печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2017 року Печерський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого - ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005653 від 14.10.2014 р., за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
21.04.2016 до Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005653 від 14.10.2014 за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою від 29.04.2016 в кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити вказаний обвинувальний акт до судового розгляду, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені КПК України.

Потерпілі та представник Апарату ВРУ ОСОБА_23 про місце, день і час проведення підготовчого судового засідання повідомлялись належним чином, не з`явились. Суд, з урахуванням матеріалів з Печерського УП ГУ НП України в м. Києві щодо повідомлення потерпілих про судове засідання, призначене на 14.03.2016 на 11.00 год., з урахуванням наявних у матеріалах справи заяв потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 щодо проведення судового розгляду за їх відсутності (т.1 а.с. 137, 139, 141, т.2 а.с. 131, 168, 189), визнав можливим провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілих та представника Апарату ВРУ ОСОБА_23 .

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 підтримав письмове клопотання від 04.07.2016, в якому просив на підставі ст. 314 КПК України повернути вказаний обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України (т.2 а.с. 84-100), за змістом якого послався на те, що в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відносно кожного обвинуваченого, не зазначені конкретні протиправні дії кожного з обвинувачених та не зазначено який причинний зв`язок між конкретними діями кожного з 11 обвинувачених та конкретними наслідками у виді спричинення шкоди кожному з 23 потерпілих та спричинення матеріальної шкоди цивільному позивачу. Крім того, в порушення вказаної норми закону та ч.4 ст. 296 КК України в обвинувальному акті щодо ОСОБА_30 не зазначене, чи є металевий ланцюг та рогатка, які він мав при собі під час подій 14.10.2014, "вогнепальною" чи "холодною зброєю" чи "спеціальним предметом, пристосованим чи заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень", а також не зазначене, до якого з числа вказаних предметів відноситься гумовий кийок, який мав при собі ОСОБА_12 . Стосовно обвинувачених ОСОБА_31 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_32 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 в обвинувальному акті взагалі не зазначене, хто саме з них та які конкретно дії вчиняв, які конкретно предмети використовував з тих, які за змістом обвинувачення були використані під час подій 14.10.2014. Не конкретизація в обвинувальному акті дій кожного з обвинувачених позбавляє захист можливості здійснювати свої функції та оцінювати правильність кваліфікації дій кожного з них, адже ст. 61 Конституції України передбачене, що відповідальність особи має індивідуальних характер. Крім того, в обвинувальному акті в порушення п.3 ч.2 ст. 291 КПК України не зазначене місце проживання деяких потерпілих, а зазначене лише місце їх роботи, вулиці, на яких проживають деякі потерпілі, які вказані прокурором в обвинувальному акті станом на 07.04.2016, на той час вже були перейменовані, в порушення п.4 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутні повні імена та по-батькові кожного з 26 слідчих та 6 прокурорів. Захисник також звернув увагу на вимоги ст. 109 КПК України, яким не відповідає реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки в ньому не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, а деякі зазначені з помилками, наведеними у змісті клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_14 підтримав позицію свого захисника.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 підтримав вказану позицію і необхідність повернення обвинувального акту прокурору з вищевикладених підстав, доповнивши, що в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувачення ОСОБА_13 пред`явлене не конкретне, що позбавляє можливості здійснювати його захист, до того ж в ньому не зазначено, яким саме ножем, буцім-то розмахував він під час подій 14.10.2014, адже останній цей факт взагалі заперечує. В порушення ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначене місце проживання ОСОБА_13 , а у 6 потерпілих не зазначене місце народження. Не зрозумілим є процесуальний статус представника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_23 , який не зазначений в переліку потерпілих осіб, та не є цивільним позивачем, оскільки такий позов на стадії досудового розслідування не заявлявся. Реєстр матеріалів досудового розслідування невірно названий реєстром матеріалів «кримінального провадження».

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав позицію свого захисника.

Захисник ОСОБА_7 та його підзахисний обвинувачений ОСОБА_22 підтримали позицію щодо повернення обвинувального акту прокурору, а підзахисний обвинувачений ОСОБА_15 вважав можливим призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, з огляду на тривалість його невирішення по суті.

Захисник ОСОБА_9 та його підзахисні обвинувачені ОСОБА_33 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також обвинувачений ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_11 підтримали доцільність повернення обвинувального акту прокурору з підстав неконкретності обвинувачення в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Захисник ОСОБА_8 та її підзахисний обвинувачений ОСОБА_21 підтримали обставини невідповідності обвинувального акту ст. 291 КПК України, які наведені захисником ОСОБА_10 , але з огляду та тривалість даного кримінального провадження, вважали можливим призначити його до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 та її підзахисні обвинувачені ОСОБА_19 та ОСОБА_20 підтримав позицію захисника ОСОБА_8 .

