Справа № 1-кс/331/4078/2016
ЄУН 331/8245/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 від 18 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження №0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 травня 2015 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ :
Постановою старшого слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 від 18 листопада 2016 року кримінальне провадження №0000170, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 травня 2015 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухваленою слідчим постановою від 18 листопада 2016 р. про закриття вказаного кримінального провадження, ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить постанову скасувати, з наступних підстав.

18.11.2016 року постановою старшого слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону, старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 , було закрито кримінальне провадження № 0000170, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2015 р., щодо вчинення службовими особами Управління служби безпеки України в Запорізькій області кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.
28.11.2016 року він вирішив дізнатись про хід досудового слідства у слідчого ОСОБА_4 , на що він йому повідомив, що кримінальне провадження закрито, копію постанови йому направлено поштовим відправленням.
03.12.2016 року він отримав лист з військової прокуратури, який було направлено на його адресу 01.12.2016 року, в якому була постанова про закриття кримінального провадження.
Вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, слідчим повністю проігнорована ухвала Жовтневого районного суду, якою було скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 16.03.2016 року.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Натомість слідчий військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_4 , приймаючи постанову про закриття кримінального провадження навіть не ознайомився з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, так як вказує, що зі змісту його заяви відносно нього було застосоване фізичне насильство та спеціальні засоби. Хоча зі змісту його заяви про вчинення кримінального правопорушення він вказую на незаконні дії пов`язані з фальсифікацією обшуку, вчинення злочину пов`язаного з фальсифікацією доказів, а саме працівники УСБУ спочатку насильно його утримували на відстані від місця проведення обшуку, а потім з метою звинувачення його в скоєнні злочину, який він не вчиняв підкинули до його барсетки грошові кошти в розмірі 100 тисяч гривен.
На початку досудового слідства, а саме 07.07.2015 року слідчим ОСОБА_4 було отримано від нього клопотання про проведення слідчих дій, яке слідчий ОСОБА_4 , як повідомив йому задовольнив, та повідомив його, що слідчі дії зазначені в клопотанні будуть проведені.
Проте, з 07.07.2015 року жодної слідчої дії, які були зазначенні в клопотанні, не проведенні.
16.03.2016 року слідчий ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка 06.06.2016 року була ним оскаржена. Слідчим суддею скарга була задоволена, постанова про закриття кримінального провадження від 16.03.2016 року скасована.
Підставами скасування постанови про закриття кримінального провадження судом було те, що слідчим не було допитано заявника з фактів викладених у його заяві, клопотання яке було ним подане слідчому, жодний пункт його не виконано.
З дати прийняття Жовтневим районним судом ухвали про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 16.03.2016 року, жодної слідчої дії в кримінальному провадженні № 0000170, не проведено. Слідчий навіть не знайшов часу, за час проведення досудового слідства допитати заявника в якості потерпілого.
Посилання слідчого на покази працівників УСБУ та понятих, які є зацікавленими особами, спростовуються матеріалами відео запису оперативного спостереження та відео обшуку, які слідчий за його клопотанням так і не витребував для долучення до матеріалів кримінального провадження.
Слідчим в кримінальному провадженні № 0000170, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2015 р., не проведено жодної слідчої дії для з`ясування обставин справи, які були викладені в його клопотанні, не допитано його в якості потерпілого.
Всі слідчі дії, які вказані в постанові, та допити понятих, свідків та інших осіб стосуються кримінального провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень під час затримання ОСОБА_6 , та жодним чином не стосуються його заяви. Вказані матеріали опинились в кримінальному провадження в зв`язку з об`єднанням кримінальних проваджень, яке було здійснено слідчим безпідставно.
Вважає, що слідчий не повно, не всебічно та упереджено дослідив обставини кримінального провадження, вчиненого відносно нього злочину і за таких обставин є достатньо підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 18 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2015р..

В суді ОСОБА_3 вимоги, викладені у скарзі, підтримав та просив слідчого суддю їх задовольнити.

