Справа №589/3530/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/54/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Вбивство через необережність
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження № 0000003, від 21 березня 2013 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

виправданий за ст. 119 ч. 1 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_12 , займаючи посаду інспектора патрульної служби, маючи звання молодшого сержанта міліції, знаходячись на службі у першій роті батальйону патрульної служби лінійного відділу станції « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при Управлінні МВС України на Південно Західній залізниці, разом з інспектором патрульної служби цього ж батальйону сержантом міліції ОСОБА_13 , 27.11.2010 року, о 17 й годині 30 хвилин, отримавши спеціальні засоби гумові кийки, сльозогінний газ «Терен 4», браслети металеві, а також табельну зброю ОСОБА_13 пістолет системи «Макарова», серії НОМЕР_1 з двома магазинами та 16 патронів, ОСОБА_14 пістолет системи «Макарова», серії НОМЕР_2 з двома магазинами та 16 патронів, електропоїздом № 812 сполученням «Київ Шостка», близько 19 ї години 10 хвилин, прибули до станції «Шостка» для несення служби по охороні громадського порядку на території залізничного вокзалу.

Під час несення служби ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вживали спиртні напої. Близько 22 ї години 20 хвилин, знаходячись біля приміщення лінійного пункту міліції на станції «Шостка» по в. Привокзальній, 2, в м. Шостка, Сумської обл., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_12 дістав, виданий йому табельний пістолет системи «Макарова», серії НОМЕР_2 , необережно поводячись з вогнепальною зброєю, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був їх передбачити, проявляючи злочинну недбалість, здійснив з вказаної зброї постріл у ОСОБА_13 , заподіявши останньому вогнепальне наскрізне кульове поранення грудей, з пошкодженням серця, правого та лівого легенів, що спричинило смерть останнього.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 11 серпня 2016 року, ОСОБА_12 було виправдано у його обвинуваченні за ст. 119 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального проавопорушення, оскільки судом не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_12 .

Суд, дослідивши протокол огляду місця події, від 28.11.2010 р., ( а. с. 1 21, Т. 1 додатку ), на підставі аналізу пояснень свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , дійшов до висновку про те, що огляд місця події 28.11.2010 р. був проведений з порушенням ст. ст. 190; 191 КПК України ( в ред. 1960 р. ), так як в ході огляду не приймали участь поняті, у зв`язку з чим протокол огляду місця події є недопустимим доказом в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_12 .

Суд, дослідивши пояснення свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які за обвинуваченням є свідками очевидцями події злочину, визнав пояснення цих свідків, як такі, що спростовуються іншими доказами по справі які були досліджені судом, а саме поясненнями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , висновками судово цитологічних експертиз №№ 7; 12, від 7.12.2010 р. ( а. с. 117 125, Т. 1 додатку ), судово почеркознавчої експертизи ( а. с. 201 , Т. 2 ).

У зв`язку з цим суд визнав недостовірними доказами протоколи відтворення обстановки та обставин події з участю свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ( а. с. 23 67; 69 80; 81 92 Т. 2 додатку ) та висновки судово медичних експертиз №№ 259; 260, від 7.02.2011 р., що здійснені на підставі пояснень вказаних свідків даних ними під час відтворення обстановки та обставин події з їх участю.

Суд визнав, що смерть ОСОБА_13 настала не в результаті пострілів з табельної зброї, що була надана для несення служби ОСОБА_12 . До такого висновку суд дійшов, виходячи з того, що зброя, яка малася у ОСОБА_12 відноситься до вогнепальної зброї, калібру 9 мм, в той же час вогнепальне поранення на тілі ОСОБА_13 має отвір, діаметром 7 мм.

Суд вказав, що матеріалами судових експертиз № № 9; 10; 11; 12; 13; 14 від 7.12.10 р. (а. с. 192 236 Т. 1), досліджувались гільзи, магазин з пістолета системи «Макарова», серії НОМЕР_2 та магазин, що лежав під тілом ОСОБА_12 з пістолета системи «Макарова» серії НОМЕР_2 , які були вилучені з місця огляду слідчим з вказівкою, що ці магазини належать саме до пістолету системи «Макарова» серії НОМЕР_2 , який був виданий ОСОБА_12 .

