Справа № 503/1005/17
Провадження № 1-кп/503/61/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 15.03.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вихватинці Рибницького району Республіки Молдова, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
До Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України.

На підставі обвинувального акту судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на керівництво переправленням кількох осіб через державний кордон України.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

14 березня 2017 року громадянин Республіки Молдова ОСОБА_6 по телефону попросив ОСОБА_3 здійснити переправлення через державний кордон з території України на територію Республіки Молдова, себе та своєї співмешканки громадянки України ОСОБА_7 в обхід пунктів пропуску, оскільки в останньої відсутні документи, які дають право на перетин державного кордону в установленому законом порядку.

В той час у ОСОБА_3 , який будучи обізнаним з порядком перетину державного кордону України громадянами України та іноземцями, виник злочинний намір на незаконне переправлення кількох осіб через державний кордон України на територію Республіки Молдова в обхід встановлених пунктів пропуску, а саме, громадянина Республіки Молдова ОСОБА_6 та громадянки України ОСОБА_7

14 березня 2017 року, близько 20 години 00 хвилини, реалізовуючи свій злочинний умисел щодо незаконного переправлення вищевказаних осіб через державний кордон України, ОСОБА_3 , діючи умисно, разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прибули до м. Подільськ Одеської області.

Прибувши до м. Подільськ, під керівництвом ОСОБА_3 , останній разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , замовивши автомобіль таксі під керуванням ОСОБА_8 , спільно направилися до с. Тимкове Кодимського району Одеської області, з метою незаконного перетину державного кордону.

Перебуваючи у вказаному населеному пункті, ОСОБА_3 , умисно, продовжуючи свій злочинний умисел, здійснюючи керівництво діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , по самостійно вибраному ним маршруту слідування в пішому порядку повів за собою вказаних громадян в бік державного кордону України з Республікою Молдова, вказуючи їм напрямок руху, в обхід пункту пропуску "Тимкове" ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 березня 2017 близько 23 години 00 хвилин в районі інформаційного знаку № 3/64 напрямку с. Тимкове Кодимського району Одеської області (Україна) АДРЕСА_3 , а саме на відстані 100 метрів від лінії державного кордону, військовослужбовцями державної прикордонної служби України було виявлено ОСОБА_3 , який супроводжував ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і слідували у напрямку державного кордону України з Республікою Молдова та мали намір його перетнути поза встановленими пунктами пропуску, після чого останніх затримали. Тим самим ОСОБА_3 не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України, як закінчений замах на керівництво переправленням кількох осіб через державний кордон України.

30 травня 2017 року між прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч. 2 ст. 468 КПК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України, узгодженого покарання у виді 5 років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, а тому просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України, в обсязі підозри, пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені частиною четвертою ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Внаслідок кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним, шкода завдана суспільним інтересам.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України з встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Речовими доказами слід розпорядитися у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 370-374, 469, 472 - 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 травня 2017 року, укладену між прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 травня 2017 року покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: - три DVD-R диски з відеозаписами слідчих експериментів залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з таких підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1