Справа № 278/499/17
В И Р О К
Іменем України
12 квітня 2017 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Застугна Васильківського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні 7 малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
30.07.2010 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 14.04.2014 Коломийським районним судом Івано-Франківської області замінено невідбуту частину покарання на обмеження волі строком 1 рік 5 місяців 2 дні. 10.07.2014 звільнено від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2014 році",
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
26 листопада 2014 року о 8 годині військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби без дозволу командування військової частини та поважних причин самовільно залишив місце служби територію 240 центру підготовки підрозділів НОМЕР_2 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України ( АДРЕСА_3 ), обов`язки за посадою не виконував та проводив час на власний розсуд до 10 години 29 лютого 2016 року.
Своїми умисними діями солдат ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військовослужбовцем місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.
28 лютого 2017 року обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України направлено до суду.
12 квітня 2017 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якого сторони визнають правильність кваліфікацій дій ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України та узгоджують вид і міру покарання ОСОБА_4 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно із ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, є злочином середньої тяжкості, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.
Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК України, угода також містить передбачені ст. 473 КПК України наслідки її укладення та затвердження.
Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання вимог угоди.
Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також звільнення від його відбування з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який раніше судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні семеро малолітніх дітей. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, відомості про процесуальні витрати відсутні.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити у кримінальному провадженні № 0000074 угоду про визнання винуватості від 12 квітня 2017 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року шести місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1