Суд встановив, що експертом в описовій частині досліджень було зазначено, що під час дослідження наданих магазинів вбачається інший напис на магазині, а саме «ГМ 2092», а не той, що зазначив слідчий у своїй постанові про призначення експертизи.

Крім того, з висновків експерта судом встановлено, що кров та епітеліальні клітини не тільки ОСОБА_12 , а і взагалі людини на зазначених магазинах та гільзах не виявлені, а також, і на ударно спусковому механізмі пістолета системи «Макарова», серії НОМЕР_2 , закріпленого за ОСОБА_12 .

Суд не прийняв, як доказ обвинувачення ОСОБА_12 , наявність на поверхні пістолета системи «Макарова» серії НОМЕР_2 , потожирових слідів, оскільки за висновками судово цитологічних експертиз № № 8; 9; 10, від 7.12.10 р., ці нашарування можуть належати людині будь якої статі, в тому числі і ОСОБА_12 .

Суд взяв до уваги, що судово медичними експертизами, від 7.12.10 р., № № 4; 5; 6 (а. с. 244, Т. 1), було досліджено табельну зброю пістолета системи «Макарова», серії НОМЕР_1 , двох магазинів до нього та набоїв, що була видана ОСОБА_13 . За висновками експертиз слідів крові, епітеліальних клітин людини, в тому числі і ОСОБА_13 , не виявлено. Нашарування слідів потожирових накладень можуть належати людини будь якій статі, в тому числі і ОСОБА_13 . Присутність потожирових нашарувань накладень ОСОБА_12 на даних предметах не виявлено.

Суд також взяв до уваги, що з протоколу огляду предметів, від 7.12.10 р., можна зробити висновок, що на пістолеті системи «Макарова», серії НОМЕР_2 , магазині до нього з шістьма набоями, магазині з сіма набоями, одного патрону, який вилучався з патронника пістолета, що належав ОСОБА_12 , 2 х гільз, знайдених на місці події, слідів рук не тільки ОСОБА_12 , а й будь якої особи, не виявлено.

До аналогічного висновку суд дійшов і при дослідженні протоколу щодо експертного дослідження пістолета системи «Макарова», серії НОМЕР_1 , двох магазинів до нього, 16 патронів, що видавались ОСОБА_13 ( а .с. 41 т. 1 ).

Висновки судово медичних експертиз щодо дослідження трупів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд визнав неналежними доказами, виходячи з того, вказані експертизи були проведені з порушенням вимог Закону України «Про судову експертизу», так як експертні дослідження були проведені за ініціативою експерта без наявності постанови слідчого про призначення експертизи. До такого висновку суд дійшов на підставі того, що експертні дослідження розпочалися експертом 29.11.2010 р., а постанова про призначення експертизи була винесена слідчим 7.12.2010 р.

На думку суду, ця обставина стала причиною виникнення суперечливих висновків вказаної експертизи, оскільки в постанові слідчого про призначення експертизи слідчий вказав про направлення на дослідження фрагменту черепа ОСОБА_12 з вхідною раною з ліва, але експерт самостійно визнав вхідним кульовий отвір з права.

Суд також визнав недопустимим доказом висновки судово токсикологічної експертизи № 2733, від 13.12.2010 р., та № 2734, від 10.12.2010 р., мотивуючи свій висновок про це тим, що предметами дослідження стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було біологічне середовище, яке було отримане з порушенням кримінально процесуального закону. Суд вказав, що біологічне середовище для експертного дослідження було відібрано не на підставі слідчого, ємності з біологічним середовищем не були відповідним чином запаковані та опечатані, без зазначення способу консервування.

Суд за наведених обставин дійшов до висновку, що аналіз доказів обвинувачення в їх сукупності не дає підстав для висновку про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні вбивства ОСОБА_13 через необережність, а тому суд вважав необхідним виправдати ОСОБА_12 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України.

У зміненій та доповненій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд.

Прокурор вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки у вироку належним чином не оцінені, як докази, пояснення свідка ОСОБА_17 , не піддані аналізу пояснення свідка ОСОБА_42 .

На думку прокурора пояснення вказаних свідків повністю узгоджуються з поясненнями свідків, які є очевидцями події ОСОБА_43 , ОСОБА_25 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 .

