Справа № 731/185/17
Провадження № 1-кп/731/24/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2017 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000021 від 25 січня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 у вечірній час 23 січня 2017 року (точний час вчинення злочину не встановлено), маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, прибув до під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав велосипед марки «Україна», що належав ОСОБА_4 , вартістю на момент скоєння злочину 1080 гривень, після чого з місяця події зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Після цього у вечірній час 11 лютого 2017 року (точний час вчинення злочину не встановлено), ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, прибув до підвального приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав велосипед марки «Аіст», що належав ОСОБА_5 , вартістю на момент скоєння злочину 967 гривень 50 копійок, після чого з місяця події зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень визнав та пояснив, що вчинив злочини за наведених обставин. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факти викрадення з підвальних приміщень будинків за місцем їхнього проживання та надали показання, які узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 . Також зазначили, що належні їм велосипеди повернули працівники поліції, претензій до обвинуваченого не мають.

У відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодую учасників судового провадження, переконавшись при цьому, що вони правильно розуміють зміст всіх обставин, не виявивши сумніву у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснивши правові наслідки такого порядку розгляду справи, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України, та приходить до переконання, що його вина у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень доведена в судовому засіданні, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за їх вчинення.

Обираючи вид та міру покарання суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень - злочини не є тяжкими, особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, ніде не працює, характеризується за місцем проживання позитивно.

Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття у скоєному. Обтяжуючих відповідальність обставин суд не встановив. Тяжких наслідків від злочинів не настало. Потерпілі не наполягають на суворому покаранні, претензій до обвинуваченого не мають.

Згідно висновку органу пробації обвинувачений ОСОБА_6 може бути перевихований без ізоляції від суспільства (а.с. 33-34).

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкцій, передбачених ст. 185 ч. 1; ст. 185 ч. 2 КК України, та на підставі ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення і запобіганню вчинення нових злочинів, а тому вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України, на підставі якої необхідно звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, на час іспитового строку.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_6 вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 травня 2017 року засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, а дані злочини вчинив в січні та лютому 2017 року, тобто до ухвалення вироку за попередній злочин, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому не обирався, підстав обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили також немає.

Цивільні позови у справі не заявлені.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, до покарання, призначеного цим вироком, шляхом часткового складання невідбутого покарання, призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 травня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме:

- велосипед марки «Україна», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити власнику ОСОБА_4 ;

- велосипед марки «AIST», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_6 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1