Справа № 547/698/15-к
Провадження №1-кп/548/2/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2017 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка Донецької області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше судимої:

- 16.04.1997 року вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 142 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнена 08.08.2001 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 5 місяців 29 днів;

- 21.01.2003 року вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 2 ст.187, ч. 3 ст.187, ч. 3 ст.185 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 19.09.2007 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 6 місяців 23 дні;

- 26.06.2014 року вироком Семенівського районного суду Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_9 , маючи незняті та непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, вчинила вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 при наступних обставинах.

Так, 22.04.2015 року близько 15 години 00 хвилин в с. Товсте Семенівського району Полтавської області обвинувачена ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 , після спільного розпивання алкогольних напоїв зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 , в ході виниклої сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті позбавити життя свого співмешканця ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно нанесла 1 (один) сильний удар ножем (довжина леза 18 см.) в праву частини грудної клітини в підключичну область тіла ОСОБА_11 , в наслідок чого останній помер на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 37 від 29.05.2015 року на трупі ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець з осадненням в поперековій області; проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа в підключичній області з пошкодженням верхньої частки правої легені з крововиливами в м`які тканини грудей та міжреберні м`язи навколо рани, які окремо від інших тілесних ушкоджень та відносно до живої особи кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення і які безпосередньо викликали його смерть.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину в скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, не визнала, хоча визнала себе повністю винною в межах скоєного нею діяння, показавши суду, що вона не мала намірів позбавити життя ОСОБА_11 , з яким, починаючи з 2007 року проживала в с. Товсте Семенівського району Полтавської області у помешканні його матері ОСОБА_8 , не маючи ні паспорта, ні свого власного житла. 22.04.2015 року вона справлялася по господарству, а потерпіла ОСОБА_8 , повернувшись із районного центру, привезла спиртне, яке вони разом із ОСОБА_11 вживали за обідом. Останній був сильно п`яний, став ображати та штовхати її, після чого, вона не пам`ятає, яким саме чином, нанесла удар ножем в верхню праву частину грудної клітини співмешканця. вину не визнає, так як не мала наміру позбавляти життя свого співмешканця.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченою ОСОБА_9 своєї вини в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, її вина повністю підтверджується такими доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила наступне, що вона є матір`ю померлого ОСОБА_11 , та, що 22.04.2015 року зранку повернулася із районного центру і привезла літрову пляшку горілки. Після цього обвинувачена ОСОБА_9 та її син ОСОБА_11 спільно розпивали спиртне. У період часу з 13 год. 30 хв. до 15 години потерпіла поралася у сінях власного будинку по АДРЕСА_1 та не чула жодних криків або лайки із кімнати, у якій на той час перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Увесь час у будинку було тихо. Зайшовши в жилу кімнату, вона побачила свого сина ОСОБА_11 , який лежав на спині на дивані, а на грудях у нього було багато крові. ОСОБА_9 у цей час стояла, обпершись руками об стіл, і попрохала її викликати швидку і міліцію;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка показала суду, що працює Товстівським сільським головою Семенівського району, і 22.04.2015 року близько 15 години до неї зателефонувала ОСОБА_13 , яка повідомила їй, що ОСОБА_9 підрізала свого співмешканця ОСОБА_11 . Після чого вона відразу ж викликала швидку допомогу, а сама приїхала до помешкання ОСОБА_8 , де в дворі побачила обвинувачену ОСОБА_9 і матір померлого. На її запитання «За що ти його?», ОСОБА_9 відповіла: «Я чистила рибу, а він мене штовхнув». Як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_11 часто вживали спиртні напої, періодично наносили один одному тілесні ушкодження та притягувалися до адміністративної відповідальності;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка показала суду, що вона працює фельдшером у с. Товсте Семенівського району Полтавської області. 22.04.2015 року близько 15 год. 00 хв. до неї зателефонувала сільський голова ОСОБА_12 та повідомила про те, що ОСОБА_11 підрізали. Прибувши до господарства ОСОБА_8 , вона зайшла до будинку, де в прихожій кімнаті на дивані побачила лежачого потерпілого, груди якого були в крові, він не виявляв ознак життя. Свідок ОСОБА_14 також показала суду, що і раніше на протязі кількох років були неодноразові виклики фельдшера до домогосподарства ОСОБА_8 після того, як обвинувачена і потерпілий били одне одного;

- показаннями ОСОБА_15 , яка показала суду, що на протязі тривалого часу потерпілий ОСОБА_11 та його співмешканка систематично розпивали спиртні напої та у стані алкогольного сп`яніння часто влаштовували бійки та сварки між собою. Односельці їх розбороняли. Часто чула крики у господарстві ОСОБА_16 ;

- аналогічними показаннями свідків: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ;

- протоколом огляду місця події від 22.04.2015 року (а.с 97-108 том 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.04.2015 року, в ході якого ОСОБА_9 розповіла та показала яким чином нанесла ОСОБА_11 удар клинком ножа зверху вниз у верхню частину грудної клітини в підключичну область (а.с. 135-141 том 1);

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 37 від 29.05.2015 року, відповідно до якого на трупі ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець з осадненням в поперековій області; проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа в підключичній області з пошкодженням верхньої частки правої легені з крововиливами в м`які тканини грудей та міжреберні м`язи навколо рани, яке окремо від інших тілесних ушкоджень та відносно до живої особи кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення і які безпосередньо викликали його смерть (а.с. 152-156 том 1);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 37-А трупа ОСОБА_11 від 29.05.2015 року, відповідно до якого покази ОСОБА_9 дані нею у ході слідчого експерименту відповідають об`єктивним судово-медичним даним, установленим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 (а.с. 158-160 том 1);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 537 від 21.05.2015 року, яким встановлено, що на піджаку, сорочці, футболці потерпілого ОСОБА_11 знайдено сліди крові, які можуть походити від потерпілого ОСОБА_11 . Походження крові лише від однієї ОСОБА_9 виключається (а.с. 167-170 том 1);

- висновком судово-імунологічної експертизи №534 від 22.05.2015 року, відповідно до якого на кофті, вилученій в ОСОБА_9 знайдено сліди крові, які можуть походити від потерпілого ОСОБА_11 . Походження крові лише від однієї ОСОБА_9 виключається (а.с. 172-173 том 1);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 533 від 19.05.2015 року, яким встановлено, що на хустці, вилученій у ОСОБА_9 знайдено сліди крові, які можуть походити від потерпілого ОСОБА_11 . Походження крові лише від однієї ОСОБА_9 виключається (а.с. 175-177 том 1);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 541 від 22.05.2015 року, яким встановлено, що у зіскобі дверей, який представлений на дослідження, знайдена кров людини, де виявлені антигени А, В, Н. Всі ці сліди крові можуть походити від потерпілого ОСОБА_11 (а.с. 179-180 том 1);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 208 від 19.05.2015 року, яким встановлено, що на поверхні клинка та руків`я ножа, вилученого в будинку ОСОБА_8 , виявлено сліди крові, яка може походити від ОСОБА_11 . В разі змішування не виключається походження крові від ОСОБА_9 (при наявності у неї джерела зовнішньої кровотечі) (а.с. 182-187);

- речовими доказами, а саме, одягом потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченої ОСОБА_9 , дослідженими в судовому засіданні, а яких є сліди бурої речовини;

- іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Всі вищевказані докази суд визнає відповідно до вимог ст. ст. 84, 85, 86 КПК України належними доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин скоєного обвинуваченою ОСОБА_9 кримінального правопорушення; а також допустимими доказами, оскільки вони отримані в порядку, встановленому нормами КПК України. Суд вважає вищенаведені докази обґрунтованими та правдивими.
Згідно з актом судово-психіатричної експертизи № 279 від 15.05.2015 року ОСОБА_9 на час інкримінованого їй діяння не знаходилася в стані вираженого емоційного збудження або емоційної напруги, що могли би розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання. Досліджувана під дію ч.2, ч.3 ст.19 та під дію ст. 20 КК України не підпадає і може постати перед слідством та судом. На даний час застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 не потребує (а.с. 196-204 том 1).

Згідно висновку експерта № 53 від 23.04.2015 року легкі тілесні ушкодження, які було виявлено у обвинуваченої ОСОБА_9 після події - синці на правому стегні, - заподіяно їй за 3-6 діб до моменту судово-медичного обстеження (а.с. 162 том 1).

Колегія суддів відноситься критично до показань обвинуваченої ОСОБА_9 про те, що вона вдарила ножем ОСОБА_11 у той час, коли він її вдарив, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, та розцінює ці показання обвинуваченої ОСОБА_9 як спробу уникнути покарання за скоєне. Так, потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що не чула жодних криків, лайки із кімнати, у якій перебували обвинувачена ОСОБА_9 та її син ОСОБА_11 також на тілі обвинуваченої не виявлено ніяких тілесних ушкоджень, які по даті спричинення відносилися б до 22 квітня 2015 року. Крім того з протоколу огляду місця події від 22.04.2015 року та фото таблиці до нього обстановка в житловому будинку не свідчить про те, що там малася бійка чи штовханина між померлим ОСОБА_11 та обвинуваченою ОСОБА_9 , загальний порядок речей в житловому будинку не порушений, що також підтвердила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 та допитані свідки.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_9 про те, що вона діяла в стані необхідної оборони, а тому позбавила життя ОСОБА_11 , захищаючись від його суспільно-небезпечного посягання на її життя, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 перебував у будинку 22.04.2015 року в післяобідній час, і при цьому ніяких дій щодо позбавлення життя обвинуваченої ОСОБА_9 не вчиняв, що підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. З показань обвинуваченої ОСОБА_9 судом встановлено, що дії обвинуваченого не загрожували її життю, він не висловлював погроз на її адресу позбавити життя, спричинити шкоду здоров`ю, чи інших дій які б давали обвинуваченій підстави боятися за своє життя та здоров`я.

Оцінюючи в сукупності вказані обставини, колегія суддів вважає, що вищевказані дії обвинуваченої ОСОБА_9 не свідчать про перебування її в стані необхідної оборони від суспільно-небезпечного посягання на неї з боку потерпілого, а приходить до твердого переконання, що при вказаних вище обставинах, будучи озлобленою на потерпілого через її побиття ним декілька днів назад, про що свідчать дані судово-медичного освідування обвинуваченої ОСОБА_9 , - обвинувачена ОСОБА_9 на грунті особистих неприязних відносин, з метою помсти умисно убила потерпілого ОСОБА_11 , вчинивши таким чином розправу над ним. А тому немає жодних підстав для виправдання обвинуваченої за спричинення смерті в стані необхідної оборони, чи перекваліфікувати дії обвинуваченої ОСОБА_9 як умисне убивство при перевищенні меж необхідної оборони, чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Твердження потерпілої, про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 115 ч.2 КК України, колегія суддів знаходить безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, тобто нею визначені межі судового розгляду. Діючими нормами КПК України суд не має право давати оцінку та ставити питання про застосування до обвинуваченої особи закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за більш тяжке кримінальне правопорушення. Тому твердження потерпілої ОСОБА_8 про те, що дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст. 115 ч.2 КК України, є необґрунтованими, так як відповідальність за вказаний злочин є тяжчою, ніж за злочин, передбачений ст. 115 ч.1 КК України, що погіршує становище обвинуваченої.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, допитавши обвинувачену ОСОБА_9 , потерпілу ОСОБА_8 , всіх свідків, а також дослідивши та давши належну оцінку всім зібраним по даному кримінальному провадженню доказам, суд вважає вірною кваліфікацію органами досудового слідства дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України.
Отже, своїми умисними діями, що виразилися вумисному протиправному заподіянні смерті іншій людині - ОСОБА_11 , обвинувачена ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченої ОСОБА_9 , відповідно ст. 66 КК України, суд визнає її щирий жать з приводу вчиненого злочину.
Обтяжуючою покарання обставиною відносно обвинуваченої ОСОБА_9 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
При цьому колегія суддів враховує те, що обвинувачена є особою схильною до вживання алкогольних напоїв, факт вживання алкоголю перед вбивством вона не заперечує і сама, те що обвинувачена і померлий вживали спиртне підтвердила в судовому засіданні і потерпіла ОСОБА_8 , яка пояснила, що привезла синові 1 літр горілки, таким чином в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що обвинувачена ОСОБА_9 , перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Визнаючи обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів, суд керується положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якого, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. Виходячи з того, що ОСОБА_9 має не зняті і не погашені судимості за вчинення корисливих злочинів, і в період цих незнятих судимостей вчинила інший умисний злочині, колегія суддів констатує наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як рецидив злочинів, і враховує її при призначені цій обвинуваченій кримінального покарання.