Прокурор вважає, що судом зроблено безпідставний висновок, що під час огляду місця події не були присутні поняті. Суд не дав оцінку рапорту про позбавлення ОСОБА_12 премії за розпивання алкогольних напоїв під час несення служби за жовтень 2010 року, що негативно характеризує обвинуваченого.

На думку прокурора, не відповідає дійсності висновок суду про те, що стороною обвинувачення не надана до суду відео зйомка проведення огляду місця події, оскільки прокурором до матеріалів не були додані матеріали відео зйомки, зафіксовані на відеокасету, яка не була досліджена судом, але зберігається в Шосткинському міськрайонному суді Сумської області, судом не проаналізовано висновки експертизи № 600, від 10.01.2011 р. та інших експертиз, не оцінено висновок судово криміналістичної експертизи, від 9.12.2010 р., № 607.

Також прокурор вказує, що в матеріалах кримінального провадження наявні звукозаписи судових засідань поганої якості, що унеможливлює їх вивчення.

На апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні надійшли заперечення

від захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та від потерпілої ОСОБА_11 в яких вони спростовують мотиви апеляційної скарги, вважаючи при цьому вирок суду законним.

Заслухавши доповідь судді щодо суті вироку та апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 про її підтримку, думки захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , пояснення потерпілої ОСОБА_11 про заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_12 у обвинуваченні за ст. 119 ч. 1 КК України у зв`язку відсутністю в його діях складу злочину, виходив з того, що доказами наданими стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_12 здійснив вбивство через необережність ОСОБА_13 .

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що протокол огляду місця події, від 28 листопада 2010 року, є недопустимим доказом, оскільки на підставі пояснень свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які вказані у протоколі, як поняті, судом було встановлено, що останні, як того вимагає ст. ст. 85, 195 КПК України ( в ред. 1960 р. ), не були присутні під час проведення огляду місця події, а лише зі значної відстані спостерігали, що відбувалося на місці події, при цьому на час здійснення огляду вони не знали, що є понятими при здійсненні цієї слідчої дії. Протокол підписали через значний проміжок часу під час чого їм було повідомлено, що вони є понятими при проведені огляду місця події.

Суд дійшов до висновку, що вказані свідки, будучи не є зацікавленими в результатах розгляду справи, пояснення давали впевнено та на них наполягали, тому судом було надано перевагу цим поясненням, на відміну від пояснень свідків ОСОБА_17 , який на час події працював старшим слідчим Шосткинської міжрайонної прокуратури і за вказівкою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_46 , проводив огляд місця події, ОСОБА_23 , який на час події працював експертом НДКЦ при Управлінні ПЗЗ, стосовно того, що поняті були безпосередньо присутні під час проведення всіх дій.

При цьому судом було взято до уваги, що огляд місця події, як слідча дія, був проведений з іншими порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Так, на думку суду, в протоколі не вказана прив`язка до місця знаходження відстріляних гільз та 2 х трупів чоловічої статті, не конкретизовано перелік вилучених з місця огляду предметів, в тому числі і спецзасобів які мали при собі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під час несення ними служби, а також до долучених до протоколу фотознімків не додано будь яких пояснень щодо зображеного на них.

Суд критично віднісся до показів свідків очевидців події, ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 .

Вважаючи показання свідка ОСОБА_47 не достовірними, суд виходив з того, що з пояснень інших свідків по справі, а саме ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 встановлено, що 27 листопада 2010 року, у час коли сталася пригода, було темно і під час огляду місця пригоди застосовувалося штучне освітлення. Вказана обставина викликала у суду підозру у достовірності пояснень свідка ОСОБА_47 щодо обставин події, оскільки з пояснень вказаного свідка вбачається, що 27 листопада 2010 року у вечірній час доби, після 21 год. він прямував зі своїм товаришем ОСОБА_58 до дому і, будучи на протилежній стороні вулиці, не доходячи до будівлі вокзалу на відстань близько 80 м, зміг розгледіти 2 х працівників міліції та встановити, що вони перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Вказаний свідок вказав, що ОСОБА_59 робив штучне дихання та масаж серця ОСОБА_60 , у якого на одежі малася кров, що також суд поставив під сумнів, оскільки на руках ОСОБА_61 крові ОСОБА_62 не виявлено, що підтверджується висновками цитологічних експертиз №№ 7; 12, від 7.12.2010 р.

Визнаючи показання свідка ОСОБА_48 не достовірними, суд також виходив з того, що цей свідок не був очевидцем події. До такого висновку суд дійшов, виходячи з аналізу пояснень вказаного свідка.

Свідок ОСОБА_63 пояснював, що він підійшовши на шум, побачив на землі працівника міліції, який лежав на землі. Він вважав, що останньому було погано і якою була одежа у міліціонера не роздивився, бо було дуже темно. Вказував, що працівники міліції приїхали на місце пригоди першими, що спростовується показаннями свідка ОСОБА_64 фельдшера бригади швидкої медичної допомоги, який повідомив про те, що після надходження виклику о 22 й годині 23 хвилини, бригада прибула до місця події о 22 й годині 30 хвилин та констатувала смерть міліціонерів, після чого, близько години чекала приїзду міліції.

Визнаючи пояснення свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_65 не достовірними, суд також виходив з того, що вказані свідки не були очевидцями обставин події, а їх пояснення в ході судового розгляду справи протирічять іншим доказам по справі.

Судом було визнано не допустимими докази протоколи відтворення обстановки і обставин події зі свідком ОСОБА_66 , від 22.12.2010 р. та 6.10.2011 р.; висновоки судово медичних експертиз, від 14.01.2011 р. та від 7.12.2010 р., як такі, що складені на основі пояснень особи, що не була безпосереднім очевидцем подій та пояснень, що мають суттєві розбіжності, зокрема під час відтворення він стверджував, що бачив як ОСОБА_59 міняв обойму, а потім приставив пістолет до скроні та вистрелив собі у голову, але у суді заявив, що не бачив пострілу оскільки в цей час відходив від місця пригоди.

З пояснень наданих суду свідками ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 вбачається, що підходячи до працівників міліції вони запаху алкоголю не чули, було дуже темно та не видно з відстані 1,5 м. Вказані пояснення спростовують пояснення свідка ОСОБА_47 , який стверджував, що працівники міліції були дуже п`яні і він їх бачив з протилежної дороги.

Суд критично віднісся до показань свідка ОСОБА_65 , в частині того, що саме він викликав міліцію, оскільки вказані показання спростовуються показаннями свідка ОСОБА_64 фельдшера бригади швидкої медичної допомоги, який повідомив, що саме він повідомив міліцію про подію. Це підтверджується карткою виїзду бригади швидкої медичної допомоги за № 1270, від 27.11.2010 р., де значиться, що інформацію про подію отримав працівник міськвідділу ОСОБА_70 . Медичні працівники перебували на місці події з 22 ї год. 23 хв. до 23 ї год. 15 хв.

Суд визнав недопустимим доказом обвинувачення журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочин Шостикнського міськрайвідділу, де в графі за № 3979 зроблено запис, що 27 листопада 2010 року, о 22 й год. 20 хв., ОСОБА_49 зробив повідомлення про те, що в районі залізничного вокзалу в м. Шостка виявлено два трупи працівників міліції.

Суд вказав, що вказаний доказ не може братися до уваги у зв`язку з тим, що ОСОБА_49 суду повідомив, що після 2 о пострілу він до міліціонерів не підходив і знати не міг, що вони мертві.

Сторона обвинувачення на вимогу суду, від 23 вересня 2015 року, не надала до суду оригінал «Журналу реєстрації заяв та повідомлень про злочин», а лише 15 листопада 2015 року надала довідку про знищення журналу, не дивлячись на те, що журнал є доказом по справі.

Судом першої інстанції зроблено висновок, що ОСОБА_59 не міг спричинити вогнепальне поранення ОСОБА_62 , а після цього застрелитися, оскільки з висновків судово медичних експертиз за №№ 259, 260, від 29.11.2010 р., вбачається, що ОСОБА_59 загинув від наскрізного вогнепального поранення голови, діаметр вогнепального поранення складає 0,8 см., а ОСОБА_71 від вогнепального поранення грудей, діаметр вогнепального поранення складає 0,7 см. і проходе з верху в низ.

ОСОБА_72 та ОСОБА_71 видавалася табельна зброя пістолети системи «Макарова», калібром 9 мм, у технічно справному стані, що унеможливлю спричинення такою зброєю раньових каналів виявлених на трупах міліціонерів. Крім того, різниця у зрості між ОСОБА_73 та ОСОБА_71 , не може забезпечити поранення ОСОБА_74 . ОСОБА_62 з раньовим каналом з верху в низ, оскільки ОСОБА_71 є вищим за зростом від ОСОБА_12 .

Судом були перевірені результати судово токсикологічного дослідження крові та сечі ОСОБА_61 та ОСОБА_62 , за яким у ОСОБА_61 виявлено тяжкий ступінь алкогольного сп`яніння, а у ОСОБА_62 виявлено середній ступінь алкогольного сп`яніння.

Суд, відносячись критично до вказаних результатів, виходив з того, що свідки ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 вказували на те, що ОСОБА_59 та ОСОБА_71 ніколи не вживали спиртні напої.

При цьому судом було взято до уваги, що експертне дослідження було проведено без постанови слідчого, а біосередовище для дослідження було відібрано експертом, не було запаковано та опечатано, як того вимагає Закон України «Про проведення судово медичних експертиз» та КПК України.

Допитані в суді свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_32 суду пояснювали, що під час несення служби, незадовго до часу події, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були у тверезому стані

Ці пояснення свідків знайшли своє підтвердження при дослідженні судом інших доказів.

Так, свідок ОСОБА_27 фельдшер бригади швидкої медичної допомоги, пояснив суду, що проводячи огляд тіл міліціонерів запаху алкоголю не чув.

Відсутність запаху алкоголю від тіл працівників міліції ОСОБА_61 та ОСОБА_62 підтвердили свідки ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_55 , ОСОБА_84 , які проводили огляд місця події.

Судом було встановлено, що незадовго до загибелі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_13 складав протокол про адміністративне правопорушення.

Відсутність стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_62 на цей час підтверджує висновок судово почеркознавчої експертизи № 3 03/1739, від 4 лютого 2016 року, згідно якого протокол про адміністративне правопорушення серії ПЗ № 10917, складений ОСОБА_13 , відносно ОСОБА_85 , написано за звичних умов, коли особа, що його складала, під час складання не перебувала в стані алкогольного сп`яніння або емоційного хвилювання.

В ході судового розгляду справи судом перевірялись обставини встановлення органом досудового розслідування місця події.

Суд дійшов до висновку проте, що органом досудового розслідування невірно встановлено місце загибелі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Судом було встановлено, що одяг, спецзасоби, які належали ОСОБА_72 та ОСОБА_60 не відповідають стану, зафіксованому в протоколі огляду вилучених речей, від 8.12.2010 р.

Згідно висновку ґрунтознавчої експертизи № 1164/х, від 22.09.2011 р., вбачається, що нашарування на одязі ОСОБА_61 та ОСОБА_62 мають спільну родову належність з ґрунтом, вилученим з місця виявлення їх трупів, але різняться за родовою ознакою, що дало суду підстави зробити висновок, що місце виявлення тіл не є місцем злочину.

Судом, як докази невинуватості ОСОБА_12 , було взято до уваги матеріали судово медичних експертиз №№ 9, 10, 11, 12, 13, 14, від 7 грудня 2010 року, з висновків яких судом було встановлено, що на магазині до пістолета системи «Макарова», вилученого під час огляду місця події, мається інший заводський напис ГМ 2092, а ніж той, який був вказаний слідчим в постанові.

Висновок судово медичної експертизи № 8, від 7.12.2010 р., судом було встановлено, що на ударно спусковому механізмі пістолета системи «Макарова», серії НОМЕР_2 , закріпленого за ОСОБА_12 , крові та епітеліальних клітин ОСОБА_61 не виявлено.

З висновку судово цитологічних експертиз №№ 8,9,10, від 7.12.2010 р, судом було встановлено, що на зброї, закріпленій за ОСОБА_73 виявлено потожирові сліди, що можуть походити від будь якої особи.

З висновків судово медичних експертиз за №№ 4,5,6, від 7.12.2010 р., судом було встановлено, що на зброї пістолеті системи «Макарова» серії НОМЕР_1 , закріпленого за ОСОБА_86 слідів крові, епітеліальних клітин ОСОБА_62 та ОСОБА_61 не виявлено.

У зв`язку з цим судом було зроблено висновок, що на пістолетах вилучених з місця пригоди та закріплених за ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , магазинах до цих пістолетів та набоях, жодних відбитків пальців будь якої людини не виявлено, що унеможливлює само по собі вчинення самогубства ОСОБА_73 і знищення відбитків пальців на зброї після цього.

Колегія суддів вважає, що за наведених обставин матеріалів кримінального провадження, аналізу досліджених судом доказів, у суду були підстави для виправдування ОСОБА_12 у його обвинуваченні за ст. 119 ч. 1 КК України.

Колегія суддів вважає необхідним зауважити, що виходячи з мотивів апеляційної скарги прокурора, з вказаною судовою оцінкою доказів погоджується і прокурор, оскільки у поданій ним апеляційній скарзі він не наводить мотивів щодо спростування усіх висновків суду щодо виправдування обвинуваченого ОСОБА_12 .

За змістом апеляційної скарги, прокурор не погоджується лише частково з висновками суду по окремим поясненнях свідків та окремим експертним дослідженням, в той же час, як з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом в якості свідків допитувалися більше ніж 35 осіб та досліджувалися більш ніж 25 висновків експертів, які судом були піддані аналізу та оцінені в обгрунтування висновку про недоведеність вини ОСОБА_12 у вчиненому.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора з приводу не належної оцінки показань свідка ОСОБА_17 , в частині того, що свідок нічого не казав про присутність чи відсутність запаху алкоголю в приміщенні, їх вважати обґрунтованим не можна, оскільки зі звукозапису судового засідання, від 29 квітня 2015 року, вбачається, що вказаного свідка допитували в період часу з 11 ї год. 45 хв. до 12 ї год. 30 хв. і в цей період часу головуючим суддею та захисником задавались запитання про те чи були в приміщенні лінійного відділу міліції сторонні запахи, в тому числі запах алкоголю, на що свідок ствердно відповів, що в приміщенні запаху алкоголю не було.

Доводи прокурора про ненадання аналізу поясненням свідка ОСОБА_87 , а лише констатація судом того факту, що цей свідок нічого не пояснив суду, є необґрунтованими, оскільки КПК України вимагає, що з усього обсягу пояснень свідка у вироку слід наводити лише ті, в яких йдеться про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини.

Зі звукозапису судового засідання, від 29 квітня 2015 року, вбачається, що свідка ОСОБА_87 допитували в період часу з 12 ї год. 32 хв. до 12 ї год. 44 хв. Під час допиту свідок повідомив, що під час пригоди він перебував у приміщенні вокзалу. Вийшовши з приміщення вокзалу, знаходився біля будівлі вокзалу. Пригоди не бачив.

Аналізуючи показання зазначеного свідка, судом обґрунтовано зроблено висновок про те, що зазначений свідок нічого стосовно пригоди не пояснив, оскільки він не бачив подій з участю міліціонерів. При цьому, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що суду повністю і дослівно у вироку відображати пояснення учасників судового провадження, в силу ст. 373 КПК України, не потрібно, оскільки пояснення в повній мірі фіксуються на звукозаписах судових засідань, а суд повинен лише взяти докази на підтвердження обставин, що стосуються справи.

Також, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора з приводу недостовірного і неповного відображення показань експерта ОСОБА_20 , оскільки висновки суду викладені у вироку стосовно пояснень ОСОБА_20 повністю підтверджуються наявним звукозаписом допиту вказаного експерта, який допитувався 19 лютого 2015 року, у період часу з 13 ї год. 26 хв. до 14 ї год. 22 хв., та з якого вбачається, що ОСОБА_20 брав участь при огляді місця події як судово медичний експерт. Крім вогнепальних ран, явних пошкоджень на трупах не було, смерть настала майже одночасно. Одежа на тілах мала належний вигляд, пошкоджень, крім тих, що утворились від пострілу, на ній не було. На тілах були трупні сліди, відбирався біологічний матеріал крові та сечі у двох екземплярах, дублікат забирав слідчий. Зазначене жодним чином не суперечить показанням зафіксованих на технічній носій наявний у матеріалах кримінального провадження. Що стосується, показань експерта з приводу наявності у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 алкоголю в крові та сечі, то їх судом не викладено у поясненнях у зв`язку з тим, що вказані обставини судом були піддані сумніву і вказаний доказ обвинувачення був спростований судом з посиланням на відповідні інші докази у кримінальному провадженні.

