печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000571 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий в ОВС другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором третього відділу процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , вніс до слідчого судді клопотання про накладення арешту на грошові кошти, вилучені 20.10.2016 в ході проведення обшуку домоволодіння (квартири) за місцем мешкання ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання мотивує тим, що Прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000571, внесеному 08.06.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Так, в ході досудового розслідування 20.10.2016 в порядку ст.208 КПК України безпосередньо в ході вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України затримано начальника Ірпінського МВ УДМС України в Київській області ОСОБА_8 , якому 21.10.2016 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст. 369-2 КК України.
Одночасно, 20.10.2016 в рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2016 проведено обшук домоволодіння (квартири), яке перебуває в користуванні головного спеціаліста Ірпінського МВ УДМС України в Київській області ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти.
В ході досудового розслідування, порівняльним оглядом номерів та серії купюр, які зазначені у складених 07.07.2016, 03.09.2016 протоколах про використання заздалегідь ідентифікованих засобів, та виявлених і вилучених в ході проведення 20.10.2016 обшуку домоволодіння (квартири), яке перебуває в користуванні головного спеціаліста Ірпінського МВ УДМС України в Київській області ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено співпадіння серії та номеру купюр номіналом 200 гривень у кількості 4 штук на суму 800 гривень за серіями та номерами: ЄХ 3093410, КЙ 3997844; ЗЗ 5992890; КК 9063249.
Слідчий вказує, що таким чином на теперішній час наявні достатні підстави вважати, що вищевказані грошові кошти можуть містити відомості, які мають значення для подальшого досудового розслідування. Крім того, на даний час виникла необхідність слідчим шляхом перевірити їх відношення до кримінального правопорушення, детального огляду, призначення відповідних перевірок, судових експертиз та встановлення осіб, які мають відомості, що можуть бути використані в якості доказів.
Орган досудового розслідування зазначає, що метою арешту купюр ЄХ 3093410, КЙ 3997844; ЗЗ 5992890; КК 9063249 згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.
Метою арешту інших грошових коштів вилучених під час обшуку домоволодіння (квартири) ОСОБА_7 , є конфіскація майна, як вид покарання.
Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено додаткове покарання, як конфіскація майна, яке є безальтернативне.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили задовольнити. Додатково зазначили, що на теперішній час процесуальний статус ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження не визначений, однак у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що остання причетна до скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Представник володільця майна адвокат ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Також зауважив, що клопотання подано з пропуском строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, надходжу до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що Прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000571, внесеному 08.06.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
20.10.2016 в рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2016 проведено обшук домоволодіння (квартири), яке перебуває в користуванні головного спеціаліста Ірпінського МВ УДМС України в Київській області ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі і документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Як вбачаєтеся з матеріалів клопотання, ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2016 р. та 02.11.2016 р. клопотання слідчого про арешт вилученого в ході проведення обшуку 20.10.2016 р. майна поверталося слідчому для усунення недоліків у строк 72 години.
Дане клопотання надійшло до суду 04.11.2016 р., тобто в межах встановленого ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2016 р. строку для усунення недоліків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та було набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. При цьому, хоча на даній стадії кримінального провадження закон не вимагає, щоб докази були повними та достатніми, проте вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в тому, що дані докази мають дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину, а, по-друге, впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Так, в ході досудового розслідування, порівняльним оглядом номерів та серії купюр, які зазначені у складених 07.07.2016, 03.09.2016 протоколах про використання заздалегідь ідентифікованих засобів, та виявлених і вилучених в ході проведення 20.10.2016 обшуку домоволодіння (квартири), яке перебуває в користуванні головного спеціаліста Ірпінського МВ УДМС України в Київській області ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено співпадіння серії та номеру купюр номіналом 200 гривень у кількості 4 штук на суму 800 гривень за серіями та номерами: ЄХ 3093410, КЙ 3997844; ЗЗ 5992890; КК 9063249.
При вирішення питання про арешт вищевказаних грошових коштів. слідчий суддя враховує, що органом досудового розслідування в судовому засіданні та матеріалами клопотання в сукупності доведено, що вони відповідають критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і те, що незастосування накладення арешту може призвести до зникнення, втрати, пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в цій частині.
Щодо доводів клопотання про накладення арешту на решту грошових коштів з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання за ч. 3 ст. 368 КК України, то слід виходити з наступного.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.3 ч. 2 цієї статті (з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно пояснень органу досудового розслідування ОСОБА_7 , за місцем проживання якої були вилучені грошові кошти, на час розгляду клопотання статусу особи, на майно якої може бути накладено арешт з метою конфіскації майна у даному кримінальному провадженні - не має, а відтак, правові підстави накладення арешту на решту грошових коштів з метою забезпечення конфіскації майна відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, подане клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 170-175, 236, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В :
клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000571 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучені 20.10.2016 в ході проведення обшуку домоволодіння (квартири) за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- купюри номіналом 200 гривень у кількості 4 штук на суму 800 гривень за серіями та номерами: ЄХ 3093410, КЙ 3997844; ЗЗ 5992890; КК 9063249.
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1