Слідчий військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги ОСОБА_3 заперечував, посилаючись на те, що прийнята ним 18 листопада 2016 року постанова про закриття кримінального провадження № 0000170, відповідає вимогам КПК України, є законною та обґрунтованою. Під час проведення досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню ним вжиті всі відповідні заходи для встановлення істини по справі, при закритті провадження дотримано процесуального порядку винесення постанови та оскаржувана постанова винесена з проведенням вичерпного обсягу слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення осіб, причетних до скоєння зазначеного кримінального правопорушення. Вважає посилання ОСОБА_3 на те, що його не було визнано у справі потерпілим та не допитано в якості потерпілого необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 55 КПК України, останнім не було подано заяви про визнання його потерпілим, а отже за матеріалами провадження він має статус заявника. Також зазначив, що посилання ОСОБА_3 на те, що ним було проведено ряд слідчих дій з питання перевірки заяви ОСОБА_6 , а не ОСОБА_3 , не відповідає дійсності та спростовується матеріалами кримінального провадження. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги ОСОБА_3 заперечував, вважає постанову, прийняту 18 листопада 2016 року слідчим військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000170, обґрунтовану наявними в матеріалах справи доказами, здобутими під час проведення слідчих дій, які в свою чергу відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. На підставі викладеного, просив суд скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , взявши до уваги думку прокурора, дослідивши матеріали справи, на підставі яких було винесено постанову про закриття кримінального провадження, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобовязання припинити дію, зобовязання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03 квітня 2015 року ОСОБА_3 письмово звернувся до Генеральної прокуратури України із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення щодо нього, а саме 16 березня 2015 року співробітники СБУ в Запорізькій області, перевищуючи свої службові повноваження при затриманні ОСОБА_3 та проведенні обшуку неправомірно застосували до останнього заходи фізичного впливу та спеціальні засоби при тому, що ним під час затримання не чинилося жодного спротиву.

Вказана заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000170 від 08.05.2015 р.

Постановою слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_4 від 16 березня 2016 року кримінальне провадження № 0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 травня 2015 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2016 року скара ОСОБА_3 задоволена, постанова слідчого від 16.03.2016 року про закриття кримінального провадження скасована.

За результатами проведення слідчих дій по кримінальному провадженню №0000170, слідчим військової прокуратури Запорізького гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 18 листопада 2016 року прийнята постанова про закриття кримінального провадження № 0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.05.2015 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення..

Виходячи із змісту ст. 284 КПК України вбачається, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.05.2015 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, встановлено, що 16 березня 2015 року співробітники СБУ в Запорізькій області, перевищуючи свої службові повноваження при затриманні ОСОБА_3 та проведенні обшуку, неправомірно застосували заходи фізичного впливу до останнього.

Зокрема, слідчим відділом прокуратури Запорізької області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000101 від 11 березня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

16 березня 2015 року ОСОБА_3 слідчим в ОВС СВ прокуратури Запорізької області затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.

Згідно із висновком УСБУ в Запорізькій області про результати перевірки інформації, викладеної у заяві громадянина ОСОБА_3 щодо протиправних дій співробітниками вказаного управління, порушень чинного законодавства України та нормативних актів СБ України співробітниками УСБУ в Запорізькій області під час затримання останнього не виявлено.

Окрім цього, відповідно до п.п. 3, 8 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази. На першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Згідно із ч. 4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, у зв`язку із чим також може збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази.

З викладеного випливає, що ОСОБА_3 та його захисник повинні доказувати фальсифікацію доказів, а саме те, що останньому співробітники УСБУ в Запорізькій області нібито підкинули до його барсетки грошові кошти, у кримінальному провадженні №0000101 від 11 березня 2015 року, у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 обвинувачується саме в одержанні неправомірної вигоди та саме це являється предметом доказування у зазначеному кримінальному провадженні.