Зазначення у вироку статусу ОСОБА_20 , ОСОБА_18 свідками замість експертів не є тією обставиною, що ставить під сумнів допустимість їх пояснень, оскільки зі звукозапису від 19 лютого 2015 року та 20 лютого 2015 року відповідно, вбачається, що допит ОСОБА_20 , ОСОБА_18 здійснювався відповідно до ст. 356 КПК України, з приведенням до присяги та роз`ясненням про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Доводи апеляційної скарги про невірний висновок суду щодо відсутності понятих під час проведення огляду місця події і, щодо невірного аналізу пояснень експерта ОСОБА_18 , колегія суддів знаходить необґрунтованими.

Так, з пояснень ОСОБА_18 судом було встановлено, що він не бачив понятих.

З звукозапису судового засідання, від 20 лютого 2015 року, в період часу з 11 ї год. 31 хв. по 12 у год. 12 хв. вбачається, що на питання чи були присутні поняті під час огляду місця події ОСОБА_18 відповів, що не пам`ятає оскільки це було давно, але зазначив, що разом з ним на місці пригоди працювали експерти, слідчі, а основна маса людей стояла за огородженням, біля товарних кас.

Крім того, вказані висновки свідка з приводу того, що на місці пригоди він нікого окрім слідчих та експертів не бачив, підтверджують у своїх поясненнях свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в протоколі огляду зазначені були як поняті та пояснили суду, що безпосередньо не були очевидцями огляду, а в протоколі розписалися вже через деякий час після проведення слідчих дій. Вказані показання проаналізовані судом і їм надана була відповідна оцінка у вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора стосовно не надання судом належної оцінки рапорту про позбавлення премії ОСОБА_12 за розпивання спиртних напоїв під час несення ним служби, то з ними погодитися не можна, оскільки вказаний рапорт судом досліджувався. Разом з тим, прокурором при формулюванні мотивів апеляційної скарги не коректно зроблено посилання на підстави позбавлення премії ОСОБА_61 і фактично прокурором зроблено припущення, оскільки матеріали кримінального провадження дійсно містять рапорт за підписом ОСОБА_88 ( а. п 130. Т. 3) з якого вбачається, що за підсумками роботи за жовтень 2010 року, за порушення дисципліни, знижено преміювання працівнику міліції ОСОБА_12 на 50 %. Разом з тим, вказаний документ не містить жодних даних які б стверджували, що підставою слугувало саме розпивання алкогольних напоїв під час несення ним служби.

Твердження сторони обвинувачення про безпідставний висновок суду стосовно не надання суду відео зйомки слідчої дії огляду місця події, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки зі звукозапису судового засідання, від 23 вересня 2015 року, під час якого досліджувався протокол огляду місця пригоди, від 28 листопада 2010 року, стороною захисту заявлено клопотання про надання для дослідження судом відеозапису, який здійснювався при проведенні слідчої дії.

Суд задовольняючи клопотання сторони захисту, зобов`язав сторону обвинувачення надати суду відеозапис огляду місця події. В наступне судове засідання, яке відбулося 24 вересня 2015 року сторона обвинувачення відеозапису огляду місця події не надала. Судом декілька разів зобов`язувалася сторона обвинувачення на надання вище зазначеного відеозапису, останній раз це мало місто 30 травня 2016 року, що підтверджується звукозаписом судового засідання за відповідну дату, але й послідуючі судові засідання сторона обвинувачення вказаний відеозапис не надала.

Доводи апеляційної скарги про не зазначення у вироку суду ряду висновків експертиз в тому числі і № 600, від 10 січня 2011 року, та не належна оцінка висновку експертизи № 607, від 9 грудня 2010 року, колегія суддів знаходить необґрунтованими.

Зі звукозаписів судових засідань вбачається, що під час дослідження доказів судом першої інстанції досліджувалося десятки висновків експертиз на які в свою чергу суд послався у вироку.

Разом з тим, узагальнене посилання прокурора на не дослідження судом ряду висновків експертиз не дає можливості належним чином встановити, про які саме висновки експертизи веде мову прокурор.

