Червоноармійський районний суд Житомирської області

справа № 292/92/15-к
Номер провадження 1-кп/292/1/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А 28 серпня 2017 року смт. Пулини
Червоноармійського районного суду Житомирської області:
Суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Трудове, Червоноармійського району, Житомирської
області, мешканця: АДРЕСА_1 , громадянина України,
українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого,
військовозобов"язаного, інвалідності та пільг на має, раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні прокурор надав суду письмове клопотання, в якому зазначив, що
13 листопада 2014 року близько 12-ї години ОСОБА_3 , у стані алкогольного сп"яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Opel Frontera", н/з НОМЕР_1 по вул.Леніна с.Трудове Червоноармійського району Житомирської області, в порушення вимог пунктів 10.1 та 11.2 та лінії 1.1 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки , почав перестроюватись та змінювати напрямок руху, не впевневшись що це буде безпечно і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, при цьому не рухався як найближче до правого краю проїзної частини, а неодноразово перетинав суцільну лінію, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та позначає межі проїзної частини, на які виїзд заборонено. Перетнувши в черговий раз суцільну лінію, зіткнуся з мопедом марки "Viper" без реєстраційного номера, яким керував ОСОБА_6 , що рухався по своїй смузі руху.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного уламкового перелому шийки лівої стегнової кістки з незначним зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи №545 від 19.03.2015 року в своїй сукупності мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров"я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 10.1 та 11.2 та лінії 1.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв"язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколами огляду місця ДТП та події від 13.11.2014 року; висновками експертів № 3/845 від 22.01.2015 року, № 3/153 від 07.04.2015 року, № 3 /843, 3/844 від 20.01.2015 року; протоколами проведення слідчих експериментів від 20.02.2015 року, висновком судово-медичної експертизи № 545 від 19.03.2015 року.
Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.
Обвинувачений постійно ухиляється від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить той факт, що він неодноразово оголошувався в розшук, як на досудовому розслідуванні слідчим постановою від 27.07.2015 року, так і під час судового розгляду ухвалами Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11.01.2016 року, 26.05.2016 року, 26.12. 2016 року.
Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20.06.2017 року щодо ОСОБА_3 було застосовано привід в судове засідання, однак вказаний привід виконаний не був, оскільки останній за місцем проживання був відсутній.
Крім того, обвинувачений не має міцних соціальних зв"язків, постійного місця роботи, проживання та джерел доходів, може в будь-який момент змінити своє місце проживання, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, матиме реальну можливість виїхати за межі Житомирської області і переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.
З огляду на викладене, є всі підстави вважати, що обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу не пов"язаного з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов"язків та уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а тому стосовно обвинуваченого доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник просили застосувати до нього більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт, оскільки він має постійне місце реєстрації, та проживання, на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, та зобов"язується в подальшому з"являтися на виклики суду.
Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження на обґрунтування клопотання у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
В судовому засіданні не доведено недостатність застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тому враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації та проживання, на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, та враховуючи його зобов"язання в подальшому з"являтися на виклики суду, тому суд вважає обрати відносно ОСОБА_3 більш м"який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і покласти відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України на нього обов"язки.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 184, 186, 193, 194, 196, 369, 372 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_3 у період доби з 08 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин залишати місце свого проживання по АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду та зобов"язати прибувати до суду за першою вимогою.
Запобіжний захід домашній арешт встановити до 28.10.2017 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області для виконання.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1