Номер провадження: 11-кп/785/480/17
Номер справи місцевого суду: 523/3132/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 07.10.2016 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000366 від 24.01.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Веселе Роздільнянського району Одеської області, громадянин Російської Федерації, з середньою освітою, не працюючий, в силу ст. 89 КК України не маючий судимості, зареєстрований в с. Веселе Роздільнянського району Одеської області, проживаючий АДРЕСА_1 ,

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі.

Тримається під вартою з 24.01.2015 року.
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 засуджений за те, що 23.01.2015 року, приблизно о 20:00 год., заходячись у кабіні ліфту будинку №77, розташованого по пр. Добровольського у м. Одесі, застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , яке виразилося у триманні потерпілої за шию та прикриттям її рота рукою, відкрито викрав майно потерпілої на загальну суму 7699 грн., однак, внаслідок активного опору, потерпіла в ході боротьби відібрала у ОСОБА_8 мобільний телефон «Айфон 5С», вартістю 7499 грн., з викраденими грошима у сумі 200 грн. ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втік.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та визнати його невинуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, посилаючись на те, що вирок суду незаконний, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд не взяв до уваги пояснення потерпілої щодо відсутності у останньої тілесних ушкоджень. Суд безпідставно відмовляв у задоволенні клопотань сторони захисту про допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та про огляд речових доказів, а також в перевірці інформації щодо виїзду потерпілої за кордон.
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали змінену 25.04.2017 року апеляційну скаргу захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, як відкрите викрадання чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 , при судовому розгляді в суді першої інстанції 31.03.2015 року та 09.04.2015 року з участю захисника ОСОБА_7 , вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнавав, пояснював, що в кабіні ліфту закривав рот потерпілій ОСОБА_9 , яка виривалася, другою рукою знайшов у неї в кишені 200 грн., телефон синього кольору у потерпілої випав та валявся на підлозі. Після того, як ліфт зупинився на 8 поверсі він побіг вниз, де його на другому поверсі затримали сусіди (а.п.27-32).

У вироку суду зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_8 при судовому розгляді справи, в яких він частково визнавав вину, а також аналогічні показання ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту 26.01.2015 року з участю захисника ОСОБА_7 , суд обґрунтовано визнав достовірними та поклав в обґрунтування висновків щодо доведеності вини ОСОБА_8 (а.п.54-56).

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_8 , факт відкритого викрадання останнім майна у потерпілої ОСОБА_9 в кабіні ліфту будинку АДРЕСА_2 підтверджується показаннями у суді першої інстанції самої потерпілої ОСОБА_9 , свідка-очевидця ОСОБА_12 , який обвинуваченого затримав, які є прямими доказами (а.п.27-29, 116-117).

Також зазначені показання підтверджуються процесуальними документами, зокрема, протоколами огляду речових доказів від 25.01.2015 року, які судом першої інстанції були досліджені безпосередньо в судовому засіданні.

Так, з протоколів огляду речових доказів від 25.01.2015 року вбачається, що викрадене у потерпілої ОСОБА_9 майно, а саме купюру номіналом 200 грн., серія 3Є №60836109, а також «Айфон 5С», було оглянуто (а.п. 47,50).

Під час розгляду апеляційної скарги обвинувачений не заперечував, що закривав рота потерпілої в ліфті на 8 поверсі на місці злочину, а також затримання сусідами потерпілої на 2 поверсі.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази по справі в зазначеному обсязі, необхідному для встановлення обставин події злочину, дав їм належну оцінку, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення, з наданням належної правової кваліфікації його діям.

Однак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_8 , які були змінені останнім в судовому засіданні 05.05.2015 року, останній почав стверджувати, що скоїв злочин, однак гроші та телефон не брав, так як зазначені показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка-очевидця ОСОБА_12 повністю узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються іншими зазначеними доказами та встановленими судом обставинами кримінального правопорушення, обґрунтовано визнані судом першої інстанції достовірними, та не викликають сумніву у суду апеляційної інстанції щодо їх належності та допустимості (а.п. 66-69, 118).

В апеляційній скарзі захисник оспорює допустимість та належність інших процесуальних документів, однак, як зазначалось, суд першої інстанції дослідив докази по справі в зазначеному обсязі достатньому для встановлення обставин події злочину та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 в його вчинені, що належним чином мотивував у вироку.

В апеляційних скаргах не зазначено, а під час їх розгляду апеляційним судом не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів показання потерпілої ОСОБА_9 , свідка-очевидця ОСОБА_12 та зазначені процесуальні документи.

Таким чином, доводи апеляційних скарг про те, що показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка-очевидця ОСОБА_12 не доводять вину ОСОБА_8 є неспроможними..

В апеляційній скарзі також містяться посилання на неповноту судового розгляду в зв`язку з тим, що суд відхилив клопотання про допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Однак, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні зазначених клопотань є обґрунтованим з урахуванням мети, яку зазначила сторона захисту у клопотаннях, а саме підтвердження свідком ОСОБА_10 , який не був присутнім при видачі затриманим ОСОБА_8 викрадених 200 грн., відсутності у ОСОБА_8 викраденого майна. Підтвердження свідком ОСОБА_11 події злочину, при вчиненні якого вона не була присутня.

Крім того, як зазначалося, потерпіла ОСОБА_9 , якій на досудовому розслідуванні під схорону розписку видали викрадене в неї майно, яке було вилучено у затриманого ОСОБА_8 , в судовому засіданні суду першої інстанції давала пояснення, жодних клопотань щодо зазначеного майна сторона захисту не заявляла, клопотання щодо предметів злочину з`явилися після виїзду потерпілої за кордон.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в зв`язку з зміною обвинувального акту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не передбачені ст. 412 КПК України. Обставини вручення потерпілій змінених обвинувальних актів не впливають на задоволення апеляційних скарг сторони захисту, так як потерпіла судове рішення не оскаржує.

Посилання в апеляцій скарзі на те, що потерпілій не заподіяно тілесних ушкоджень не має відношення до предмету перегляду, так як обвинуваченому ОСОБА_8 зазначені дії не інкримінувалися.

У апеляційного суду немає сумнівів належності потерпілій ОСОБА_9 гарантійного талону та накладної №735 від 04.07.2014 року на підтвердження права власності та вартості мобільного телефону «Айфон 5С». Та обставина, що в заявах про злочин, про добровільну видачу мобільного телефону працівникам поліції в якості речового доказу, наданих потерпілою ОСОБА_9 безпосередньо після вчинення щодо неї пограбування, вона зазначила його найменування «Айфон 5», а не «Айфон 5С», не впливає на доведеність відкритого викрадання ОСОБА_8 цього майна.

В обвинувальному акті, у вироку суду, на підставі безпосередньо після злочину вилученої у обвинуваченого ОСОБА_8 купюри номіналом 200 грн. були встановлені її серія 3Є №60836109. Слідчий ОСОБА_13 був допитаний в суді, першої інстанції в зв`язку з тим, що ним була помилково зроблена ксерокопія іншої купюри, яка, разом з тим, не була долучена прокурором до матеріалів кримінального провадження, та не ставить під сумнів викрадання обвинуваченим ОСОБА_8 купюри серія 3Є №60836109 у потерпілої ОСОБА_9 .

Не можуть бути прийняті до уваги твердження в апеляційній скарзі захисника про те, що суд не перевірив правдивість наданих в судовому засіданні пояснення обвинуваченого, не з`ясував наявність розбіжностей та не спростував його тверджень щодо надання письмового зізнання на досудовому слідстві було під тиском працівників поліції, внаслідок фізичного впливу працівників поліції, так як у вироку суду належним чином дана оцінка показанням обвинуваченого, показання останнього на досудовому слідства до матеріалів справи не були долучені та, відповідно не досліджувались, зокрема в обґрунтування вироку не було покладено письмове зізнання ОСОБА_8 на досудовому слідстві.

Статтею 415 КПК України визначений виключний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Згідно ст. 404 ч. 1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

25.04.2017 року захисник ОСОБА_7 змінила вимоги апеляційної скарги, просила вирок суду скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції, однак жодної з підстав, передбачених ст. 415 КПК України не зазначила.

При цьому захисник ОСОБА_7 послалася на те, що при судовому розгляді в суді першої інстанції не були розглянуті судом клопотання про дослідження в судовому засіданні речових доказів, про допит потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , про визнання доказів недопустимими, а також, як на правову підставу, послалася на вимоги п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, який передбачає порядок підписання апеляційної скарги та додання до неї документів.
Разом з тим, як зазначалося, зазначені клопотання були належним чином розглянуті та вирішені судом першої інстанції, а також судом апеляційної інстанції.

Таким чином, апелянти зверталися з зазначеним клопотанням, просили його задовольнити та вчинити певні процесуальні дії, посилаючись на те, що вони є компетенцією суду апеляційної інстанції, однак в апеляційних скаргах вимагали повернення кримінального провадження з цих же підстав на новий судовий розгляд в суд першої інстанції без будь-якого обґрунтування.

Апеляційний суд вважає, що доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на припущеннях та на суперечливих доказах підтвердження не знайшли, спростовуються матеріалами кримінального провадження та вироком суду, мотивувальна частина якого відповідає вимогам ст. 374 ч. 3 КПК України, всі зазначені докази були досліджені, проаналізовані та оцінені згідно вимог ст. 94 КПК України.

При таких обставинах, згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають, оскільки доводи апеляційних скарг про те, що висновки вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження підтвердження не знайшли, підстави, необхідні для ухвалення обвинувального вироку, були встановлені, при судовому розгляді кримінального провадження були у встановленому законом порядку дослідженні докази, перевірені та оцінені судом належним чином, як достовірні та достатні, на підставі яких була встановлена вина обвинуваченого в інкримінованому злочині та правильно кваліфіковані його дії.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404,405,407,408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 07.10.2016 року, яким ОСОБА_8 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали буде оголошений 28.04.2017 року о 15.:00 год. Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

(підпис) (підпис) (підпис)

Копія вірна: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2