив, що накоїв у квітні 2017 року звернувся до Вінницької поліції, а 10.04.2017р. до Машівського ВП. Також з`явився до замкомандира частини, повідомив всі обставини та вибачився. В скоєному щиро розкається.

Крім повного визнання обвинуваченим вини по висунутому обвинуваченню, суд вважає, що його винуватість в скоєному злочині, підтверджується іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, які суд у відповідністю з ч.3 ст. 349 КПК України визнав досліджувати недоцільним, оскільки вони ніким не оспорюються. Учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 спільно зі співмешканкою ОСОБА_6 та її дочкою ОСОБА_7 (а.с. 67), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 66), за місцем несення служби у ВЧ НОМЕР_1 характеризується позитивно (а.с. 50), в період з 01.05.2015р. по 09.08.2016р. брав участь в АТО в Донецькій та Луганській областях та є учасником бойових дій, під час якої був чотири рази нагороджений грамотами та один раз «Хрестом розвідника» (а.с. 56, 60, 70-74), на «Д обліку у лікарів нарколога та психіатра при Машівській ЦРЛ не перебуває, має задовільний стан здоров`я (а.с. 51, 63), до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався (а.с. 64, 65).

В той час, оскільки обвинувачений не записаний батьком доньки співмешканки ОСОБА_7 , а відтак не має установленого законом обов`язку по її утриманню, а тому докази про її хворобу правового значення у справі для характеристики особи обвинуваченого не мають.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

При обранні покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як тяжкий, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обтяжуючих обставин, відношення до вчиненого злочину та обставини і причини його вчинення, його заслуги перед Батьківщиною і приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням обвинуваченому для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 407 ч.4 КК України призначене на мінімальний строк.

Разом з тим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, позитивну характеристику по місцю несення служби та його особу, суд вважає за доцільне застосувати до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на мінімальний строк, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язку, передбаченого п. 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

В той час, під час досудового розслідування до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід - домашній арешт, який за ухвалою суду від 07.06.2017р. було залишено без змін в термін до 11.06.2017р. Ризиками визначеними слідчим суддею були: можливість вчинити ним інше кримінальне правопорушення, незаконний вплив на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Разом з тим, оскільки винесенням даного вироку розгляд кримінального провадження закінчено, ризики визначені слідчим суддею перестали існувати та обвинуваченому призначене покарання з іспитовим строком, а відтак суд не вбачає підстав для продовження дії вказаного запобіжного заходу і вважає за необхідне його скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Зобов`язати ОСОБА_5 відповідно до п. 2 ч.1 ст. 76 КК України в період іспитового строку: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосований ОСОБА_5 за ухвалою слідчого судді та залишений без змін ухвалою Машівського районного суду від 07.06.2017р. скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: