ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/907/16-к Провадження по справі № 1-кп/514/58/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2016 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 01 квітня 2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Єлизаветівка Тарутинського району Одеської області, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
31 березня 2016 року біля 19:00 години між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.
Реалізуючи злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, знаходячись у господарському дворі свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_4 застосував відносно потерпілого ОСОБА_5 фізичну силу, яка виразилася у нанесенні одного удару металевою частиною штикової лопати в обличчя зліва, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді рубця в лівій параорбітальній області та синців на лівій щічній області, та не менше п`яти ударів металевою частиною штикової лопати в область тулуба зліва, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій половині грудної клітини в проекції 9 ребра по середній паховій лінії, на крилі лівої клубової кістки, на передній черевній стінці зліва, забитої рани лівої параорбітальної області та переламу 9 лівого ребра, що згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе частково винним в інкримінованому йому злочині та показав, що дійсно 31 березня 2016 року між ним та потерпілим ОСОБА_5 на побутовому рівні виникла сварка, під час якої він завдав потерпілому декілька ударів руками та ногами, між тим металевою частиною совкової лопати він потерпілого не бив.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Також, потерпілий ОСОБА_5 надав через канцелярію суду 23 листопада 2016 року письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, цивільний позов, поданий раніше, підтримує в повному обсязі. Суд, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України дійшов висновку про проведення судового розгляду без потерпілого.
Вислухавши обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків, дослідивши докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому злочину в судовому засіданні підтвердилася повністю.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є співмешканкою потерпілого ОСОБА_5 . Між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 дійсно виникла сварка на побутовому рівні 31 березня 2016 року. Що конкретно відбувалось між чоловіками вона не бачила, разом з тим, коли потерпілий ОСОБА_5 в той день приблизно о 20.00 годині повернувся додому і підійшов до умивальника, вона побачила, що його обличчя в крові. На питання що трапилось потерпілий відповів, що його вдарив ОСОБА_7 . Вони намагалися зупинити кров на обличчі потерпілого, проте цього зробити не могли, оскільки рана була колотою і глибокою, а потім, коли потерпілий сів у крісло, то він сказав, що обвинувачений його вдарив ще й по ребрам і він не може поворушитися. Приблизно о 22.00 чи о 23.00 годині вона зателефонувала до швидкої допомоги, фельдшер якої по приїзду зробила потерпілому укол знеболювального і оглянула його, при цьому свідок побачила у потерпілого на лівому боці слід від ударів. Потім вони з трудом допомогли потерпілому переодітися, обв`язали його простирадлом і його увезла швидка допомога в лікарню (а.с. 34-39).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона доводиться рідною донькою потерпілому ОСОБА_5 . Їй приблизно о 23.00 годині подзвонила цивільна дружина його батька ОСОБА_6 і спитала, чи є в неї перекис водню, на що ОСОБА_8 запропонувала їй пошукати в будинку. Наступного ранку десь о 06.00 годині їй з лікарні подзвонив батько потерпілий ОСОБА_5 і попросив прийти і допомогти ОСОБА_6 по господарству. На питання що він там робить потерпілий відповів, що його вночі до лікарні забрала швидка. Також свідок ОСОБА_8 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 характеризується серед мешканців села негативно, схильний до проявів агресії до оточуючих (а.с. 67-70).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона працює вже десятий рік фельдшером швидкої допомоги в смт Бородине Тарутинського району, при цьому загальний стаж роботи медичним працівником складає майже 32 роки. В кінці березня 2016 року вона була на зміні. Поступив виклик, вони приїхали до потерпілого, у якого була колота рана на щоці і вони обробили рану та доставили потерпілого до приймального відділення ЦРЛ. Вона спитала, що трапилось і потерпілий відповів, що побився з сусідом і той його вдарив лопатою. Також свідок пояснила, що рана у потерпілого була чіткою і таку рану, як вона знає зі свого досвіду, неможливо спричинити кулаком (а.с. 120-121).