Постанова слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_4 від 18 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000170 від 08.05.2015 року, вмотивована тим, що під час проведення досудового розслідування не знайшли підтвердження обставини перевищення влади та службових повноважень службовими особами Управління Служби безпеки України в Запорізькій області під час затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а тому кримінальне провадження №0000170 від 08 травня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, підлягає закриттю, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування слідчим проведено слідчі дії:

- допит в якості свідка старшого оперуповноваженого в ОВС 2 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_7 , який показав, що у березні 2015 року, він спільно зі співробітниками 2 відділу ГВ БКОЗ УСБУ проводили заходи по документуванню вимагання неправомірної вигоди співробітником ГУ ДФС в Запорізькій області ОСОБА_3 . Згідно плану затримання вказаної особи на гарячому в його, тобто ОСОБА_7 , обов`язки входило організувати фізичне захоплення зазначеного співробітника та осіб, які присутні з ним. В момент передачі грошових коштів посередником, а саме ОСОБА_6 співробітнику ГУ ДФС в Запорізькій області ОСОБА_3 , ним, тобто ОСОБА_7 , із співробітниками 2 відділу ГВБКОЗ УСБУ було здійснено затримання вказаних осіб відповідно до ЗУ «Про міліцію», який діяв на той час. Зокрема, ним, тобто, ОСОБА_7 , безпосередньо було здійснено затримання ОСОБА_6 , при цьому затримання ОСОБА_3 було здійснено співробітником спецпідрозділу «А», який дія відповідно до зазначеного Закону та він, тобто ОСОБА_7 , не бачив щоб затриманому ОСОБА_3 наносили тілесні ушкодження;

- допити в якості свідків співробітників 2 відділу ГВБКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен в окремості, підтвердили обставини вказані ОСОБА_7 у наданих ним показаннях;

- допит в якості свідка ОСОБА_10 , який показав, що у середині березня 2015 року він прогулювався по м. Запоріжжя, а саме в районі пл. Радянської, де до нього звернулись співробітники прокуратури та СБ України в Запорізькій області, які запропонували прийняти участь у слідчій дії в якості понятого, на що він, тобто ОСОБА_10 , погодився. Через деякий час, вони направились до місця проведення слідчої дії, а саме в на вул. Героїв Сталінграду, в район «Малого ринку», де співробітники СБ України в Запорізькій області та прокуратури провели затримання двох раніше невідомих йому чоловіків, які перебували у припаркованому автомобілі марки «БМВ» темного кольору. Під час затримання, співробітники СБ України в Запорізькій області одного чоловіка вивели з автомобілю та поклали на землю, а іншого з переднього лівого сидіння цього автомобіля вивели на вулицю та він стояв обличчям до вказаного автомобіля. В ході проведення слідчих дії він, тобто ОСОБА_11 , постійно перебував біля зазначеного автомобілю, де також перебували затримані особи, інший понятий, співробітники прокуратури та СБ України в Запорізькій області. Водночас, ОСОБА_10 зазначив, що за весь час жоден із співробітників прокуратури та СБ України в Запорізькій області фізичного насилля до затриманих не застосовував;

- допит в якості свідка понятого ОСОБА_12 , який надав аналогічні свідчення, надані понятим ОСОБА_10 ;

- допит в якості свідка на той час слідчого в ОВС СВ прокуратури Запорізької області ОСОБА_13 , який показав, що у 2015 році в провадженні слідчого відділу прокуратури Запорізької області знаходились матеріали кримінального провадження №0000101 від 11 березня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Так, у вказаному кримінальному провадженні проводився ряд слідчих дій. Зокрема, у середині березня 2015 року ним, тобто ОСОБА_13 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та у той же день ним, тобто ОСОБА_13 , в порядку ст. 233 КПК України проведено обшук автомобіля, яким користувався ОСОБА_6 , де знаходилася неправомірна вигода. Поряд з цим, ОСОБА_13 зазначив, що детальних обставин проведення вказаних слідчих дій не пам`ятає, при цьому відображені ним відомості у відповідних протоколах відповідають дійсності, про що було завірено його особистим підписом та підписами понятих і учасників слідчих дій. Окрім цього, ОСОБА_13 показав, що співробітниками ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області під час проведення вказаних слідчих дій ніяких протиправних дій відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не вживалось;

