АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/177/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ;

з участю прокурора - ОСОБА_6 ;

підозрюваного ОСОБА_7 ;

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козова Козівського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого старшим навідником військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше судимого за вчинення злочину, передбаченого ч.З ст.185 КК України;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 17 січня 2017 року.

У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовлено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 18.11.2016 близько 19 години, до Козівського відділення поліції Бержанського ВП ГУ НП в Тернопільській області доставлено ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , ОСОБА_13 за фактом участі вказаних осіб у вчиненні дрібного хуліганства у кафе «Червона Рута», що в смт. Козова Козівського району Тернопільської області.

Близько 20 години 18.11.2016 ОСОБА_7 та ОСОБА_13 вийшли із Козівського відділення поліції Бержанського ВП ГУ НП в Тернопільській області, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вийшли через декілька хвилин і йшли позаду вищевказаних осіб. В цей час, у ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , яких обурила поведінка ОСОБА_12 та ОСОБА_11 цього вечора у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виник злочинний умисел направлений на спричинення останнім тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , 18.11.2016., близько 20 години, перебуваючи на вул. Гвардійська у смт. Козова ОСОБА_7 та ОСОБА_13 зупинились та зачекали, щоб ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пройшли перед ними. Після того, як ОСОБА_12 і ОСОБА_11 пройшли біля ОСОБА_7 та ОСОБА_13 і дійшли до ЗОШ №1 в смт. Козова, останні наздогнали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та одразу ОСОБА_7 наніс удар кулаком в голову ОСОБА_11 , від якого останній упав на дорогу та при падінні, рукою потягнув за собою ОСОБА_12 , який також упав на дорогу. В цей час ОСОБА_11 переживаючи за власне життя та здоров`я вставши на ноги втік із місця події на незначну відстань, а ОСОБА_12 залишився лежати на дорозі вул. Гвардійська смт. Козова.

Продовжуючи свої злочинні дії поєднанні єдиним злочинним умислом направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 наніс почергово 3-4 удари обома руками в обличчя ОСОБА_12 . Одразу після цього до його злочинних дій приєднався ОСОБА_14 та вони разом нанесли в голову та інші частини тіла ОСОБА_12 по три - чотири удари ногами кожен. Від вказаних ударів, ОСОБА_12 втратив свідомість, після чого ОСОБА_13 та ОСОБА_7 перестали спричиняти йому тілесні ушкодження та викликали швидку допомогу, яка доставила потерпілого в Козівську ЦРКЛ. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , потерпілому ОСОБА_12 спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із субдуральною гематою. 19.11.2016 ОСОБА_12 прооперований та на даний час перебуває у комі з підключенням до апарату штучної підтримки життєдіяльності.

Згідно довідки із Козівської ЦРКЛ ОСОБА_12 перебуває у ВАІТ Козівської ЦРКЛ з діагнозом:ЗЧМТ, субдуральна гематома (19.11.2016 року було проведено операцію з кроніектомії видалення субдуральної гематоми).

19 листопада 2016 року о 16:10 годин ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та останньому 20.11.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 , оскаржуючи ухвалу суду про взяття під варту, вважає, що потреби у застосуванні йому саме такого виду запобіжного заходу, не має, а тому просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного районного суду від 19 листопада 2016 року про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт, з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України, а тому слід було враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті) зважаючи на презумпцію невинуватості та поваги до свободи особистості.

Вирішивши питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою порушено вимоги ч. 1 ст. 194 КПК України, тому що не було враховано наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які не вказує слідчий, прокурор. Не вирішувалось питання щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Суд належно не перевірив підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, та обгрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження.Окрім того судом не враховано, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ);

Зважаючи те, що тримання під вартою |є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".

Не були предметом розгляду судом обставини про те, що ОСОБА_7 військовослужбовець призваний добровольцем до Збройних сил України на утриманні мати, яка потребує матеріальної та сторонньої допомоги, про те, що має житло, для проживання за місцем реєстрації, що в свою чергу свідчить про міцність соціальних зв`язків. Характеризуючи його як особу підозрюваного недоцільно в даний час говорити про те, що він може займатись злочинною діяльністю. Навпаки обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, полегшить і пришвидшить досудове розслідування та розгляд справи у суді та видужання потерпілого. Частиною,1 ст. 177 КПК України визначено мету застосування запобіжних заходів. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тому скаржник вважає, що застосування запобіжного заходу до нього як підозрюваного у вигляді тримання під вартою на даний час є безпідставним так як не має на меті забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігати ризикам, наведеним у ч. 1 ст. 177 КПК України. Проаналізувавши вищевказані обставини, підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до нього на даний час не має та бути не може. Відсутність обгрунтованих умов та обставин, передбачених ст. 177 та 178 КПК України, як підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можна розглядати, як спробу психологічного тиску з метою схилити підозрюваного до самообмови.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу підозрюваного безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити передбачені часиною першою цієї статті.

Також, при вирішенні питання щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя керується рішенням ЄСПЛ у справі Нечипорук Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, згідно п. 175 якого термін обгрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція яких передбачає покарання до десяти років позбавлення волі. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Водночас, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме особу підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків, те, що він перебуває на військовій службі, тяжкість кримінального правопорушення, у якому він підозрюється та покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим.

Вищевказані обставини дають підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_7 та його поведінки, у випадку незастосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання йому іншого більш м`якого запобіжного заходу, як про це клопоче підозрюваний, існують ризики, що підозрюваний, зважаючи на санкцію кримінального правопорушення, у якому підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак і наявність ризиків, вказаних слідчим у клопотанні та підтриманих в судовому засіданні прокурором.

Обираючи щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно врахував існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та виходив з того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Доводи підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі, про заміну запобіжного заходу на домашній арешт, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України також є непереконливими.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Таким чином, обрання іншого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки ОСОБА_7 , а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2