АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

неповнолітнього

підозрюваного ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2016 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, учня Криворізького центрально-міського ліцею, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України,-

встановила:
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 січня 2017 року.

Визначено розмір застави 29 000 грн.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.

Органом досудового розслідування до ЄРДР внесено відомості та розпочато кримінальне провадження за фактом вчинення підозрюваним ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 розбійного нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , в результаті якого останньому було спричинено майнову шкоду на загальну суму - 1 879 грн. 66 коп.

Врахувавши те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого умисного корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна; що прокурором у судовому засіданні доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що останній знаходячись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та продовжити свою злочинну діяльність; що ОСОБА_7 заздалегідь обговорював з ОСОБА_10 деталі вчиненні злочину, ввів в оману свою бабусю стосовно того, де він буде перебувати, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосувати до нього запбіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід, з урахуванням наявності у підозрюваного житла, навчання його у ліцеї, наявність подяк, проживання разом з бабусею, на думку суду буде недостатнім для запобігання вчиненню підозрюваним іншого кримінального правопорушення та ухилянню від органів досудового розслідування, суду.
З урахуванням каяття підозрюваного, його віку, для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, судом встановлено розмір застави у сумі 20 мінімальних заробітних плат, що складає 29 000 гривень.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні його клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 та повернути ОСОБА_8 сплачену заставу у розмірі 29 000 гривень.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що прокурор не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а посилання на тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Вказує, що в судовому засіданні стороною захисту було надано ряд документів, якими спростовується необхідність тримання ОСОБА_7 під вартою, а саме відомості, що неповнолітній ОСОБА_7 росте у неповній сім`ї, батько визнаний судом безвісно відсутнім, участі у вихованні дітей не приймав, мати в даний час працює на території Росії, періодично приїжджає, приймає участь у вихованн дітейі, утримує матеріально дід пенсіонер, учасник ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, бабуся ОСОБА_8 працююча пенсіонерка, працює вчителем, займається безпосереднім вихованням дітей; ОСОБА_7 навчається у 10-му класі Криворізького ліцею, стипендіат, неодноразовий призер шкільних олімпіад, ліцеїст 2016 року, відмінник навчання, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно; раніше не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності: веде активний здоровий спосіб життя, за необхідності допомагає людям старшого віку.

Вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання із забороною залишати житло з 20.00 до 07.00 годин.

Представники Служби у справах дітей ВК Саксаганської районної у місті ради та Відділу ювенальної превенції Саксаганського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, який просив задовольнити його скаргу, ухвалу скасувати; підозрюваного ОСОБА_7 який підтримав апеляцію захисника та пояснив, що він щиро розкаюється в скоєному, зобов`язується виконувати всі вимоги слідчого та суду; законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 , яка підтримала скаргу адвоката ОСОБА_9 , просила її задовольнити та пояснила, що вона працює, виховує двох онуків ОСОБА_7 та його сестру, їх мати працює на території Росії, періодично приїжджає до дітей, випадково втратила контроль над старшим онуком, який навчається, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, займається спортом; думку прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, вивчивши надані судом першої інстанції та слідчим матеріали проваджень, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінального провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, було внесено до ЄРДР 11 листопада 2016 року за № 0003276.

12 листопада 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання старшого слідчого Саксаганського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 12 листопада 2016 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. 193, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосування застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який відноситься до категорії тяжких, міра покарання за яке передбачена на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, про що ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру, яка ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження, а саме показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 та його представника ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події, протоколами огляду предметів та протоколами пред`явлення особи для впізнання.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (п. 55 Рішення) «...факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний, знаходячись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити злочинну діяльність, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 заздалегідь обговорював з ОСОБА_10 деталі вчинення злочину, та ввів в оману свою бабусю щодо місця свого перебування.

Інші доводи апеляційної скарги захисника в частині даних, які характеризують особу підозрюваного, а саме, що той росте в неповній сім`ї, батько визнаний безвісті відсутнім, мати працює на території Росії та періодично приїжджає до дітей, проживає з дідусем та бабусею, яка займається виховання ОСОБА_7 та його сестри, наявність похвальних грамот та усвідомлення скоєного хоча й заслуговують на увагу, однак оскільки вони були враховані судом першої інстанції, а також колегією суддів в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні і самі по собі, без врахування наведених ризиків, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, так як не ставлять під сумнів висновки суду, щодо наявності обґрунтованої в ухвалі мети та підстав для обрання саме зазначеного слідчим суддею запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, тому колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Що ж стосується строку, до якого слідчий суддя застосував тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , то він не відповідає вимогам ст. 197 ч. 1 КПК України, оскільки як убачається з ухвали слідчого судді, тримання ОСОБА_7 під вартою застосовано на строк шістдесят днів, а саме до 11 січня 2017 року, що фактично складає 61 день і відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою не може перевищувати 60 днів.

Невідповідність висновків суду щодо строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою є порушення вимог кримінального процесуального закону та у відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України підставою для скасування судового рішення та постановлення нової ухвали апеляційною інстанцією.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково. Ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто, до 10 січня 2017 року включно.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 184, 193, 194, 196 - 198, 309, ч. 2 ст. 376, 405, п. 1 ч. 3 ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2016 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого Саксаганського відділення поліції Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області задовольнити. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто, до 10 січня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4