Справа № 761/2809/17
Провадження № 1-кс/761/1930/2017
13 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
слідчого судді: Осаулова А.А.
при секретарі: Вольда М.А.,
У січні 2017 року представник в інтересах ТОВ «Будівельної компанії «Дорлідер» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про скасування арешту на грошові кошти підприємства на рахунку, відкритому у ПАТ «КБ «Центр».
Заявник вважає, що накладений арешт підлягає скасуванню, оскільки ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 09.11.2016 року було обмежено право власника вказаних коштів – ТОВ «Будівельна компанія «Дорлідер» на розпорядження і користування ними та виникають складнощі із розрахунками із контрагентами. Між тим, на даний час підприємству необхідно відновити свою господарську діяльність та сплати податки за допомогою арештованих судом коштів. Арештовані кошти на рахунках не є та не можуть бути речовими доказами. Вказане товариство або його службові особи не є підозрюваним у цьому провадженні або особою, щодо якої може бути застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді конфіскації майна, а тому просив арешт скасувати, оскільки його було накладене незаконно.
Представник заявника та слідчий з ОВС 4 відділу 1 управління ДР ГСУ СБ України, у провадженні якого перебувають матеріали вказаного кримінального провадження в судове засідання не з»явились, хоча про дату і час були повідомлені належним чином неодноразово і про причини неявки суд не повідомили.
Фіксація вказаної процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду слідчим суддею зазначеного клопотання про скасування арешту не проводилась, оскільки клопотань про таке від учасників процесу не надійшло та за ініціативою суду така фіксація не здійснювалось, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
Вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вважаю, що воно не підлягає задоволенню у зв’язку з наступним.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна;
можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч.ч.1,2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді з посиланням на ст.170 КПК України встановлені обставини того, що арештовані грошові кошти є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, в тому числі у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірно отриманої вигоди, можливої конфіскації майна, а також тому, що майно є предметом, що був об»єктом кримінально протиправних дій, а тому відповідають визначеним у ст.98, ч.10 ст.170 КПК України критеріям.
Арешт було накладено з метою запобігання можливості розкрадання грошових коштів державного бюджету за наслідками проведення перевірки «Укравтодору».
З врахуванням досліджених доказів, на думку суду, сторона заявника в судовому засіданні не спростовано вказані посилання на відповідність арештованого майна, визначеним у ст.170 КПК України критеріям, а саме щодо не відповідності вказаного майна вимогам за ст.ст.98,170 КПК України.
Інші наведені заявником, на його думку, підстави для скасування арешту, суд такими не вважає з врахуванням того, що такі посилання не спростовують необхідність накладеного арешту ухвалами слідчої судді.
Звинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами» передбаченими КПК України, та принципу диспозитивноеті кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частина 1 ст. 173 КГІК України покладає обов'язок доведеності необхідності арешту на особу, що подала таке клопотання.
Неявка в судове засідання представника заявника вказує на відсутність на дайни час нагальних потреб в необхідності задоволення вказаного клопотання та останнім не було доведено необхідності скасування такого арешту.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на грошові кошти, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження стороною заявника не доведено і слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено, розслідування кримінального провадження триває, тому вважаю, що на даний момент відсутні підстави для скасування арешту, оскільки потреба в застосуванні цього заходу на даний час не відпала та він накладений обґрунтовано у рамках розслідуванного на даний час кримінального провадження, у зв’язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167, 173, 174, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -
У відповідності до вимог ст..309 КПК України ухвала суду оскарженню не підлягає.