Справа № 136/1416/16-к
Провадження №11-кп/772/152/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «28» березня 2017 року у відкритому судовому засіданні м. Вінниці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000155 від 08.06.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Приборівки Липовецького району
Вінницької області, громадянина України, українця,
із середньою освітою, одруженого,
має на утриманні 2-х малолітніх дітей, раніше судимого:
-05.06.2006 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 30.08.2006 року Апеляційним судом Вінницької області за ч.2 185, ч.2 ст. 289, 70, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, умовно, з іспитовим строком 3 роки;
-20.03.2008 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;
-25.12.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці зі ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі;
-22.11.2013 року звільненого з місць позбавлення волі відповідно до ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області
умовно-достроково на 5 місяців 28 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року, -
В с т а н о в и в :
Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 770 грн.35 коп.
Вирішена доля речового доказу.
Судом встановлен, що ОСОБА_6 що 02.06.2016 року біля 23 год.00 хв. зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_11 , що розташоване в АДРЕСА_1 , де побачивши скутер марки «Honda», модель «Dio»,, вартість якого згідно висновку експерта № 243 від 15.07.2016 року становить 7 360 грн., на ґрунті раптово виниклого умислу на заволодіння транспортним засобом, незаконно, шляхом вільного доступу вивів зазначений скутер із подвір`я та штовхаючи його перемістив в домоволодіння ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , де залишив на зберігання.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про зміну вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 29 вересня щодо нього, та призначити йому за злочин, передбачений ч.2 ст. 296 КК України покарання у вигляді іспитового строку. Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_6 мотивує тим, що суд при призначенні покарання не врахував тих обставин, що в скоєному він щиро розкаюється, має на утриманні двох малолітніх дітей, тому просить змінити вирок, відповідно до ч.1 ст. 408 КПК України, та пом`якшити призначене покарання.
Захисник адвокат ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ставить питання про зміну вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 29.09.2016 року, в частині призначення покарання її підзахисному, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 3 роки.
Свої вимоги захисник адвокат ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 мотивує тим, що суд призначаючи покарання не в повному обсязі врахував особу обвинуваченого і, що його виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, також судом не враховано ч.1 Постанови ПВСУ «Про практику призначення судом кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, а саме , що суди повинні призначати покарання із урахуванням ступеня тяжкості обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судом належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.
До початку судового засідання прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 відмовився від своїй апеляційної скарги на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 29.09.2016 року, щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, відповідно до ч.1 ст. 403 КПК України
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи, викладені в апеляційних скаргах в повному обсязі, міркування прокурора про законність вироку щодо ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг , суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_13 підлягають до часткового задоволення.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом, за кваліфікуючою ознакою вчинено повторно є є обґрунтованими.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось відповідно до ч.2 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, тому суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. Судом першої інстанції з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено судом , що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.
Разом з тим вироку суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ст. 50 і ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд повинен врахувати сукупність тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно вимог постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Апеляційний суд знаходить підставними доводи апеляційних скарг обвинуваченого, захисту в інтересах обвинуваченого. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження , при призначенні покарання суд не в повній мірі дотримав вимоги ч.1 ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та не врахував положення ч.2 ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд не в повній мірі врахував всі пом`якшуючі його вину обставини та обставини, що характеризують особу засудженого.
В судовому засіданні Апеляційного суду ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, суду пояснив, що він дійсно вчинив крадіжку скутера марки «Honda», однак в скоєному щиро розкаюється. Також зазначив, що потерпілому відшкодована шкода у повному обсязі, у нього на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, він соромиться свого злочину, та розуміє протиправність, незаконність і суспільну небезпечність своїх дій.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд бере до уваги те, що останній вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому в повному обсязі, крім того апеляційний суд враховує думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Усвідомлення винним своєї вини, з урахуванням вищенаведених обставин дає підстави вважати, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого він може бути звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 .
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_13 задовольнити частково.
Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України , - змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 289 КК України і призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від основного відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.
На підставі до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
-повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи;
-періодично з`являтись в органи апробації для реєстрації.
В решті вирок суду залишити без змін.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до касаційної інстанції на протязі 3 місяців з моменту її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: