Чортківський районний суд Тернопільської області
копія
УХВАЛА
"20" грудня 2016 р. Справа № 608/1648/16-к
Номер провадження1-кп/608/198/2016
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
його представника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_7 клопотання підтримують, просять задоволити.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 вважають клопотання безпідставним та просять у задоволенні відмовити.
Вислухавши обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , який вважає клопотання безпідставним та просить в задоволенні відмовити, суд приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав:
03 жовтня 2016 року ухвалою судді було призначено підготовче судове засідання на 18 жовтня 2016 року.
18 жовтня 2016 року ухвалою судді за участю секретаря судового засідання та сторін кримінального провадження було винесено ухвалу відповідно до вимог ст. 314-316 КПК України про призначення судового розгляду кримінального провадження.
Жодний із учасників підготовчого судового засідання не заявляв клопотань про перенесення підготовчого судового засідання, чи закриття кримінального провадження чи не відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Крім того, суд зазначає, що не було порушено вимог ст. 20 КПК України щодо забезпечення права підозрюваного, обвинуваченого на захист.
Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших Законів України.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 20 КПК України підозрюваному, обвинуваченому ОСОБА_6 було забезпечено право на захист відповідно до якого йому надано і буде надано в судовому засіданні можливість надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Він не позбавлений права на отримання кваліфікованої правової допомоги, яку йому надають два захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Відповідно до вимог ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
При цьому суд зазначає, що обвинувальний акт, направлений суду щодо ОСОБА_6 має всі ознаки офіційного документу, складений та відповідає вимогам КПК України, підписаний слідчим та погоджений і затверджений прокурором.
Відповідно до вимог ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Відповідно до вимог ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали. Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Таким чином, підстав на даній стадії процесу винести судове рішення про закриття провадження у даному кримінальному провадженні, суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2,7, 9,10,11, 17, 20, 22, 23, 110, 283, 284, 291, 314, 350, 372 КПК України, суд, -
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 відмовити.
Кримінальне провадження розглядом відкласти на 11 годину 00 хвилин 11 січня 2017 року, розгляд якого продовжити в залі № 4 Чортківського районного суду Тернопільської області.
Про день, час та місце продовження судового розгляду кримінального провадження повідомити прокурора Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя/підпис/
Копія вірна:
Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/1648/16-к
Ухвала набрала законної сили 20 грудня 2016 року.
Суддя: ОСОБА_1
Копію ухвали видано " " _______________ року.