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2015, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, вказаний обвинувальний акт повертався прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, які були викладені у судовому рішенні.

Відповідно ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Натомість, в порушення ст. 291 КПК України обвинувальний акт, який повторно було направлене до суду, не містить усунення тих недоліків, про які йшлось у змісті ухвали суду від 30.04.2015. Так, суд погоджується з доводами захисту, що в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відносно кожного обвинуваченого, оскільки не зазначені конкретні протиправні дії кожного з них та не зазначено який причинний зв`язок між конкретними діями кожного з 11 обвинувачених та конкретними наслідками у виді спричинення шкоди кожному з 23 потерпілих та спричинення матеріальної шкоди цивільному позивачу. У наданому обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення для кожного з 11 осіб зазначені лише загальні обставини фактичних подій, що мали місце 14.10.2014 біля Верховної Ради України, та окремо перелічені наслідки у виді тілесних пошкоджень, виявлених у потерпілих осіб, проте органом досудового розслідування не індивідуалізоване дії кого саме з обвинувачених призвели до наслідків у виді цих тілесних ушкоджень по відношенню до кожного з 23 потерпілих. Це свідчить про неконкретність обвинувачення і унеможливлює захист інтересів обвинуваченого в суді, оскільки повинно бути усунене шляхом деталізації цих фактичних обставин.

Крім того, суд погоджується з доводами захисту про те, що у вказаному обвинувальному акті в порушення п.3 ч.2 ст. 291 КПК України не зазначене місце проживання потерпілих, а зазначене лише місце їх роботи. При цьому, як вбачається з рапорту о/у Печерського УП ОСОБА_34 потерпілий ОСОБА_35 ще в 2015 році звільнений з ОВС, хоча в обвинувальному акті, складеному станом на 07.04.2016 зазначене його місце проживання Печерське УП, м. Київ, вул. Московська, 30. Згідно рапорту цього ж о/у ОСОБА_34 , наданого прокурором, місцем знаходження військової частини № НОМЕР_1 , яка за змістом обвинувального акту перебуває по АДРЕСА_1 , та де буцім-то проживають потерпілі ОСОБА_36 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_25 , ОСОБА_39 , фактично є адреса: АДРЕСА_2 . Вказане свідчить про формальне відношення прокурора до виконання вимог ст. 291 КПК України в частині що стосується анкетних даних потерпілих, а як наслідок, про неможливість здійснення належного виклику вказаних осіб на судовий розгляд за наведеними у обвинувальному акті адресами, з урахуванням й того, що вулиці, на яких проживають деякі потерпілі, які вказані прокурором в обвинувальному акті станом на 07.04.2016, на той час вже були перейменовані, про що йдеться в клопотанні захисника ОСОБА_10 .

Суд також погоджується з доводами захисника ОСОБА_6 про те, що в обвинувальному акті не зрозумілим є процесуальний статус особи, названої як «Представник Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України ОСОБА_23 », адже серед переліку потерпілих він не зазначений, юридична особа, представником якої він є, також не зазначене в переліку потерпілих, а цивільний позов на стадії досудового розслідування ним не заявлявся.

Крім того, слушними є доводи захисту, що в порушення п.4 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутні повні імена та по-батькові кожного з 26 слідчих та 6 прокурорів.

Таким чином, прокурором не виконані вимоги ухвали Печреського районного суду м. Києва від 30.04.2015, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону обвинуваченим фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що в сукупності з рядом вище наведених порушень ст. 291 КПК України унеможливлює судовий розгляд даного кримінального провадження, унеможливлює виклик до суду потерпілих, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає повернення прокурору через його невідповідність вимогами ст. 291 КПК України.

Щодо посилання захисника ОСОБА_10 у клопотанні на те, що в діях, які інкримінуються кожному з обвинувачених, був відсутній хуліганський мотив, оскільки вони не намагались порушити громадський порядок, а 14.10.2014 прийшли під стіни Верховної Ради України з метою вплинути на діяльність вищого органу законодавчої влади, примусивши його прийняти закони про боротьбу з корупцією та визнання ОУН та УПА воюючою стороною у Другій світовій війні (тобто мотив намагання дезорганізувати або паралізувати на який час діяльність органу влади), тобто на невірну кваліфікацію дій обвинувачених за ч.4 ст. 296 КК України, - то суд на даній стадії процесу позбавлений можливості дати цьому оцінку, оскільки для цього необхідно провести судове слідство у повному обсязі, перевіривши як докази сторони обвинувачення, так і докази сторони захисту.

Керуючись п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за провадження № 0005653 від 14.10.2014 р., за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ,., ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1