Красилівський районний суд Хмельницької області
справа №1 -30/10
29 березня 2010 року м.Красилів
Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Федишина І.В.
при секретарі Коломієць Л.В.
з участю прокурора Вжешневського В.Ф.,
потерпілих-цивільних позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Красилові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, військовозобов'язаного, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 "В", кв.1, судимого 16.12.2008 Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням у вигляді іспитового строку тривалістю 1 рік б місяців, за ст.185 ч.З КК України, -
У суді ОСОБА_4 свою вину визнав частково і пояснив, що він проживає в м.Красилові по сусідству з сім'єю ОСОБА_5. Він з ними був у добрих стосунках, оскільки це його двоюрідні сестра ОСОБА_2 та брати ОСОБА_5 і ОСОБА_4. Він неодноразово допомагав їм по господарству, неодноразово бував у них у будинку, заходив просто так, чи щось позичити, спілкувався з дітьми ОСОБА_2. Якось у один із днів на початку березня 2009 року він вирішив зайти до родичів. Двері в будинок були відчинені і він вільно туди зайшов. Дорослих нікого дома не було, був тільки неповнолітній син ОСОБА_6. Він, побачивши ОСОБА_4, пішов на кухню так, як той часто приходив. Проходячи повз кімнату, в якій знаходився телевізор, на столі він побачив золотого ланцюжка на руку, і вирішив його викрасти. Ніхто не бачив, як він його взяв. Потім він вийшов з будинку. Після того на ринку в м.Красилові викраденого ланцюжка він продав ОСОБА_7 за 250 гривень. Приблизно через тиждень він знову таким же способом, як і першого разу, викрав з того ж стола золотий ланцюжок на руку, поклав його собі в кишеню, а коли йшов по вулиці, то загубив його. У будинок він йшов для того, щоб поспілкуватися з ОСОБА_5. Мети викрадати будь-що з речей у нього не було. Через два тижні він пішов до потерпілих, щоб позичити машинку для стрижки волосся. У будинку знаходився син ОСОБА_6, він разом з ним подивився телевізор. Коли ОСОБА_6 вийшов з кімнати, він вирішив вчинити крадіжку і з шафи, яка знаходилась у другій по рахунку кімнаті з лівої сторони коридору, викрав золоту обручку, золотий ланцюжок, 20 англійських фунтів стерлінгів, відеокамеру "Соні" та цифровий фотоапарат. Золоті вироби він продав на ринку в м.Красилові ОСОБА_7 за 600 гривень, 20 фунтів він дав таксисту по імені ОСОБА_8, який дав йому за них 200 гривень, відеокамеру "Соні" та цифровий
фотоапарат він продав таксисту ОСОБА_9 за 1600 гривень. Більше ніяких речей з цього будинку він не викрадав. При допиті його слідчим міліції він теж розповідав все так, як у суді. Чому в протоколі написано, що він йшов до будинку ОСОБА_5, маючи на меті викрадати речі, він не знає. Протокол він підписував, будучи у знервованому стані, і можливо, не все уважно прочитав, що там написано.
Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна повністю підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів:
-показаннями потерпілої ОСОБА_2, яка пояснила, що у будинку проживає вона з своїми чоловіком Дмитром, дітьми, братами ОСОБА_4 та ОСОБА_5. У червні 2009 року вона з братами виявили, що пропали їхні речі. З будинку зникли її відеокамера "Соні" вартістю 3000 грн., цифровий фотоапарат іноземного виробництва вартістю 5000 грн., два золотих ланцюжки на руку вартістю 1000 грн. кожен, один з них з кулончиком у вигляді знаку зодіака "близнюки", два золотих ланцюжки, один з яких не застібався, вартістю 1000 грн., другий - з Жовтого золота вартістю 1200 грн., дві золотих обручки вартістю 1000 та 1200 гривень, мобільний телефон "Моторола" вартістю 300 грн., мобільний телефон "Нек" вартістю 500 гривень. Оглянувши будинок, вони виявили, що слідів проникнення в будинок не було, в будинку нічого не було пошкоджено, обстановка в будинку також порушена не була. Про крадіжку вони повідомили в міліцію, після чого вона дізналась, що крадіжку з їхнього будинку вчинив ОСОБА_4 ОСОБА_4 є їхнім родичем, він часто приходив до них у гості, вони спілкувалися, міг він прийти і просто так, деколи допомагав їм по господарству, спілкувався з дітьми, з ним у всіх були нормальні стосунки, крадіжками їй та іншим потерпілим спричинено значну матеріальну шкоду;
-показаннями потерпілого ОСОБА_5, який пояснив, що у червні 2009 року його сестра ОСОБА_2 виявила, що з будинку пропали її речі. Подившись за своїми речами, він виявив, що пропала його відеокамера "Самсунг" вартістю 5200 грн., золотий перстень вартістю 800 грн., золотий ланцюжок з хрестиком вартістю 2200 грн. Його брат ОСОБА_4 ходив до них у будинок вільно. Він вважає, що всі речі з будинку викрав ОСОБА_4, крадіжками йому спричинено значну матеріальну шкоду;
-дослідженими в ході судового розгляду справи показаннями потерпілого ОСОБА_3 про те, що з будинку пропали його особисті речі: 2000 гривень, 400 англійських фунтів стерлінгів, золотий ланцюжок вартістю 4800 гривень, електронна гра "Соні Плейстейшен" вартістю 2000 грн. Вважає, що речі з будинку викрав ОСОБА_4, оскільки він уже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, веде антигромадський спосіб життя, ніде не працює, внаслідок крадіжок йому спричинено значну матеріальну шкоду;
-дослідженими в ході судового розгляду справи показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що в травні 2009 року, коли він знаходився на ринку в м.Красилові, у незнайомого хлопця він купив за 600 гривень золотого ланцюжка. 04.06.2009 до нього підійшла жінка, яка розповіла, що є матір'ю того хлопця, і що придбаний ним золотий ланцюжок є викрадений, і просила повернути ланцюжка. Вона повернула йому 600 грн., а він їй - ланцюжка;
-показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що її син ОСОБА_4 проживає разом з нею та її чоловіком. їй стало відомо, що з будинку, в якому проживають її племінниця ОСОБА_2 з братами, її син скоїв крадіжку ряду речей. Син розповів, що золотого ланцюжка, якого він викрав, він продав на ринку в м.Красилові ОСОБА_7 за 600 грн. Зустрівшись з ним, вона розповіла, що придбаний у її сина ланцюжок є викраденим, і він повернув їй його, а вона віддала йому 600 грн. Син її вільно ходив у будинок до ОСОБА_3, спілкувався з ними і їхніми дітьми, допомагав їм по господарству;
-показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що приблизно наприкінці квітня 2009 року ОСОБА_4, в оплату свого боргу, віддав йому 20 англійських фунтів стерлінгів;
-показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що приблизно в квітні 2009 року в ОСОБА_4, з яким він знайомий вже більше 3-х років, він придбав відеокамеру "Соні" за 700 грн. та цифровий фотоапарат іноземного виробництва за 800 гривень;
-показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що близько року тому він допоміг ОСОБА_4 продати відеокамеру, а десь через два тижні після цього бачив у нього фотоапарат, якого він теж хотів продати;
-протоколом добровільної видачі від 04.06.2009, згідно якого ОСОБА_10 добровільно видала працівникам міліції золотий ланцюжок, викрадений її сином ОСОБА_4, та повернутий їй ОСОБА_7;
-протоколом відтворення обстановки і обставин події, складеним 05.06.2009, згідно якого ОСОБА_4 розповів та показав, як він скоював крадіжки з будинку потерпілих;
-речовими доказами: золотим ланцюжком та чохлом від фотоапарата.
Разом з тим, обвинувачення, пред'явлене підсудному в частині проникнення в житло, слід визнати необгрунтованим.
Так, відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 "Про судову практику в справах про злочини проти власності" викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
У ході судового слідства підсудний послідовно розповів, що він приходив у будинок потерпілих з різною метою: просто в гості, побачитися з одним із власників, позичити машинку для стрижки волосся. Рішення про вчинення крадіжки він приймав, перебуваючи в будинку потерпілих - своїх родичів. Його показання узгоджуються з показаннями потерпілих, які в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_4 є їхнім родичем, він часто приходив до них у гості, вони спілкувалися, міг він прийти і просто так, деколи допомагав їм по господарству, спілкувався з дітьми, з ним у всіх були нормальні стосунки.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку" при наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред'явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред'явлено.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 на досудовому слідстві пред'явлено обвинувачення за ст.185 ч.З КК України про повторне вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілому, його дії слід перекваліфікувати на ст.185 ч.З КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, що завдала значної шкоди потерпілому.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, яка пом'якшуює покарання підсудного, суд визнає його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, суд визнає рецидив злочинів.
Суд враховує, що ОСОБА_4 до взяття під варту не працював, за місцем проживання скарг на нього не надходило.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
ОСОБА_4 фактично було затримано за підозрою у вчиненні злочину 31 грудня 2009 року, а тому час його перебування під вартою з цього дня підлягає зарахуванню до строку призначеного покарання.
Вирішуючи питання про відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди, суд виходить з вимог стст.23,1167 ЦК України, пп.3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, з порушенням права власності, та відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Враховуючи характер та обсяг заподіяних ОСОБА_2 моральних страждань, їх тривалість, стан її здоров'я, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, суд вважає необхідним стягнути з підсудного на її користь моральну шкоду в сумі 3000 гривень.
Цивільний позов, заявлений цивільним позивачем ОСОБА_5, про відшкодування йому підсудним матеріальної шкоди в сумі 9000 гривень і моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, у частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки частина майна: золотий ланцюжок вартістю 4800 грн., вина підсудного у викраденні якого доведена в судовому засіданні - повернуто йому в ході досудового слідства. Матеріали щодо викрадення решти майна потерпілого на досудовому слідстві виділені з кримінальної справи та в судовому засіданні не досліджувались.
Враховуючи характер та обсяг заподіяних ОСОБА_5 моральних страждань, їх тривалість, стан його здоров'я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, суд вважає необхідним стягнути з підсудного ш його користь моральну шкоду в сумі 1500 гривень.
Цивільний позов, заявлений цивільним позивачем ОСОБА_3, про відшкодування йому підсудним матеріальної шкоди в сумі 8200 гривень і моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, задоволенню не підлягає, оскільки матеріали щодо викрадення його майна на досудовому слідстві виділені з кримінальної справи та в судовому засіданні не досліджувались.
Керуючись ст.ст.81,91,93,321-324,349 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.З КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16.12.2008 у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років З (трьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу підсудному залишити попередній - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 29 березня 2010 року.
В строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув'язнення ОСОБА_4 з 31 грудня 2009 року до 28 березня 2010 року включно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 (одну тисячу п'ятсот) гривень. У задоволенні позову ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.
У задоволенні цивільного позову, заявленого цивільним позивачем ОСОБА_3, про відшкодування йому підсудним матеріальної шкоди в сумі 8200 гривень і моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, відмовити.
Речові докази: ланцюжок, добровільно виданий ОСОБА_10, - повернути потерпілому ОСОБА_5; чохол від фотоапарата - повернути потерпілій ОСОБА_2
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.
Суддя