Справа № 360/1383/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/33/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 01.02.2017

ВИРОК
Іменем України

« 1 » лютого 2017 року Апеляційний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 4 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , гр.України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 25.12.2001 р. Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст.81, ст.212, ст.208 КК України (1960 року) на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
15.03.2005 р. Бородянським райсудом за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;
15.03.2010 р. Бородянським райсудом за ч.3 ст.187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 28.01.2016 р. по відбуттю строку покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та засуджено на 4 роки позбавлення волі, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та засуджено на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно засуджений на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.
1.07.2016 року, приблизно о 1 год., в смт.Пісківка Бородянського району ОСОБА_8 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, через віконний отвір проник в будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав дві сокири вартістю 150 грн. кожна, дві металеві пилки вартістю 200 грн. кожна, електричну дриль вартістю 900 грн., електричний подовжувач довжиною 20 метрів вартістю 140 грн., колеса до садової тачки вартістю 170 грн., цвяхи довжиною 70 мм вагою 15 кг загальною вартістю 270 грн., дві упаковки саморізів довжиною 70 мм загальною вартістю 60 грн., стамеску вартістю 250 грн., два молотки вартістю 80 грн. кожен, лопату вартістю 180 грн., комплект накидних ключів вартістю 150 грн., дві хрестообразні викрутки вартістю 15 грн. кожна, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3 010 гривень.
2.07.2016 року, приблизно о 1 год., в смт.Пісківка ОСОБА_8 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , де знаходилось шість метрів кубічних пиломатеріалів на загальну суму 10 000 гривень, і з метою таємного викрадення цього майна виніс з підвального приміщення та поставив біля паркану дві обрізні дошки розмірами 4х0,3х0,04 метра, а решту дощок та брусів винести з підвального приміщення не зміг та не встиг закінчити злочин від незалежних від нього причин, оскільки був затриманий потерпілим ОСОБА_10 на місці злочину.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, 70 КК України на 5 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог, прокурор зазначає, що судом І інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтовано призначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України, вважає що таке покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та як наслідок призведе до уникнення обвинуваченим від реального покарання, вважає, що судом І інстанції залишилось неврахованим те, що ОСОБА_8 характеризується посередньо, неодноразово судимий за корисливі злочини, остатнього разу судимий за вчинення розбою, через 6 місяців після звільнення з місць позбавлення волі вчинив нові умисні тяжкі корисливі злочини, що свідчить про його антисоціальну спрямованість та стійку схильність до вчинення злочинів, а тому його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, за обставин вказаних у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та учасниками судового розгляду не оспорюється.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення та за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, поєднаний із проникненням у приміщення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора стосовно м`якості призначеного обвинуваченому покарання колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1,2 ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України, повною мірою не дотримався вказаних вимог закону.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, має непогашені судимості, не працює, обставини, що пом`якшують покарання та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду про звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованим, прийнятим без врахування всіх обставин вчинення злочинів, особи обвинуваченого та є невмотивованим.

Так, застосовуючи до ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, суд І інстанції не в повній мірі врахував дані про його особу, який неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, вчинив нові умисні тяжкі корисливі злочини протягом незначного часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, його стійку схильність до вчинення злочинів та неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, а тому вирок в цій частині підлягає скасуванню з постановленням вироку апеляційного суду.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність збільшення обвинуваченому строку покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку колегії, призначений судом ОСОБА_8 строк покарання відповідає вимогам ст.50,65 КК України і є домірним скоєному.
Керуючись ст. ст. 368,374, 405, 407, 420 КПК України апеляційний суд,-

з а с у д и в :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 4 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасувати.

Постановити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання : за ч.3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з дня звернення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді