Єдиний унікальний номер 722/2051/16-к
Номер провадження 1-кп/722/102/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

її представника ОСОБА_6

та обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000494 від 26.10.2015 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Струмок Сокирянського району Чернівецької області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, одруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.10.2015 року біля 11.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись на земельній ділянці, яка перебуває у її користуванні, розташованої біля переїзду через залізничну колію в с.Струмок Сокирянського району Чернівецької області, під час словесної суперечки із ОСОБА_5 , яка виникла з приводу неналежного користування землею, на грунті раптово виниклих у зв`язку з цим відносин, в ході штовханини, яка розпочалася між ними, діючи умисно, спіймала ОСОБА_5 за кисть правої руки та здійснила викручування третього пальця, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді повного тильно-медіального вивиху кісток третього пальця правої китиці в першому міжфаланговому зчленуванні, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, не визнала в повному об`ємі, стверджуючи, що будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 вона не спричиняла. Заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. з наведених вище підстав не визнала та просила у його задоволенні відмовити.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_7 суду пояснила, що вранці 26.10.2015 року вона разом зі своїм сином ОСОБА_9 працювали на земельній ділянці, яка перебуває у її користуванні. Під час розпочатої ОСОБА_5 словесної суперечки з приводу користування земельними ділянками, потерпіла почала кидати у неї листям капусти, після чого спіймала її за одежу в області грудей. Утримуючи за одяг, ОСОБА_5 потягнула її, від чого вона впала до землі на коліна. В той час, коли вона падала на землю, ОСОБА_5 спіймала її за волосся. Знаходячись на землі на колінах, вона однією рукою опиралася на землю, намагаючись при цьому підвестися із землі на ноги, а іншою рукою трималася за голову в тій ділянці, де ОСОБА_5 спіймала її за волосся. Тілесні ушкодження потерпілій вона не спричиняла і будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 не бачила. Після завершення конфлікту, вона чула як потерпіла говорила про те, що її болить рука. В цей же день вона бачила ОСОБА_5 , у якої була забинтована рука.

Заслухавши показання обвинуваченої, потерпілої та свідків, доводи захисника та представника потерпілої, виступи учасників судового розгляду в судових дебатах та останнє слово обвинуваченої, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові докази, перевіривши всі доводи та з`ясувавши думку учасників судового розгляду, згідно якої судом було вичерпано всі можливості для отримання доказів, які мають значення для встановлення обставин по даному кримінальному провадженні, суд прийшов до наступних висновків.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї винуватості в умисному спричиненні потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, її винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення в повному об`ємі доведена наступними дослідженими під час судового розгляду доказами:

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що у її користуванні перебуває земельна ділянка, яка розташована біля залізничної колії в с.Струмок Сокирянського району. Неподалік її земельної ділянки знаходиться земельна ділянка, якою користується обвинувачена ОСОБА_7 . На земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_7 , вона здійснює заготівлю сіна, на яке обвинувачена викинула зі свого городу залишки сільськогосподарських рослин. Вранці 26.10.015 року вона підійшла до земельної ділянки ОСОБА_7 та висловила їй з цього приводу зауваження, на що ОСОБА_7 почала на неї кричати та ображати. У зв`язку з такою поведінкою обвинуваченої, вона почала збирати із сіна вказані залишки сільськогосподарських рослин та перекидати їх на земельну ділянку ОСОБА_7 . Після цього, обвинувачена, підійшовши до неї, почала її тягнути за одяг та штовхати. Внаслідок таких дій вона впала спиною на землю, а ОСОБА_7 , сівши зверху на неї, піймала її за волосся та почала бити головою до землі. Намагаючись в цей час захищатися, вона спіймала правою рукою ОСОБА_7 за волосся, після чого обвинувачена схопила її за пальці вказаної руки та почала їх викручувати. Внаслідок таких дій ОСОБА_7 , їй було спричинено тілесне ушкодження у вигляді вивиху пальця правої руки. В цей же день її було доставлено в Сокирянську ЦРЛ, де надано медичну допомогу та накладено гіпсову пов`язку, у якій вона перебувала на протязі трьох тижнів. Заявлений цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_7 підтримала в повному об`ємі та просила задовольнити;

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що потерпіла ОСОБА_5 є її матір`ю. 26.10.2015 року біля 11.00 год. вона знаходилася на своєму робочому місці на посту, який розташований на залізничному переїзді в с.Струмок Сокирянського району. Знаходячись в приміщенні посту, вона почула крик матері, яка знаходилася неподалік на земельній ділянці, та побачила при цьому, як ОСОБА_7 почала бігти в бік матері, після чого схопивши її, штовхала, від чого матір впала на землю. Вибігши відразу з приміщення посту, вона побігла до місця конфлікту, де побачила як її мати лежить на землі, а ОСОБА_7 , знаходячись на ній, ліктем лівої руки закривала обличчя матері, а правою рукою тягнула за одяг в області шиї. Після того як вона відтягнула ОСОБА_7 , мати почала кричати, після чого вона побачила у неї неприродньо зігнутий палець на правій руці. Після даної події її сестра ОСОБА_11 разом зі своїм чоловіком відвезли матір до Сокирянської ЦРЛ для надання медичної допомоги;

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що потерпіла ОСОБА_5 є її матір`ю. Безпосереднім очевидцем події, яка мала місце 26.10.2015 року біля 11.00 год., вона не була, однак прибувши на місце після завершення конфлікту, вона побачила агресивно налаштовану ОСОБА_7 та свою мати, у якої на правій руці був неприродньо зігнутий палець. В розмові із нею мати повідомила, що ОСОБА_7 напала на неї та зламала їй палець. Відразу після цього, вона разом зі своїм чоловіком відвезли матір в Сокирянську ЦРЛ, де їй було надано медичну допомогу та накладено гіпсову пов`язку;

Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що вранці 26.10.2015 року він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 працював на земельній ділянці, яка розташована біля залізничної колії в с.Струмок Сокирянського району. При цьому, був безпосереднім очевидцем конфлікту між його матір`ю та потерпілою ОСОБА_5 . Під час даного конфлікту він не бачив, щоб його мати тримала потерпілу за зап`ястя руки та викручувала їй палець, однак після того як потерпіла підвелася із землі, бачив у неї на руці зігнутий палець;

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що вранці 26.10.2015 року він разом зі своїми батьками працював на земельній ділянці, яка розташована біля залізничної колії в с.Струмок Сокирянського району, та був очевидцем конфлікту, який мав місце на сусідній земельній ділянці між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 . Під час конфлікту він не бачив, щоб ОСОБА_7 тримала ОСОБА_5 за руку, однак остання після завершення даної події повідомляла, що її болить рука;

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вранці 26.10.2015 року вона працювала на земельній ділянці, яка розташована біля залізничної колії в с.Струмок Сокирянського району. Вона була очевидцем конфлікту, який мав місце на сусідній земельній ділянці між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 , однак за даною подією спостерігала на відстані, не підходячи до місця конфлікту. У зв`язку з цим, вона не чула чи скаржилася ОСОБА_5 з приводу чогось та не бачила у потерпілої будь-яких тілесних ушкоджень.

Показання свідка ОСОБА_13 суд при ухваленні вироку не бере до уваги, оскільки вони в цій частині, як не підтверджують, так і не спростовують винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, при ухваленні вироку суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в частині щодо спричинення нібито потерпілою ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_10 тілесних ушкоджень обвинуваченій ОСОБА_7 під час конфлікту, який мав місце 26.10.2015 року, оскільки в рамках даного кримінального провадження судом вирішується питання про доведеність винуватості чи невинуватості саме обвинуваченої ОСОБА_7 , а не інших осіб.

Крім показань потерпілої та свідків, винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами, зокрема:

- рапортом помічника начальника відділу-оперативного чергового Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_14 від 26.10.2015 року, згідно якого цього ж числа о 10 год. 25 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що її матір ОСОБА_5 під час суперечки побила сусідка ОСОБА_7 (а.с.33);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.10.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомила про те, що 26.10.2015 року біля 11.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись на присадибній ділянці за с.Струмок Сокирянського району, під час виниклого конфлікту побила її, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді вивиху середнього пальця правої руки (а.с.34);

- висновком судово-медичної експертизи №178 від 26.10.2015 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлені слідуючі тілесні ушкодження: повний тильно-медіальний вивих кісток 3-го пальця правої китиці в першому міжфаланговому зчленуванні. Дані тілесні ушкодження виникли від щонайменше одноразової дії тупих твердих предметів, вірогідніше всього внаслідок викручування пальців потерпілої. По часу свого виникнення можуть відповідати на 26.10.2015 року, тобто їх виникнення цілком можливе при обставинах та час вказаних вище та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. При проведенні дійсної судово-медичної експертизи не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, які б були характерні для утворення внаслідок падіння потерпілої з висоти власного зросту, як самостійного, так і після надання її тілу додаткового прискорення удару, поштовху, тощо (а.с.40).

При цьому, допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_15 , роз`яснюючи зазначений вище висновок, зазначив, що враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення виявлених ним у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, він повністю виключає можливість виникнення таких тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок її падіння з висоти власного зросту. При цьому, судово-медичний експерт роз`яснив, що утворення таких тілесних ушкоджень характерне при бійках або захисті (обороні).

Враховуючи в сукупності наведені вище досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному об`ємі.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вона вчинила умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Доводи захисника щодо необхідності критичної оцінки показань потерпілої ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 суд вважає необгрунтованими, оскільки наявність іншого відкритого кримінального провадження за ст.126 КК України не спростовує обставин, повідомлених потерпілою та свідками у своїх показаннях, які є послідовними та узгоджуються, як між собою, так і з дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі висновком судово-медичної експертизи.

Також, суд вважає необгрунтованими доводи захисника щодо нібито вірогідності висновків судово-медичної експертизи в частині механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_5 , оскільки такі доводи об`єктивно спростовуються роз`ясненнями в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_15 , який повністю виключив можливість виникнення, виявлених у потерпілої, тілесних ушкоджень внаслідок її падіння з висоти власного зросту, роз`яснивши при цьому, що утворення таких тілесних ушкоджень характерне при бійках або захисті (обороні).

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, характеризується прямим або непрямим умислом, тобто коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання чи хоча і не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Із дослідженого висновку судово-медичної експертизи №178 від 26.10.2015 року, виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження виникли вірогідніше всього внаслідок викручування пальців потерпілої. При проведенні експертизи не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, які б були характерні для утворення внаслідок падіння потерпілої з висоти власного зросту, як самостійного, так і після надання її тілу додаткового прискорення удару, поштовху, тощо.

При цьому, як зазначалося вище, роз`ясняючи висновок експертизи, судово-медичний експерт ОСОБА_15 , враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, повністю виключив можливість їх виникнення внаслідок падіння потерпілої з висоти власного зросту.

Аналізуючи вказаний висновок експертизи, роз`яснення судово-медичного експерта, показання потерпілої та свідків у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_7 , спричиняючи тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачала їх суспільно-небезпечні наслідки, тобто діяла умисно.
За таких обставин, суд вважає, що доводи захисника в цій частині є необгрунтованими.
Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Норми Кримінального кодексу України здійснюють охоронні функції данних цінностей.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого нею діяння, наслідки його вчинення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке у відповідності до ч.3 ст.12 КК України, відноситься до категорії умисних злочинів середньої тяжкості, та посягає на порушення конституційних прав особи.

Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_7 , зокрема те, що вона раніше не судима, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, на даний час не працевлаштована, має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, на « ОСОБА_16 обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини щодо позитивної характеристики по місцю проживання та наявність на утриманні неповнолітньої дитини суд, у відповідності до ч.2 ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 .

Обставин, які б згідно ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, зокрема відсутність будь-якого розкаяння у вчиненому та відсутність будь-яких дій щодо відшкодування завданої шкоди, а також враховуючи обстановку вчинення кримінального правопорушення та обсяг і тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

При цьому, із урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які його обтяжують, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 без відбування покарання, застосувавши відносно неї ст.ст.75,76 КК України та звільнивши її від відбування призначеного покарання з випробуванням якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Суд вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 було пред`явлено до обвинуваченої ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., а також витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн., який обвинуваченою не був визнаний під час судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов є обгрунтованим, оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_7 потерпілій спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях ОСОБА_5 , яких вона зазнала внаслідок ушкодження її здоров`я, а також у моральних переживаннях, яких вона зазнала у зв`язку із обмеженням можливості через накладену гіпсову пов`язку самостійно виконувати роботи із самообслуговування та роботи по господарству.

Разом з тим, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. підлягає частковому задоволенню, оскільки її розмір, на думку суду, потерпілою значно завищений.

З урахуванням характеру і обсягу понесених потерпілою фізичних та душевних страждань, їх тривалості, тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень, тривалості її лікування, тяжкості вимушених змін у її житті, суд вважає, що з обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Саме такий розмір відшкодування потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди є розумним та достатнім для компенсації понесених нею моральних страждань.

Згідно ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Оскільки понесені потерпілою ОСОБА_5 витрати в розмірі 3000 грн., пов`язані з оплатою допомоги її представника, який надає правову допомогу за договором, суд вважає, що вимога потерпілої про стягнення з обвинуваченої матеріальних витрат, понесених нею на оплату послуг її представника суперечить вимогам ч.2 ст.120 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і за його вчинення призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , 2000 (дві тисячі) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині вимог цивільного позову ОСОБА_5 відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а особою, яка утримується під вартою, з дня отримання копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1