справа № 462/4714/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дуброва, Миколаївського району, Львівської області, не працюючої, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима 12.02.2015 року Миколаївським районним судом за ст. 358 ч.1, ст. 358 ч.3, ст. 359 ч.4 КК,75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
15.07.2016 року близько 11.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Стороженка, 45 у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів, переконала ОСОБА_5 у тому, що має намір купити набір срібних прикрас, домовилась про оплату в розмірів 800 гривень, взяла пару срібних сережок та срібну каблучку. Однак, в подальшому ОСОБА_3 ні коштів, ні прикрас не повернула, таким чином заволодівши майном ОСОБА_5 на суму 800 гривень.

Крім того, 15.07.2016р. близько 11.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Стороженка, 45 у м. Львові, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів, переконала ОСОБА_6 в тому, що вона може продати їй цукор за ціною нижче ринкової, внаслідок чого отримала від останньої грошові кошти в сумі 1500 гривень. Однак, в подальшому ОСОБА_3 цукру потерпілій не надала, та отримані кошти не повернула, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1500 грн.

Крім того, 15.07.2016р. близько 16.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Стороженка, 45 у м. Львові, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів, переконала ОСОБА_7 у тому, що вона може продати їй цукор за ціною нижче ринкової, внаслідок чого отримала від останньої грошові кошти у сумі 300 гривень. Однак, в подальшому ОСОБА_3 цукру потерпілій не надала, та отримані кошти не повернула, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 300 грн.

Крім того, 15.07.2016р. близько 16.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Стороженка, 45 у м. Львові, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів, переконала ОСОБА_8 у тому, що вона може продати їй цукор за ціною нижче ринкової, внаслідок чого отримала від останньої грошові кошти у сумі 200 гривень. Однак, в подальшому ОСОБА_3 цукру потерпілій не надала, та отримані кошти не повернула, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 200 грн.

Крім того, 15.07.2016р. близько 16.00 год., ОСОБА_3 перебуваючи по вул. Стороженка, 45 у м. Львові, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів, переконала ОСОБА_9 у тому, що вона може продати їй цукор за ціною нижче ринкової, внаслідок чого отримала від останньої грошові кошти у сумі 500 гривень. Однак, в подальшому ОСОБА_3 цукру потерпілій не надала, та отримані кошти не повернула, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 500 грн.

Крім того, 26.07.2016р. близько 15.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Стороженка, 45 у м. Львові, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів, переконала ОСОБА_10 у тому, що вона може продати їй цукор за ціною нижче ринкової, внаслідок чого отримала від останньої грошові кошти у сумі 1500 гривень. Однак, в подальшому ОСОБА_3 цукру потерпілій не надала, та отримані кошти не повернула, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1500 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнала повністю, зазначила, що підтверджує обставини скоєння нею кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті та пояснила, що вона дійсно заволоділа срібними прикрасами обманним шляхом, також переконувала потерпілих передати їй кошти для купівлі для них цукруза ціною нижче ринкової, а отримавши кошти гроші від них не повертала, користувалась ними на власний розсуд. У скоєному кається, просила суворо не карати, частково відшкодувала потерпілим спричинену шкоду.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 не оспорювала фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що їй інкримінуються, доведена повністю. Її дії по епізоду заволодіння майном ОСОБА_5 15.07.2016 року правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману(шахрайство),тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. А її дії по епізодам заволодіння майном потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 правильно кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто за ч. 2 ст. 190 КК України.

За вчинення кримінальних правопорушень вона повинна нести відповідальність.

При призначенні міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченої, її посередню характеристику за місцем проживання, також те, що вона визнала свою вину, висловила щире каяття у скоєному, сприяла розкриттю злочину, частково відшкодувала шкоду, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст..65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді обмеження волі.
Суд вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_3 слід застосувати вимоги ст.71 ч.1КК України: до призначеного даним вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду від 12.02.2015 року.

Цивільні позови не заявлялись.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, ч.2 ст. 190 КК України тапризначити покарання :
-за ч. 1 ст.190 КК України 1 (один) рік обмеження волі;
-за ч. 2 ст.190 КК України - 2 (два) роки 1 місяць обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 2 (два) роки 1 місяць обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду від 12.02.2015 року та призначити остаточно покарання в виді 2 (двох ) років 2 міс. обмеження волі.

Міра запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу не обиралась.

По вступу вироку в закону дію зобов`язати Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області доставити ОСОБА_3 у виправний центр.

Термін відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту її доставки у виправний центр після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту проголошення , а засудженим, які перебувають під вартою, у цей же термін, з моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1