Що стосується не посилання судом у вироку на висновок експертизи № 600, від 10 грудня 2010 року, не є обставиною, що ставить під сумнів правильність висновків суду, оскільки вказаний експертний висновок зроблений стосовно визначення вхідного і вихідного отвору в тілі ОСОБА_13 , внаслідок здійсненого в нього пострілу та визначення дистанції здійснення пострілу.

Вказані обставини не оспрюються ні стороною обвинувачення ні стороною захисту, як і не оспрюються обставини викладені в експертному висновку № 607, від 9 грудня 2010 року, стосовно обставин смерті ОСОБА_12 .

Твердження прокурора про неналежний аналіз судом пояснень свідків ОСОБА_89 , ОСОБА_25 , ОСОБА_90 , ОСОБА_44 , ОСОБА_87 , для з`ясування того, чи перебували вони на місці події, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки судом вказаних свідків заслухано, проведено аналіз та оцінку їх пояснень та встановлено, що вказані свідки не були очевидцями обставин подій пригоди в повному обсязі, а чи були вони на місці пригоди чи ні, це ніяким чином не стосується факту їх перебування на місці події, у зв`язку з чим суд аналізував показання свідків з позиції, чи були вони безпосередніми споглядачами подій, що мали місце 27 листопада 2010 року, близько 22 ї год. 20 хв. на станції «Шостка», біля приміщення лінійного пункту міліції.

Що стосується доводів про наявності звукозаписів поганої якості, то їх вважати обґрунтованими не можна, оскільки під час дослідження звукозаписів судових засідань встановлено, що в матеріалах кримінального провадження їх 30, починаючи з 16 липня 2014 року по 11 серпня 2016 року і, які саме поганої якості не зрозуміло, крім того ст. 412 ч. 2 п. 7 КПК України зазначає, що судове рішення підлягає скасуванню у будь якому разі, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції. Перевірка дисків судових засідань встановила наявність всіх звукозаписів судових засідань, якість вказаних звукозаписів в достатній мірі дозволяє з`ясувати зміст судового розгляду у повному обсязі.

Колегія суддів також вважає необхідним зауважити, що апеляційні вимоги прокурора не можуть бути задоволені ще й у зв`язку з обставинами подання прокурором апеляційної скарги.

Наведені обставини судового розгляду матеріалів кримінального провадження за яких суд дійшов до висновку про необхідність виправдування ОСОБА_12 у вчиненні ним кримінального правопорушення, колегія суддів позбавлена можливості перевірити, виходячи з змісту та обсягу апеляційних вимог.

У відповідності з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає ухвалений відносно ОСОБА_12 виправдувальний вирок в межах поданої апеляційної скарги.

Прокурор у кримінальному провадженні у своїй апеляційній скарзі поставив під сумнів законність ухваленого судом вироку у зв`язку з допущенням судом однобічності та неповноти судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Виходячи з апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції, перевіряючи їх законність, мав би перевірити висновки суду першої інстанції щодо необхідності виправдування ОСОБА_12 .

Колегія суддів вважає, що така перевірка можлива тільки шляхом здійснення переоцінки доказів які маються у матеріалах кримінального провадження. Така переоцінка доказів можлива тільки на підставі аналізу досліджених судом апеляційної інстанції доказів в ході судового розгляду матеріалів судом апеляційної інстанції.

У відповідності з ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції може повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що про це було заявлено учасниками апеляційного провадження.

Прокурор, ставлячи під сумнів законність вироку з мотивів неповноти та однобічності судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ні в своїй апеляційній скарзі, ні вході апеляційного розгляду, не заявив клопотання перед судом апеляційної інстанції про необхідність призначення по справі апеляційного розгляду матеріалів з дослідженням доказів у кримінальному провадженні.

За таких обставин апеляційного розгляду, виходячи з загальних засад кримінального провадження, встановлених ст. 7 КПК України, приймаючи до уваги вимоги ст. 404 ч. 2 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості з власної ініціативи здійснити дослідження доказів по справі та перевірити обставини обвинувачення, у зв`язку з чим апеляційні вимоги прокурора не можуть бути задоволені ще й за цих підстав.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 серпня 2016 року, яким ОСОБА_12 виправданий за ст. 119 ч. 1 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, без задоволення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4