Справа № 138/3463/16-к
Провадження №:1-кс/138/15/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2017 року м. Могилів-Подільський
ВСТАНОВИЛА:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.11.2016 до Могилів- Подільського ВП надійшов рапорт інспектора поліції ОСОБА_4 про те, що 12.11.2016 під час несення служби у м. Могилів-Подільський. в ході перевірки документів на автомобіль марки "Опель вектра" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має ознаки підробки та номер шасі автомобіля не відповідає даним системи НАІС.
Автомобіль вилучено під час огляду місця події 12.11.2016, а ухвалою слідчого судді № 138/3463/16-к від 15.11.2016 на нього накладено арешт. Також заявнику стало відомо, що 19.12.2016 вказане вище кримінальне провадження закрито, однак автомобіль йому не повернуто.
Кримінальним правопорушенням шкоду не завдано нікому, санкцією статті 358 КК України конфіскація та спеціальна конфіскація не передбачена. Автомобіль не перебуває в розшуку, всі необхідні експертизи проведено, а кримінальне провадження закрито, тому заявник вважає, що необхідність застосування арешту до його автомобіля на даний час відпала.
Дослідивши клопотання вважаю за необхідне його повернути заявнику з таких підстав.
Так, згідно ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Тобто, дана норма діє, зокрема, в разі відсутності арешту майна.
За загальним правилом визначеним ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Також, згідно ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Разом з тим, заявник до клопотання не додав жодного документа на підтвердження факту наявності у нього права на подання слідчому судді такого клопотання, згідно положень вказаних вище норм, зокрема на підтвердження факту, що він є власником або володільцем (що передбачає обов`язкову наявність законодавчого забезпечення можливості мати у себе певну річ, зокрема, наявність договору або спеціальної норми Закону, яка надає таке право) арештованого майна та те, що кримінальне провадження дійсно закрито. Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що користувачам майна таке право не надано.
Враховуючи зміст вказаних вище норм, при вирішенні питання про можливість розгляду даного клопотання слідча суддя також зважає на те, що при закритті кримінального провадження на стадії досудового розслідування питання пов`язане із скасуванням арешту майна віднесено до компетенції слідчого або прокурора і, в разі якщо такий дій вони не вчиняють, заінтерисовані особи не позбавленні права на оскарження таких дій чи бездіяльності, що зокрема, слідує з аналізу ст. 303 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 170-174, 303, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1