АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/95/17 Справа № 711/8866/16-к Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали клопотання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26.04.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання невідбутого покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.09.2012 року, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття 4 роки 05 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.12.2013 року вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26.04.2013 року змінено та виключено з його резолютивної частини посилання на призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Визнано ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.09.2012 року вирішено виконувати самостійно.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.02.2016 року згідно Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26.04. по 10.05.2013 року.

11.10.2016 року засуджений ОСОБА_7 повторно звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

26.10.2016 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Суд мотивував своє рішення тим, що підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 вимог ст. 81 КК України відсутні, оскільки матеріали клопотання містять дані, що свідчать про те, що останній не став на шлях виправлення і перевиховання, а його поведінка не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і, на даний час, не може бути підставою для звільнення умовно-достроково.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали районного суду через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, клопотання задовольнити та звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

Засуджений стверджує, що він цілком виправився та є суспільно безпечним; щиро розкаюється у вчиненому; приймає активну участь в громадських, спортивно-масових заходах; займається спортом; відвідує гурток художньої самодіяльності при ДК установи; закінчує 12 клас ЗОШ установи, закінчив УКК установи та отримав професію електрозварювальника 3-го розряду; на утриманні має малолітню доньку, яка потребує батьківського піклування, моральної та матеріальної допомоги; має добропорядну поведінку, в колективі засуджених підтримує дружні стосунки; тактовний, доброзичливий по відношенню до адміністрації, персоналу установи; добросовісно виконує вимоги ПВР та розпорядок дня УВП, має 2 заохочення у виді подяки правами начальника установи, наявні у нього стягнення погашені у законному порядку, а останнє накладене на нього незаконно. На думку апелянта, сукупність вказаних обставин свідчить про наявність законних підстав для звільнення його від подальшого відбування основного покарання на підставі ст. 81 КК України.

В судове засідання представник Черкаської ВК №62 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 про задоволення в повному обсязі апеляційних вимог та застосування звільнення від відбування призначеного покарання умовно-достроково, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі та обґрунтовано винесено рішення про відсутність, на даний час, законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26.04.2013 року основного покарання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81КК.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 хоч і відбув 3/4 строку покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26.04.2013 року і має 2 подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці правами начальника установи, однак за час перебування в Черкаській ВК-62 з 11.06.2013 року має 5 стягнення за порушення режиму відбування покарання, останнє стягнення датоване 25.07.2016 роком. Наявність не погашеного та не знятого в установленому законом порядку стягнення, негативна характеристика з місця відбування покарання, свідчать про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення і перевиховання, а його поведінка не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і, на даний час, не може бути підставою для звільнення умовно-достроково.

Доводи засудженого ОСОБА_7 викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і не можуть слугувати підставами для умовно-дострокового звільнення.

Як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_7 від 18.10.2016 року, наданої адміністрацією ВК, останній за час перебування в установі характеризується негативно, допускав порушення порядку відбування покарання за що мав 5 стягнень, останнє на даний час не зняте та не погашене. Крім цього три рази допускав порушення вимог режиму відбування покарання, стягнення за які не накладались, а обмежились проведенням бесід виховного характеру. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, однак належні висновки для себе робить не завжди. Був працевлаштований на виробництві установи маляром в цех по ремонту автомобілів. До праці ставився сумлінно, за що отримав 2 заохочення правами начальника установи. Згодом, за невиконання змінного завдання та через небажання працювати був виключений з рознарядки промислової зони та звільнений з роботи. З серпня 2015 року на виробництві не працевлаштований за відсутності бажання. За характером врівноважений, у відношенні до представників адміністрації установи допускав нетактовну поведінку. В 2014 році закінчив навчання в НЦ-62 при установі і здобув професію електрозварювальника. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу за напрямком «Освіта» та напрямком «Фізкультура і спорт». В колективі засуджених вживається, не конфліктує, підтримує рівні стосунки, товаришує із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості, підтримує стосунки з рідними. Провину у скоєному визнав повністю.

Вказана характеристика сумнівів в достовірності занесених в неї даних у колегії суддів не викликає, інших характеристик на засудженого суду надано не було. При цьому, колегія суддів також враховує і клопотання Черкаського НЦ № 62 про заохочення ОСОБА_7 за високий рівень майстерності та участь в створенні, удосконаленні лабораторії «Електрозварювальників», однак воно, з огляду на наявні в матеріалах клопотання дані, не слугує підставою для задоволення клопотання засудженого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :