Ухвала
іменем України
26 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000592 та клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження,

в с т а н о в и л а:
Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирина Черкаської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.
Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів та витрат у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2017 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_5 засуджено за злочин вчинений за таких обставин. 12 квітня 2015 року близько 17 години, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «ВАЗ-21099», державний номер НОМЕР_1 , у с. Березняки Смілянського району Черкаської області, порушив вимоги п.п. 2.9а, 2.3б, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху в населеному пункті, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на дерево. В результаті

дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року

й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2017 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що рішення судів підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону внаслідок незабезпечення ОСОБА_5 права

на захист. На його думку, в даному кримінальному провадженні участь захисника є обов`язковою, оскільки його підзахисний на момент досудового розслідування частково втратив пам`ять.

При цьому захисник ОСОБА_4 до касаційної скарги долучив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Перевіривши дотримання скаржником порядку та строків касаційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_4 слід поновити строк на касаційне оскарження вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року й ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2017 року оскільки його порушено з поважних причин, і прийняти касаційну скаргу до розгляду.
Разом із тим, розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі,

та перевіривши надані до скарги судові рішення, касаційний суд дійшов висновку, про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається з доданих копій судових рішень, суд першої інстанції докази встановлені органом досудового розслідування перевірив відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки вони ніким не оспорювалися.
Крім того, в основу вироку було покладено зізнавальні пояснення ОСОБА_5 дані ним вже в ході судового розгляду.
Твердження адвоката про обов`язкову участь захисника в даному кримінальному провадженні є неспроможними.
Обов`язкова участь захисника регулюється ст. 52 КПК України. Відповідно до її змісту участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Крім того, пунктом 3 частини 2 цієї ж статті встановлено, що в інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.
Зі змісту касаційної скарги, копій оскаржуваних судових рішень та виписки із медичної скарги стаціонарного хворого, долучених захисником до касаційної скарги, таких вад у ОСОБА_5 не вбачається.
Злочин, за яким ОСОБА_5 визнано винним передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Участь захисника у кримінальних провадженнях щодо тяжких злочинів є необов`язковою.
Таким чином, колегія суддів касаційного суду доводи захисника про порушення права ОСОБА_5 на захист вважає безпідставними.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, на які у своїй касаційній скарзі посилається захисник, та які були б підставою для скасування судового рішення щодо ОСОБА_5 у касаційній скарзі не наведено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Поновити захиснику ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень.
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3