Справа № 343/195/13- к
Провадження № 11-кп/779/16/2017
Категорія ст. 121 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

його захисника ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000015 відносно ОСОБА_9 за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 на вирок Долинського районного суду від 13 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Муравлянко, Тюменської області, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , несудимого,

засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України до позбавлення волі на 7 років.

Запобіжний захід йому змінено в суді на тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 25 030 грн. матеріальної та 25 000 грн. заподіяної моральної шкоди.

За вироком суду неповнолітній ОСОБА_9 25.11.2012 року біля 23.00 год. в с. Тростянець Долинського району біля школи, на грунті неприязних відносин, вчинив сварку з ОСОБА_14 та наніс йому декілька ударів кулаками в ділянку голови, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим його було доставлено в лікарню, де від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 о 5.00 год. він помер.

В апеляційних скаргах:

- представник потерпілої ОСОБА_12 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 вважає даний вирок незаконним, оскільки суд не врахував всі обставини справи та призначив обвинуваченому надто м`яке покарання. Просить призначити йому позбавлення волі на 10 років та задовольнити цивільний позов в повному обсязі;

- захисник обвинуваченого вважає вирок незаконним з підстав однобічності та неповноти досудового та судового слідства, істотного порушення прав неповнолітнього, недопустимість доказів, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить скасувати вирок і постановити виправдувальний вирок, яким ОСОБА_9 виправдати у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

В запереченні на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_12 вважає її необґрунтованою.

В апеляційній інстанції :

- захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали всі апеляційні доводи в його інтересах і просять їх задовольнити;

- потерпіла ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, призначити ОСОБА_9 більш суворе покарання, заявлений цивільний позов задовольнити в повному обсязі;

- прокурори вважають вирок законним і обґрунтованим, просять подані апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

З`ясувавши обставини провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України є обґрунтованим, оскільки ґрунтується на належно досліджених й правильно оцінених доказах. Не здобуто підстав для визнання доказів у цьому провадженні недопустимими.

Вирок суду відповідає вимогам ст. 370 КПК України, він є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Всі доводи захисника й обвинуваченого про недоведеність вини ОСОБА_9 , про істотні процесуальні порушення спростовуються наведеними у вироку доказами й мотивами.

Зокрема, сам обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково, підтвердив конфлікт з потерпілим ОСОБА_14 та нанесення йому тілесних ушкоджень, після яких останній впав на землю.

З показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 слідує, що напередодні злочину ОСОБА_9 був у компанії друзів, які вживали спиртні напої.

Свідок ОСОБА_18 ствердив, що в ту ніч він чув шум, викрики на місці події. Бачив, що звідти втікала особа, яка є подібною до обвинуваченого. Там же виявив лежачого, скривавленого потерпілого, викликав меддопомогу.

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 пояснили, що в той вечір в їх компанії були обвинувачений і потерпілий. Вживалось спиртне. ОСОБА_9 купляв в магазині горілку. З часом вони пішли додому, в альтанці залишились обвинувачений і потерпілий. При чому свідок ОСОБА_20 ствердила, що ОСОБА_9 тоді вживав спиртне. Між обвинуваченим і потерпілим був конфлікт, штовханина.

Свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 підтвердили, що надавали першу меддопомогу потерпілому і забрали його в лікарню.

За даними судових експертиз (т.1 а.с. 141-148, 187-198) смерть потерпілого ОСОБА_14 наступила від черепно-лицьової травми із набряком головного мозку, яка заподіяна 6-7 ударами тупими твердими предметами, незадовго до його поступлення в лікарню. Така травма не могла бути спричинена від його падінь.

Вина обвинуваченого підтверджується даними протоколів слідчих дій про огляд місця події, про відтворення обставин події.

Посилання захисника на те, що допит ОСОБА_24 відбувався без присутності матері, захисника чи представника служби неповнолітніх, при цьому на нього чинився моральний тиск, були належно перевірені судом, але це не знайшо свого підтвердження. Всі слідчі дії виконувались з участю захисника, матері обвинуваченого, а також захисники були присутні під час судового провадження. Суд належно перевіряв вказані доводи захисту і у вироку зазначив, що не здобуто даних, про те, що працівниками міліції вчинено незаконні дії щодо ОСОБА_9 , які б порушували його права на захист.

Пояснення обвинуваченого про те, що його допитували з відповідним тиском до офіційного протокольного допиту, немає підтвердження і вони позбавлені процесуально-правового значення, оскільки у вироку немає посилання на такі пояснення як на доказ його вини.

В апеляційній інстанції досліджено поданий прокурором висновок службового розслідування від 10.06.2014 року, яким не підтверджено будь-яких неправомірних дій працівників міліції щодо ОСОБА_9 під час розслідування даного провадження.

Доводи апелянта про примушування обвинуваченого визнати те, що він займався боксом, є необґрунтованими, оскільки така обставина не покладена йому у вину і він сам не заперечує, що раніше займався цим видом спорту.

Твердження захисника, що свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 заперечили, що ОСОБА_26 перебував в стані сп`яніння, не узгоджуться з їх показаннями про те, що вони не бачили, щоб він вживав алкогольні напої, які були на столі, за яким вони всі сиділи. Крім того, свідок ОСОБА_27 ствердила, що обвинувачений тоді вживав алкоголь.

Доводи апелянта про те, що свідок ОСОБА_18 вказував на іншу особу, дані про яку не відповідають обвинуваченому, колегія суддів відхиляє, оскільки у вироку суд правильно взяв до уваги показання цього свідка в частині, що та особа була подібна до ОСОБА_9 . Колір одягу цієї особи свідок міг добросовісно не визначити через нічний час.

Апеляційні доводи захисника про незаконне вилучення одягу й взуття обвинуваченого позбавлено правової обґрунтованості, оскільки суд не посилається у вироку на такі докази обвинувачення.

Твердження апелянта про те, що доказом невинуватості обвинуваченого є відсутність слідів крові на його взутті й одязі, є необґрунтованим. Сама ця обставина не може бути підставою для його виправдання, оскільки сам ОСОБА_26 визнає, що наносив удари ОСОБА_28 , конфлікт між ними підтвердила свідок ОСОБА_20

Необгрунтованим твердженням захисника є також те, що з місця події начебто було вилучено скляну пляшку зі слідами крові, яка могла бути знаряддям злочину, тому що в матеріалах справи вказано, що вилучена була пластикова пляшка, саме тому даний предмет не міг бути таким знаряддям.

Доводи захисту про те, що потерпілому після конфлікту з обвинуваченим могли заподіяти ушкодження інші особи, є припущенням, яке переконливо спростовується наведеними у вироку доказами про винуватість ОСОБА_9 .

Покликання захисту про два різні обвинувальні акти цього провадження, які не підписані слідчим, колегія суддів відхиляє. В матеріалах справи є підшиті обвинувальні акти, однак вони цілком одного змісту і підписані слідчим й завірені прокурором.

Посилання захисника на одночасно проведені особистий огляд обвинуваченого і допит свідка ОСОБА_20 не тягне за собою скасування вироку, оскільки саме ці докази з досудового розслідування не покладені в основу вироку суду.

Заявлені в апеляційній інстанції клопотання про дослідження окремих доказів колегією суддів відхилено на підставі вимог ст. 404 КПК України.

Таким чином колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України є обґрунтованим поза розумним сумнівом.

Суд, призначаючи покарання, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, неповнолітній вік винного та обставини вчиненого злочину, а також обставини, які пом`якшують покарання: часткове визнання вини, позитивну характеристику та стан його здоров`я. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.102 КК України покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за тяжкий злочин на строк не більше семи років. Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано. З цих мотивів покарання обвинуваченому не може бути більш суворим, тому не має законних підстав для задоволення апеляційної вимоги представника потерпілої про посилення обвинуваченому покарання.

При вирішенні цивільного позову суд належно обґрунтував визначення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій. При цьому враховані всі вимоги цивільного законодавства про відшкодування шкоди, зокрема стан матеріального забезпечення обвинуваченого, його вік. Тому доводи апеляційної скарги представника потерпілої про збільшення розміру відшкодування є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду та задоволення апеляційних скарг захисника та представника потерпілої.

Керуючись ст.ст. 376, 407,418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 залишити без задоволення, вирок Долинського районного суду від 13 березня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 без змін.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за періоди з 13.03.2014 року по 28.07.2014 року та з 03.11.2016 року до 20.02.2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку до ВССУ протягом 3 місяців з часу її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_9 з моменту отримання її копії.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3