- витребувано висновок УСБУ в Запорізькій області щодо перевірки протиправності дій співробітників вказаного управління;

- допит в якості свідка ОСОБА_3 , який показав, що 16 березня 2015 року під час його затримання та проведення обшуку в автомобілі «БМВ» тілесні ушкодження йому, тобто ОСОБА_3 , спричинені не були, при цьому під час затримання співробітниками УСБУ в Запорізькій області було зроблено підсічку, внаслідок чого останній впав на землю та в подальшому у час коли він, тобто ОСОБА_3 , стояв в стороні від автомобіля його вдарили один раз в область тулуба, за те що він повернувся у бік цього автомобіля. Водночас, ОСОБА_3 показав, що не бачив та не мав можливості бачити, чи спричиняли тілесні ушкодження співробітники УСБУ в Запорізькій області громадянину ОСОБА_6 та з його, тобто ОСОБА_3 , слів фізичний вплив до ОСОБА_6 виражався у тому, що голову та руки останнього поклали на кришу автомобіля, при цьому він, тобто ОСОБА_3 , не бачив, щоб ОСОБА_6 били головою об кришу автомобіля;

- допит в якості свідка (на той час адвоката ОСОБА_3 ) ОСОБА_14 , який показав, що 16 березня 2015 року приблизно о 20 год. 30 хв. у зв`язку із затриманням ОСОБА_3 він, тобто ОСОБА_14 , на підставі укладеного договору про надання правової допомоги з матір`ю ОСОБА_3 , прибув на вулицю Героїв Сталінграду у м. Запоріжжя, де на узбіччі дороги стояли 3 автомобіля, а саме «БМВ», «Тойота Кемрі» та «Вольксфаген Поло». Так, шукаючи ОСОБА_3 до нього, тобто ОСОБА_14 , підійшов слідчий, який повідомив, що наразі проводяться слідчі дії та після їх проведення він надасть час для спілкування із затриманим ОСОБА_3 . Після проведення зазначених слідчих дій слідчий надав час йому, тобто ОСОБА_14 , на спілкування із ОСОБА_3 та у цей час ОСОБА_14 побачив невідомого йому раніше чоловіка, а саме ОСОБА_6 . Під час спілкування ОСОБА_3 йому, тобто ОСОБА_14 , про ОСОБА_6 нічого не повідомляв. Водночас, ОСОБА_14 зазначив, що під час безпосереднього затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 його не було, а тому він, тобто ОСОБА_14 , не бачив, щоб ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження співробітниками УСБУ в Запорізькій області. При цьому, у протоколі обшуку від 16 березня 2015 року ним, тобто ОСОБА_14 були записані зауваження, у тому числі те, що зі слів ОСОБА_6 під час його затримання відносно останнього було застосовано фізичні заходи співробітниками УСБУ. Поряд з тим, він, тобто ОСОБА_14 , вказував на те, що ОСОБА_6 був розгублений, при цьому останній на стан свого здоров`я не скаржився та явних тілесних ушкоджень в нього не було.

- проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей, які мали місце 16 березня 2015 року за участю кожного окремо ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .. Під час вказаного слідчого експерименту ОСОБА_6 показав яким саме чином 16 березня 2015 року отримав тілесні ушкодження від співробітника УСБУ в Запорізькій області, при цьому ОСОБА_3 показав, яким саме чином проводилося його та ОСОБА_6 затримання;

