АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/974/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
02 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, -
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, а саме до 10 березня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, Оренбурзької області, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 121 КК України.
Згідно ухвали, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність продовження підозрюваному строку тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Так, захисник в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, зазначає, що матеріали додані до клопотання слідчого не містять доказів на підтвердження вини підозрюваного та вказує, що дії ОСОБА_7 підпадають під ознаки ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України.
Далі захисник вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 10.12.2016 р. допитаний без участі адвоката та у стані алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів достовірність, правдивість та об`єктивність його показів. Додає, що до початку проведення даного допиту, підозрюваному було запропоновано послуги адвоката ОСОБА_10 , від яких останній відмовився.
Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що матеріали провадження містять два протоколи про роз`яснення права на захист, які складені в один і той же час, але є різними по змісту волевиявлення підозрюваного та мають різницю почерку їх складання.
У підсумку, автор апеляційної скарги зазначає, що покази потерпілої вказують на неприязні стосунки між матір`ю та сином, та на думку сторони захисту, є неправдивими і неповними.
Підозрюваний ОСОБА_7 мотивуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що його матір із дружиною насильно відправляли його на лікування до реабілітаційного центру, у зв`язку із чим він був на них обурений. Додає, що його було допитано у незвичному стані, він погано усвідомлював свої дії та не міг адекватно реагувати на те, що говорили слідчі у відділку. Зазначає, що під час допиту, йому не внятно оголошені були його права. Далі підозрюваний вказує на те, що подій, які йому інкримінуються органом досудового розслідування він не пам`ятає, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні відсутні.
Крім того, апелянт звертає увагу суду на той факт, що під час розгляду клопотання про продовження строку його тримання під вартою, у судовому засіданні суду першої інстанції прокурор був відсутній, хочу в оскаржуваній ухвалі він значиться, як присутній.
Додає, що клопотання з додатками ним отримано за пів години до початку судового засідання, що перешкодило йому вивчити матеріали.
У підсумку підозрюваний зазначає, що на час проведення експертизи він знаходився під вартою, у зв`язку із чим не міг вплинути на її результати.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та підозрюваного не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
10.12.2016 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол.
10.12.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
12.12.2016 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий СВ Дніпровського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року дане клопотання задоволено та продовжено щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, а саме до 10 березня 2017 року.
Під час розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозруОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не є доведеними.
Посилання захисника на те, що матеріали додані до клопотання не містять доказів на підтвердження вини підозрюваного, а його дії кваліфіковані неправильно, колегія суддів не бере до уваги, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилаються слідчий і прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити злочинну діяльність.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте підозрюваним у судовому засіданні не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які свідчать про відсутність ризиків, а тому вимоги апеляційної скарги підозрюваного в цій частині, є необгрунтованими.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Твердження захисника про те що, підозрюваний ОСОБА_7 10.12.2016 року допитаний без участі адвоката, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу роз`яснення права на захист від 10.12.2016 року, ОСОБА_7 від послуг адвоката відмовився, про що не заперечує захисник.
Посилання захисника на наявність у матеріалах провадження двох протоколів про роз`яснення права на захист, які є різними по змісту волевиявлення підозрюваного, колегія суддів вважає недоведеними, з урахуванням того, що представлені в апеляційний суд матеріали містять лише один протокол роз`яснення права на захист від 10.12.2016 року (а.с. 4).
Разом з тим, як вбачається з долучених захисником до апеляційної скарги вказаних протоколах, позиція підозрюваного є однаковою, оскільки у двох примірниках протоколу останній відмовляється від захисника та бажає свої права та інтереси захищати самостійно.
Враховуючи наведене, відсутні підстави для висновку про порушення права підозрюваного на захист.
Посилання захисника на те, що показання потерпілої є неправдивими та неповними не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом розгляду на даному етапі кримінального провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і доводи підозрюваного з приводу обставин даного кримінального провадження, його стану під час допиту та можливості впливу на результати експертизи.
Твердження підозрюваного про те, що клопотання слідчого отримано ним за пів години до початку судового засідання, не можуть бути беззаперечною підставою для задоволення апеляційної скарги з урахуванням того, що відповідно до журналу судового засідання, клопотань про перенесення розгляду клопотання слідчого, у зв`язку із необхідністю його вивчення, підозрюваним заявлено не було ні під час розгляду справи слідчим суддею, ні в апеляційній інстанції.
Крім того, відповідно до журналу, у судовому засіданні був присутній прокурор ОСОБА_9 , підстав сумніватися в достовірності вказаних даних, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційних скаргах захисника та підозрюваного, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 та продовжено щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 березня 2017 року, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , та підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4