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 01 квітня 2016 року з фототаблицями, на підставі якого з місця події за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено шматок бавовни з плямами бурого кольору (а.с. 73-77); висновком експерта № 440 від 11 квітня 2016 року, відповідно до якого не виключається можливість походження крові на шматку вовни від потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 50-53); висновком експерта № 315 від 11 квітня 2016 року, відповідно до якого на шматку вовни, вилученому з місця події на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 виявлено кров людини, яка належить крові особі (особам) чоловічої генетичної статі (а.с. 61-62); висновком експерта № 192 від 11 квітня 2016 року, відповідно до якого на фрагменті бавовни вівці слідів, схожих з кров`ю, які можна віднести до крапель, не виявлено, а раховуючи форму бризк, можна припустити, що фрагмент бавовни вівці з частинками рослинності та екскрементами найбільш ймовірно міг розташовуватись в горизонтальному або з невеликими нахилом положенні (а.с. 55-60); протоколом огляду місця події від 06 червня 2016 року з фототаблицями, на підставі якого з місця події вилучено штикову лопату з дерев`яною ручкою (а.с. 80-83); протоколом пред`явлення речей для впізнання від 06 червня 2016 року з фототаблицями, з якого вбачається, що потерпілим ОСОБА_5 упізнано штикову лопату, вилучену раніше під час огляду місця події (а.с. 88-89); протоколом проведення слідчого експерименту від 06 червня 2016 року з фототаблицями, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_5 на місці показав, де і яким чином відбулася подія злочину (а.с. 90-94); висновком експерта № 73 від 08 квітня 2016 року, відповідно до якого всі виявлені у потерпілого ОСОБА_5 при огляді тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середньої тяжкості, заподіяні дією тупого предмету, маючого ребро, а локалізація тілесних ушкоджень не виключає можливість їх заподіяння у час та при механізмі, вказаному потерпілим, а саме 31 березня 2016 року в результаті нанесення ударів штиковою лопатою (а.с. 48-49); висновком експерта № 95 від 12 травня 2016 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, заподіяні потерпілому ОСОБА_5 утворені в результаті ударів тупим предметом, маючого ребро, враховуючи різну локалізацію ушкоджень можна припустити, що взаємне положення потерпілого ОСОБА_5 і нападаючого ОСОБА_4 у момент здобуття потерпілим тілесних ушкоджень мінялось, по кількості та взаємно розміщенню ушкоджень можна припустити, що потерпілому було нанесено не менше 5 ударів, удар в обличчя ОСОБА_5 нанесений з лівого боку тупим предметом, який має ребро, малоймовірно заподіяння даних ушкоджень власною рукою потерпілого (а.с. 63-64); висновком експерта № 102 від 06 липня 2016 року, відповідно до якого не виключається виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 в результаті дії тупого предмету, можливо при механізмі вказаному ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту, тобто в результаті дії лопати, в тому числі і представленою (а.с. 65-66).
Таким чином, суд вважає, що доводи обвинуваченого щодо неспричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 металевою частиною совкової лопати спростовуються зазначеними доказами, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.
Суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, які, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, який офіційно ніде не працює, і вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 частково свою провину визнав, не має непогашених та незнятих судимостей, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні непрацездатну матір, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання та ізоляції від суспільства, а тому до обвинуваченого ОСОБА_4 можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався, під вартою не утримувався, має постійне місце проживання, а тому запобіжний захід до обвинуваченого не застосовується.
Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову суд виходить з наступного.
За змістом ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Потерпілим ОСОБА_5 підтверджено належними і допустимими доказами понесення ним матеріальних витрат при лікуванні на суму 1487,4 грн., а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі (а.с. 106).
Окрім того, за ст. 23 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає, окрім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
З урахуванням того, що при судовому розгляді встановлено факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_4 не тільки матеріальної, але й моральної шкоди, що полягала у душевних стражданнях потерпілого, який є особою похилого віку, у порушенні його звичного укладу життя, необхідності витрачати значний час для захисту своїх прав під час досудового розслідування кримінального правопорушення та під час судового розгляду провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 грошового відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер і обсяг страждань, яких зазнав ОСОБА_5 у зв`язку із вчиненням відносно нього злочину, зважаючи на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, має на утриманні непрацездатну матір похилого віку, суд вважає обґрунтованим відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000 грн.
Долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, документально підтверджені процесуальні витрати відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк в один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В силу положень ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 07 грудня 2016 року.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих вчиненням злочину - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відшкодування завданих злочином майнової шкоди у розмірі 1487,4 грн. (однієї тисячі чотирьохсот вісімдесяти семи гривень сорока копійок) та моральної шкоди у розмірі 4000 (чотирьох тисяч) грн.
Речові докази у справі, а саме:
- зразки крові потерпілого ОСОБА_5 в рідкому вигляді, поміщені в спеціальний сейфпакет експертної служби № 1143934, зразки крові потерпілого ОСОБА_5 у сухому вигляді, упаковані в паперовий конверт, а також фрагмент вовни вівці з плямами бурого кольору, схожих на кров, який упаковано в паперовий конверт знищити;
- штикову лопату з дерев`яною ручкою повернути законному володільцю ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку обвинуваченому і прокурору вручити негайно після його проголошення та направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_1