Незважаючи на наявні пом`якшуючі покарання обвинуваченої обставини, суд, виходячи з того, що ця обвинувачена умисно вчинила особливо тяжкий злочин, умисно позбавивши потерпілого життя, що спричинило особливо тяжкі наслідки, суд не вбачає передбачених при цьому підстав для визнання наявності вказаних вище пом`якшуючих покарання обставин такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, а тому приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченої при призначення покарання як ст. 69, так і ст. 75 КК України.

При цьому виходячи із особливої тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину та загибелі людини в результаті його скоєння, особи обвинуваченої та її дій при його вчиненні, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченої за вчинене та попередження скоєння нових злочинів буде призначення їй покарання у виді реального позбавлення волі.

Разом з тим, приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину, поведінку та дії самого потерпілого, який сам перебував в стані алкогольного сп`яніння, був особою схильною на вчинення насильницьких дій, що в подальшому через деякий час спровокувало з боку обвинуваченої помсту йому за це у вигляді умисного вбивства, наявність по справі пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що з урахуванням цього, обвинуваченій слід призначити наближене до мінімальної санкції статті 115 ч.1 КК України покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 була засуджена 26.06.2014 року Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та під час іспитового строку вчинила новий злочин, тому остаточне покарання ОСОБА_9 слід призначити за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки обвинуваченій ОСОБА_9 призначається судом покарання пов`язане з реальним позбавленням волі, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення запобіжного заходу попереднім - у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Оскільки Законом України № 838 -УІІІ від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24.12.2015 року, внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 слід рахувати з дня її затримання, тобто з 22.04.2015 року, зарахувавши в строк відбутого покарання, строк її перебування під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню за проведення експертизи в сумі 306,90 грн. слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 176-178, 183, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :
ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити їй покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 26.06.2014 року у виді 2 (двох) місяців, остаточно призначити покарання ОСОБА_9 у виді 8 (восьми) років і 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 залишити попередній - тримання від вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_9 рахувати з часу її затримання, тобто з 22.04.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 22.04.2015 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 в дохід держави судові витрати в сумі 306 грн. 90 коп. за проведення експертизи.

Речові докази: вилучені 22.04.2015 року під час огляду будинку АДРЕСА_1 : - зіскоб з дверей, ніж №1, футболку, піджак та сорочку потерпілого ОСОБА_11 ; вилучені у ОСОБА_9 22.04.2015р. кофту та платок; вилучені 23.04.2015року під час судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_11 зрізи нігтьових пластин з лівої та правої руки потерпілого ОСОБА_11 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Семенівського РВ УМВС України в Полтавській області, - знищити.

Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області, а обвинуваченою, в той же строк - з моменту вручення копії цього вироку.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3