Ухвала іменем україни 06 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28 жовтня 2016 року щодо нього,
в с т а н о в и л а :

ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2016 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28 жовтня 2016 року, засудженому до покарання у виді довічного позбавлення волі ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку зазначених судових рішень в касаційному порядку.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2017 року вказану касаційну скаргу засудженого залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, на виконання якої засуджений ОСОБА_4 24 лютого 2017 року направив на адресу касаційного суду додаток до своєї касаційної скарги долучивши до неї належним чином завірені копії ухвал судів обох інстанцій.
Верховний Суд України у постанові від 09 лютого 2017 року зробив висновок про те, що норми права, передбачені частиною 2 статті 424 та частиною 5 статті 539 КПК (в редакції до набрання чинності Законом № 1491-VIII), не забезпечують права на оскарження в касаційному порядку судових рішень, ухвалених за результатами розгляду клопотань щодо застосування на стадії виконання вироку Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки такі ухвали не перешкоджають подальшому провадженню, а отже їх оскарження не передбачено положеннями КПК України.
З урахуванням зазначеного та того, що відповідно до ст. 458 ч. 1 КПК України такий висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого, оскільки оскаржувані судові рішення не перешкоджають подальшому провадженню.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані ухвали щодо ОСОБА_4 не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28 жовтня 2016 року щодо нього.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3