Справа № 1-кп/679/72/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2016 року Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Маяк Автономної Республіки Крим, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Нетішин Хмельницької області, жителя АДРЕСА_2 , не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2016 року о 01 годині ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_8 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 проживає з родиною, діючи за попередньою змовою як група осіб, з метою власного збагачення вирішили вчинити крадіжку майна, належного ОСОБА_11 . Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через незачинені двері проникли до сараю ОСОБА_10 , звідки шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою збагачення викрали 32,5 м. неізольованого алюмінієвого кабелю марки АС-95, вагою 13 кг., вартістю 74,90 грн. за 1 кг.

В подальшому викраденим кабелем ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , розпорядився на власний розсуд, а саме: продав його за гроші в сумі 250 грн. ОСОБА_12 , в результаті чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяли ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 973,70 грн.

Крім того, 14 червня 2016 року о 18 годині ОСОБА_7 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де він проживає з родиною, з метою власного збагачення вирішив повторно вчинити крадіжку майна, належного ОСОБА_11 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 через незачинені двері проник до сараю ОСОБА_10 , звідки шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення повторно викрав 117,5 м. неізольованого алюмінієвого кабелю марки АС-95, вагою 47 кг., вартістю 74,90 грн. за 1 кг.

Однак, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_7 не зумів довести злочин до кінця і розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, оскільки залишаючи місце скоєння кримінального правопорушення, на городі був затриманий сусідом потерпілого ОСОБА_13 , який в подальшому викликав працівників Нетішинського ВП Славутського ВП ГУ НП в Хмельницькій області.

Своїми незаконними діями ОСОБА_7 намагався заподіяти ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 3520,30 грн.

Вищевказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Його дії також кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вищевказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Під час судового провадження, 30 вересня 2016 року між потерпілим ОСОБА_14 та обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , укладена угода про примирення, згідно якої останні повністю визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, у скоєному щиро розкаялися, вибачилися перед потерпілим і відшкодовують заподіяну шкоду. У вказаній угоді сторони погодилися на призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України 1 рік обмеження волі. Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У вказаній угоді сторони також погодилися на призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачені, захисник ОСОБА_9 та потерпілий підтримали угоду про примирення, просили її затвердити. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , беззастережно визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, із запропонованим видом та мірою покарання погодилися. Потерпілий пояснив, що претензій до обвинувачених немає.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені повністю розуміють свої права визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до них у разі затвердження угоди.

Також судом встановлено, що потерпілий повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

На підставі пояснень обвинувачених та потерпілого, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.ч.3, 5 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, дії обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України і вказані злочини відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена потерпілим та обвинуваченими, визначена у межах санкції ч.2 ст.185 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачених суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинувачених, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_14 та обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також призначення останнім узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 30 вересня 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_14 та обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000252.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити йому узгоджене в угоді про примирення покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, на підставі ст.76 КК України.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому узгоджене в угоді про примирення покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, на підставі ст.76 КК України.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 351 гривня 84 копійки.

Речові докази: моток неізольованого алюмінієвого кабелю марки АС-95 довжиною 117,5 м., вагою 47 кг., який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_11 йому ж повернути.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуюча: