Ухвала іменем україни 12 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015745

від 15 жовтня 2015 року, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Балтозарівки Чаплинського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не мав;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , засудженого 25 листопада 1999 року за вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2

ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145 КК України в ред. 1960 року із застосуванням ст. 42 цього ж Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна; звільненого 09 червня 2009 року на підставі постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області умовно-достроково на 1 рік

10 місяців 27 днів.

Зазначеним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, затверджено угоду про примирення, укладену 15 березня 2016 року

між потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вищевказаному кримінальному провадженні.
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, і призначено кожному покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

1 рік.
Згідно з судовими рішеннями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.
15 жовтня 2015 року приблизно о 14.30 год. ОСОБА_6

та ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння безпричинно на грунті раптово виниклих неприязних відносин з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, і виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, розпочали словесний конфлікт із волонтерами на добровільних засадах політичної партії «Право Народу» - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які стояли біля тентової агітаційної палатки вказаної партії та здійснювали волонтерську діяльність.
ОСОБА_6 , зайшовши в зазначену палатку, перевернув стіл з агітаційними брошурами, після чого, тримаючи пластиковий стіл, стілець та термос, разом зі ОСОБА_7 , який весь час супроводжував дії

ОСОБА_6 нецензурною лайкою, попрямував в бік ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Винні особи не реагували на прохання ОСОБА_8 заспокоїтись і повернути вказані речі; незважаючи на те, що на вулиці знаходяться інші громадяни, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих у суспільстві правил моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, продовжуючи висловлюватись брутальною лайкою в бік ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які намагалися припинити хуліганські дії, ОСОБА_7 ударив ОСОБА_8 по обличчю, а потім ногою в область паху. У цей час ОСОБА_9 , знаходячись на землі, намагався уникнути нападу ОСОБА_6 , тримаючи його двома руками, попри те, що ОСОБА_6 ударив його ногою по голові, від чого потерпілий втратив свідомість.
За вказаною подією, що тривала приблизно 10 хвилин, спостерігав ОСОБА_10 , який з метою припинити хуліганські дії підійшов до

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і фізично та словесно намагався припинити їхні протиправні дії. Для цього ОСОБА_10 став відтягувати ОСОБА_6 від ОСОБА_9 , який знаходився на землі без свідомості. Однак у цей час ОСОБА_7 , висловлюючись у бік ОСОБА_10 брутальною лайкою, двічі вдарив його кулаком по обличчю, тим самим вчинивши активний опір громадянину, який намагався припинити хуліганські дії.
У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у зв`язку з істотним порушеннями кримінального процесуального закону під час судових розглядів у судах першої та апеляційної інстанцій, оскільки за його твердженням суд не мав повноважень затверджувати угоду про примирення у цьому кримінальному провадженні, тому що воно стосується суспільних інтересів, а не виключно прав і свобод потерпілих.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за скаргою прокурора необхідно закрити з огляду на таке.
Положеннями ч. 3 ст. 424 КПК України передбачено виключні підстави оскарження прокурором вироку суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судового рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок, до яких входить призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди або затвердження судом угоди у провадженні,

в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угоду не може бути укладено.
При цьому ч. 4 ст. 469 цього ж Кодексу встановлено перелік угод

про визнання винуватості, які може бути укладено між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, у той час як у кримінальному провадженні, у межах якого було ухвалено судові рішення, було затверджено угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченими.
Тобто виходячи із зазначених положень процесуального закону прокурор наділений правом на касаційне оскарження судових рішень на підставі угоди про примирення (вироку суду першої інстанції після його перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на цей вирок) виключно в разі призначення судом менш суворого покарання, ніж те, яке узгоджено сторонами угоди, а оскарження таких рішень у разі затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угоду не може бути укладено (з огляду на те, що ця норма регулює укладення угоди саме між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, а не потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, як у даному кримінальному провадженні, законом не передбачено.
Таким чином, вирок суду на підставі угоди про примирення у касаційному порядку на будь-яких інших підставах, оскарженню прокурором не підлягає.
Враховуючи те, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, судове провадження за касаційною скаргою прокурора підлягає закриттю.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 _________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_11