Справа №1-415/09 02.02.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-81/2010р. Головуючий І-ї інстанції
Категорія: ст.286ч.2 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Ржепецького О.П.

суддів: Карпія В.М., Маркової Т.О.

секретаря: Простякова Є.О.

за участю прокурора: Данчука В.М.

засудженого: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_5 та помічника прокурора Ленінського району м. Миколаєва на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2009 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, працюючий водієм в школі інтернаті № 5 м. Миколаєва, раніше не судимий, який мешкає в АДРЕСА_1,

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обовязків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, передбачених п.п.2,3,4 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути на користь потерпілої ОСОБА_5: з засудженого - 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, зі школи-інтернату № 5 м. Миколаєва - 8 341 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Постановлено стягнути з засудженого на користь лікарні швидкої медичної допомоги 696 грн.24коп., на користь НДЕКЦ за проведення експертиз 4560 грн. 35коп. та 608 грн. 47коп.

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що 23.12.2008 року приблизно о 17год. 15 хв. в м. Миколаєві, керуючи технічно справним автомобілем «УАЗ-3303», який належить школі-інтернату №5 м. Миколаєва, рухаючись зі швидкістю 40 км/год. сухою асфальтованою проїзною частиною зі стороні вул. Космонавтів в сторону вул. Васляєва, в умовах доброї видимості, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6, який переходив проїзну частину пішохідним переходом.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 29.12.2008р. в лікарні помер.

В апеляції потерпіла ОСОБА_5, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить скасувати вирок Ленінського районного суду та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Також просить стягнути з ЗАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» 18 341грн. матеріальної шкоди та 2500грн. моральної шкоди, а також стягнути зі школи-інтернату №5 м. Миколаєва 397 500грн. моральної шкоди.

Вважає, що ОСОБА_3 умисно та свідомо порушив Правила дорожнього руху. Крім того, вважає, що суд неправильно вирішив питання відшкодування шкоди.

В апеляції помічник прокурора Ленінського району, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок Ленінського районного суду в частині звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання скасувати, постановити свій вирок, яким призначити покарання без звільнення засудженого від відбування покарання.

Посилається на те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, в результаті якого настала смерть потерпілого, матеріальна та моральна шкода не відшкодовані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілої ОСОБА_5 на підтримку апеляцій, засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які просили залишити вирок без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, апеляційний суд вважає, що апеляція потерпілої ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_3 у вчинені злочину за обставин, вказаних у вироку суду та кваліфікація його дій ґрунтується на доказах, досліджених у судовому засіданні і апелянтами не оспорюється.

Основне покарання засудженому призначено згідно з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вперше вчинив злочин, з необережності. Свою вину засуджений визнав та розкаявся, частково відшкодував матеріальні збитки в сумі 10.000 грв.. З урахуванням викладеного та виключно позитивних даних про особу ОСОБА_3, суд обґрунтовано дійшовши висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, прийнявши рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Разом з тим, на підставі ст. 372 та п. 2 ч.1 ст. 378 КПК України вирок суду підлягає скасуванню в частині не призначення судом додаткового покарання у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину і необхідністю застосування в цій частині більш суворого покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому суд не врахував обставини скоєння злочину, зокрема те, що порушення Правил дорожнього руху носило явно грубий характер, оскільки наїзд на потерпілого був скоєний на пішохідному переході.

За таких обставин апеляційний суд вважає необхідним вирок суду в частині не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами скасувати.

Керуючись ст.ст. 365,366, 378 КПК України, апеляційний суд,-

З А С У Д И В:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2009 року відносно ОСОБА_3 в частині не призначення додаткового покарання скасувати.

ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки і вважати його засудженим за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2009 року за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.ст. 75 КК України ОСОБА_3 вважати звільненим від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, покладенням обовязків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, передбачених п.п.2,3,4 ст. 76 КК України.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в колегію суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом одного місяця з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 - з моменту вручення копії вироку.

Головуючий :

Судді :