Справа 688/1737/17
№ 1-в/688/137/17
Ухвала
Іменем України
28 липня 2017 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Шепетівка клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сухумі Республіки Грузія, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, проживав в АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

про умовно-дострокове звільнення,

встановив:

Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк покарання ОСОБА_5 , засудженого вироком Верховного суду Республіки Комі Російської Федераціївід 02.11.2006 року з урахуванням постанови цього ж суду від 02.12.2014 року, ухвал Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04.03.2016 року та від 13.03.2017 року за ст. 115 ч.2 п.12 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 10 місяців. В обґрунтування клопотання посилається на те, що засудженим ОСОБА_5 відбуто більше трьох чвертей строку покарання у виді позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у виправних установах Російської Федерації до прийняття для відбуття покарання в Україну порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, мав заохочення та прагнув до знань та здобуття професійної освіти, був зарахований наказом від 16.04.2012 року № 001-00/103/1С в Недержавну акредитовану приватну освітню установу вищої професійної освіти Сучасна гуманітарна академія (НАПОУ ВПО СГА), що реалізує освітні програми вищої освіти на заочну форму навчання за освітньою програмою середня професійна освіта (базовий курс) - економіка і бухгалтерський облік (фінансова діяльність). Навчання проходив на підставі договору з оплатою вартості навчання. У зв`язку із вирішенням питання про прийняття для відбуття покарання в Україну був відрахований з академії відповідно до наказу від 27.02.2015 року № 001-00/35С за власним бажанням.

16.01.2016 року наказом Міністерства юстиції України №97/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_7 21.02.2017 року засуджений утримувався в СІЗО м. Хмельницький. За період утримання порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. З 03.03.2017 року засуджений відбуває покарання в Державній установі "Шепетівська виправна колонія" (№ 98). По відношенню до інших засуджених засуджений ОСОБА_5 не конфліктний. У відношенні до праціників колонії та її адміністрації дотримується ввічливих та правомірних взаємовідносин. Засуджений ОСОБА_5 має охайний зовнішній вигляд, утримує в чистоті та в порядку спальне місце та кімнатний меблевий інвентар. Засуджений самостійно виконує роботи із самообслуговування, намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Пітримує соціально-корисні зв`язки шляхом телефонних розмов, листування, отримує посилки та передачі. Має задовільний стан здоровя, не перебуває на будь-яких профілактичних обліках колонії.

Засуджений ОСОБА_5 має усталені соціально-сімейні зв`язки, одружений, має неповнолітню доньку ОСОБА_8 , яка також проживає та навчається в м.Дунаївці Хмельницької області, разом з його матір`ю ОСОБА_9 . В межах своїх можливостей він приймає активну участь у її вихованні та підготовці до дорослого життя.

Вважає, що засуджений ОСОБА_5 відбувши більше трьох чвертей строку призначеного судом покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою, наявністю активних соціально-сімейних зв`язків і ставленням до праці довів своє виправлення. Повністю усвідомив наслідки того злочину, який він вчинив та має відбутися його повна ресоціалізація, яка полягає у свідомому відновленні засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в ньому. А тому, просить застосувати до засудженого ОСОБА_5 умовно дострокове звільнення на невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 клопотання підтримав з підстав, вказаних у ньому, просив його задовольнити. Також вказав, що накладене у Шепетівській виправній колонії стягнення ним оскаржено шляхом подання адміністративного позову, оскільки стягнення накладено неправомірно за відсутності підстав для його накладення.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання захисника підтримав, просив його задовольнити, при цьому вказав, що розкаюється у вчиненному злочині, за час відбування покарання все усвідомив, вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення.
Представник Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 1 порушення режиму відбування покарання, яке виразилось у порушені розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав, на виробництві колонії не виявляє бажання працювати з власних переконань, від робіт по благоустрою місць позбавлення волі навмисно ухиляється. Не бере участі у реалізації програм диференційованного виховного впливу, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Вважає, що засуджений не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання просив відмовити.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 заперечував, посилаючись на те, що досліджені судом матеріали вказують на те, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки оцінюватись має його поведінка та ставлення до праці протягом усього часу відбування покарання, також засуджений має не погашене та не зняте у встановленому законом порядку стягнення.
Заслухавши пояснення засудженого та його захисника, представника виправної колонії, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, щоденника індивідуальної роботи із засудженим, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Верховного Суду Республіки Комі від 02.11.2006 року за ст. 105 ч. 2 п. «Ж» КК Російської Федерації до 13 років 10 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк покарання ухвалено рахувати з моменту затримання з 17.12.2005 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою.

Касаційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 21.02.2007 року вирок Верховного Суду Республіки Комі від 02.11.2006 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду Республіки Комі від 02.12.2014 року уточнено у вироці Верховного Суду Республіки Комі від 02.11.2006 року дату народження ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Засуджений ОСОБА_5 23.04.2010 року прибув до ФКУ "Виправна колонія № 25 ГУФСПП Росії по Республіці Комі" для подальшого відбуття покарання.

Згідно характеристики, затвердженої начальником ФКУ ВК-25 ГУФСПП Росії по Республіці Комі, даної станом на 12.09.2014 року, за час перебування у слідчому ізоляторі засуджений ОСОБА_5 допускав порушення дисципліни. Прибув в ФКУ ВК-1 07.04.2007 року, працевлаштований не був, на заходи виховного характеру реагував незадовільно, допускав порушення дисципліни, заохочень не мав. В ПУ-23 не навчався. В житті загону участі не приймав. Прибув в ФКУ ВК-25 07.05.2010 року, працевлаштований не був, так як не мав бажання працювати, дотримувався порядку відбування покарання, мав заохочення, навчався в Сучасній гуманітарній академії. Підтримував відносини із засудженими негативної спрямованості. Підтримував зв`язки з рідними шляхом листування, брав участь в житті загону, не прагнув до працевлаштування (аркуш особової справи 57 т. 2).

Згідно характеристики, затвердженої начальником ФКУ ВК-25 ГУФСПП Росії по Республіці Комі, станом на 27.04.2015 року (а.с. 91), засуджений ОСОБА_5 , на профілактичному обліку не перебуває, охайний зовні та в побуті, допускав порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Відвідує заходи виховного характеру, приймає участь у житті загону, має заохочення, в установі з метою отримання спеціальності не навчається, виконує роботи по благоустрою. Підтримує зв`язки з рідними.

Постановою Курського обласного суду від 14.09.2016 року клопотання ОСОБА_5 та подання Федеральної служби виконання покарань Російської Федерації про передачу засудженого для подальшого відбуття покарання у виді позбавлення волі в Україну задоволено.

16.01.2016 року наказом Міністерства юстиції України № 97/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_5 відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства Юстиції Російської Федерації від 12.08.2015 року за № 06-94847/15.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду від 04.03.2016 року визначено ст. 115 ч. 2 п.12 КК України, якою передбачена відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винним вироком Верховного Суду Республіки Комі Російської Федерації від 02.11.2006 року з урахуванням постанови цього ж суду від 02.12.2014 року. Визначено ОСОБА_5 за ст. 115 ч. 2 п.12 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 10 місяців. Строк відбування покарання рахувати з дня затримання засудженого з 17.12.2004 року.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2017 року виправлено описку в резолютивній частині ухвали Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 березня 2016 року щодо строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 , який зазначено з 17 грудня 2005 року.

21.02.2017 року засуджений ОСОБА_5 прибув до Хмельницького слідчого ізолятора з Харківської УВП (№ 27) для подальшого відбуття покарання на території України.

03.03.2017 року на виконання вимог ст. 87 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений ОСОБА_5 вибув до Шепетівської ВК (98), де по теперішній час відбуває покарання.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.04.2017 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_5 з 17.12.2005 року по 21.02.2007 року у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Верховного Суду Республіки Комі від 02.11.2006 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 17.12.2005 року; кінець строку: 13.08.2018 року.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яке можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.
Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінці, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
З характеристики засудженого ОСОБА_5 станом на 04.07.2017 року, затвердженої начальником ДУ "Шепетівська виправна колонія (№ 98)" вбачається, що останній з 21.02.2017 року утримувався в СІЗО м. Хмельницький. За період утримання порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.
З 03.03.2017 року засуджений відбуває покарання в Державній установі "Шепетівська виправна колонія (№ 98)". За період відбування покарання допустив 1 порушення режиму відбування покарання, яке виражалось в порушенні розпорядку дня, за що притяувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не має. У відношенні до працівників адміністрації колонії грубості не проявляє. У відношенні до інших засуджених безконфліктний, підтримує відносини із засудженими негативної спрямованості, за характером скритний. Засуджений ОСОБА_5 не виявляє бажання працювати на виробництві колонії із власних переконань. На виховні заходи стосовно працевлаштування не реагує. Від робіт по благоустрою місць позбавленя волі навмисно ухиляється. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці та утримувати в чистоті та в порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. З рідними звязок пітримує шляхом листування, побачень, отримує посилки та передачі. Не бере участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Засуджений ОСОБА_5 вину у скоєному злочинні згідно вироку визнав частково.
Крім того, комісією при Шепетівській виправній колонії №98 розглядалось питання про зміну умов тримання ОСОБА_5 відповідно до ст.101 КВК протоколом № 10 від 31.03.2017 року відмовлено; про можливість заміни не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України протоколом № 10 від 31.03.2017 року відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення; в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України протоколом №10 від 31.03.2017 року відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.
В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуваючи покарання у виді позбавленні волі в Російській Федерації наміру працювати не проявляв, від робіт по благоустрою ухилявся, допустив 11 порушень режиму утримання, які погашені у встановленом законом порядку, мав лише 3 заохочення. Відбуваючи покарання в ДУ "Шепетівська виправна колонія (№ 98)", не працює, бажання працевлаштуватись на виробництві колонії не проявляв, від робіт по благоустрою колонії ухиляється, в навчальному центрі, де можливо здобути освіту по чотирьох спеціальностях не навчається, набути професійних навичок бажання не проявляє, участі у програмах диференційованого виховного, в самодіяльних організаціях, в житті ради колективу засуджених не приймає, має одне стягнення, яке оскаржив до суду, заохочень не має.
Дослідивши обставини справи та всі письмові матеріали, суд вважає, що вказані матеріали в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України з огляду на те, що останній відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, а свідчать про нестабільну поведінку засудженого.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_10 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його особу, поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправних колоніях. Відтак, в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з моменту оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області, а засудженим протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1