- огляд відеоматеріалів, які стосуються проведення 16.03.2015 року оперативного затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , яким встановлено, що відеозапис, який записаний на оптичному диску триває 28 секунд та записаний він без будь-яких звуків. Подальшим оглядом зазначеного відеозапису встановлено, що на ньому видно автомобіль марки «BMW» чорного кольору, державні номери розмиті, у зв`язку із чим встановити їх не передбачається можливим, котрий стоїть на узбіччі дороги. На восьмій секунді вказаного відеозапису видно, як з переднього пасажирського сидіння виходить громадянин ОСОБА_3 , до котрого через шість секунд, тобто на чотирнадцятій секунді відеозапису, підбігають 2 особи у цивільній формі одягу, один з яких в руках тримає предмет схожий на пістолет, та застосувавши до останнього прийоми рукопашного бою кладуть останнього на землю. Після цього, на вісімнадцятій секунді вказаного відеозапису зафіксовано, як одна особа у цивільному сідає на переднє пасажирське сидіння, при цьому 2 особи у цивільній формі одягу, один з який в зимній шапці та з предметом схожим на пістолет, а інший без волосся, взявши за одяг громадянина ОСОБА_6 витягають останнього із вищевказаного автомобіля, а саме з водійського сидіння. У цей же час, на відеозаписі видно, як ОСОБА_6 підводять до заднього пасажирського сидіння та ставлять його, тобто ОСОБА_6 , руки на кінці криши зазначеного автомобіля в районні заднього оглядового скла, при цьому до останнього заходів фізичного впливу не застосовуються. У цей же час, до зазначеного автомобіля підбігають ще 3 особи у цивільному, після чого відеозапис на 28 секунді завершується.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КК України, єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Частино 2 ст. 4 КК України передбачено,що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, аналізуючи норми кримінально-процесуального права України, перевіривши дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства України, слідчий суддя приходить до висновку, що заявником не доведено обставини, на які він посилається у скарзі, оскільки під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчим вжиті всі відповідні заходи для встановлення істини по справі, при закритті провадження дотримано процесуального порядку винесення постанови та оскаржувана постанова винесена з проведенням вичерпного обсягу слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення осіб, причетних до скоєння зазначеного кримінального правопорушення, тобто прийняте слідчим рішення при вказаних обставинах є законне та обґрунтоване.

З приводу обґрунтування вимог ОСОБА_3 щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження з тих підстав, що слідчим не було визнано його потерпілим та не допитано його в якості потерпілого по зазначеному кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що протягом усього досудового розслідування ОСОБА_3 з відповідною заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні не звертався та в матеріалах кримінального провадження значився як заявник.
Виходячи з вимог КПК України та вищевказаних обставин, а саме, те що ОСОБА_3 із відповідною заявою до військової прокуратури Запорізького гарнізону не звертався та останньому тілесних ушкоджень спричинено не було, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, він потерпілим не вважається, а тому обґрунтування скарги в цій частині є не спроможними та не ґрунтуються на відповідних доказах.
Слідчим суддею також не приймаються до уваги посилання ОСОБА_3 на те, що слідчим всі слідчі дії, які вказані в постанові, та допити понятих, свідків та інших осіб стосуються кримінального провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень під час затримання ОСОБА_6 , та жодним чином не стосуються його заяви, виходячи з наступного.
Згідно матеріалів кримінального провадження досудове розслідування у обєднаному кримінальному провадженні №0000170 проводилося військовою прокуратурою Запорізького гарнізону щодо фактів перевищення співробітниками Управління Служби безпеки України в Запорізькій області службових повноважень під час оперативного затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 при отриманні останніми неправомірної вигоди.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що в цілому здобуті показання свідків, понятих, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , а також вивчені та проаналізовані слідчим інші матеріали кримінального провадження, стосувалися не лише питання щодо нанесення тілесних ушкоджень під час затримання ОСОБА_6 , а й питання щодо застосування до ОСОБА_3 16 березня 2015 року співробітниками СБУ в Запорізькій області заходів фізичного впливу та спеціальних засобів.

Керуючись ст. ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 від 18 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження №0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 травня 2015 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 травня 2015 року за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, негайно повернути до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України за минуванням потреби.

На ухвалу слідчого судді протягом пяти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
20.12.2016