Справа № 761/1681/17
Провадження № 1-кс/761/1397/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 , з клопотанням про скасування арешту майна.

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою слідчого судді від 16.11.2016 накладений арешт на грошові кошти 25 635 (двадцять п`ять тисяч шістсот тридцять п`ять) дол. США та 24 410 (двадцять чотири тисячі чотириста десять) грн., які вилучені під час обшуку в офісних приміщеннях ТОВ «Інтертелеком» за адресою м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, б. 66.

У той же час, представник власника майна вважає, що арешт накладений необґрунтовано та відпала потреба подальшого застосування даного виду забезпечення кримінального провадження. Зокрема, арешт накладався з метою збереження предметів та документів, які можуть бути використані як речові докази у справі щодо ТОВ «Інтертелеком», тоді як власником зазначених коштів є ОСОБА_7 .

Крім того, у вказаному кримінальному провадженні іншим слідчим суддею задоволене клопотання та повернуті ОСОБА_7 вилучені у нього мобільні телефони у кількості 483 шт., що на думку адвоката, також доводить безпідставність перебування під арештом грошових коштів ОСОБА_7 .

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, які у клопотання наведені.

Слідчий ОСОБА_5 погодився з вимогами клопотання, підтвердив, що грошові кошти ОСОБА_7 не є речовими доказами, оскільки доказового значення для подальшого розслідування не мають, тому можуть бути повернуті їх власнику без будь-якої шкоди для результатів розслідування.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, з`ясувавши позицію слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Ухвалою слідчого судді від 16.11.2016 задоволене клопотання слідчого ОСОБА_5 та накладений арешт на вищезазначені грошові кошти. Як зазначено у судовому рішенні, слідчий посилався на те, що постановою від 12.11.2016 грошові кошти визнані ним речовими доказами, саме це стало підставою для накладення на них арешту.

У той же час, на момент розгляду клопотання про скасування арешту цей же слідчий зайняв протилежну позицію, наполягаючи на тому, що арештовані грошові кошти не мають тих ознак, які б свідчили про їх обґрунтоване віднесення до категорії речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину, підлягає конфіскації або спеціальній конфіскації, для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 16.11.2016 арешт на грошові кошти, щодо яких ініційоване питання його скасування, застосований саме з метою забезпечення їх збереження як речових доказів.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінально-процесуальний закон відносить, серед іншого, цінності, набуті кримінально протиправним шляхом.

Прийняття рішення щодо визнання певного майна речовим доказом віднесено до компетенції слідчого, яким здійснюється досудове розслідування.

Дана обставина у сукупністю з тим, що у силу ст. 9 КПК саме на слідчого покладений обов`язок проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, свідчить, що переконання слідчого про відсутність необхідності подальшого утримання майна під арештом є вирішальним.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба.

Отже, вищенаведене доводить, що на теперішній час дійсно така потреба відсутня, тобто є наявною підстава для скасування арешту майна.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 98, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання представника гр. ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.11.2016 на грошові кошти у сумі 25 635 (двадцять п`ять тисяч шістсот тридцять п`ять) дол. США та 24 410 (двадцять чотири тисячі чотириста десять) грн., скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1