Справа № 509/5215/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 121 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

21 грудня 2016 року згідно розпорядження керівника апарату Овідіопольського райсуду Одеської області № 351 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2016 р. вказані матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України були перерозподілені судді ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_7 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 вважав, що справа може бути призначена до судового розгляду, проти чого не заперечував обвинувачений.

Захисник обвинуваченого поклався у вирішенні цього питання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно із ст. 319 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених ч. 2 цієї статті та ст. 320 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України передбачено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 6,7 ст. 55 КПК України - якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт повинен містити відомості про правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд встановив, що в обвинувальному акті, складеного відносно ОСОБА_6 відсутній потерпілий, і особу якого, в порушення вимог ч. 6 ст. 55 КПК України не було встановлено органами досудового розслідування, хоча загиблому ОСОБА_8 станом на дату скоєння відносно нього кримінального правопорушення було повних 37 років і його особу взагалі не було встановлено органами досудового розслідування, не було з`ясовано коло його родичів, як першого коліна, так і інших, тобто в даному випадку мається факт неналежного формулювання обвинувачення.

Згідно з ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту, складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити : 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення ; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування ; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до вищевказаного обвинувального акту, що є його невід`ємною частиною, не містить найменування всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, що має важливе значення для оцінки зібраних сторонами доказів, їх належності та допустимості при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 278 КПК України дата і час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вноситься слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, з Реєстру вбачається відсутність повідомлення про підозру Каушану про підозру за конкретними статтями Кримінального Закону, та відсутні дані про зміну раніше повідомленої підозри із вказанням конкретних статей Закону, не зазначено час та дату закінчення досудового розслідування.

Як встановив суд - відомостей про обвинувальний акт № 0002324 від 14.09.2015 р., складений саме відносно ОСОБА_6 із зазначенням кваліфікації (статей, їх частин) кримінального правопорушення в Реєстрі матеріалів досудового розслідування не міститься, хоча згідно ст. 110 ч. 4 КПК України, обвинувальний акт також є процесуальним рішенням і відповідно повинен бути відображений у Реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109,110,278,290,291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 109,110,278,290,291,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 121 ч. 2 КК України прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1