Справа № 153/1822/14
Провадження №11-кп/772/257/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Суддя-доповідач: ОСОБА_2 ,
Судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.10.2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України по кримінальному провадженню № 0000329 від 14.09.2014 року, яким:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, місце проживання - АДРЕСА_1 , громадянина України, заняття не працює, сімейний стан одружений, на утриманні має четверо дітей, раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбуття призначеного покарання, з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк один рік з покладеними обов`язками передбаченими ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 263 гривні (двісті шістдесят три) гривні 60 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, всього: 3263 (три тисячі двісті шістдесят три) гривні 60 копійок.

В задоволенні іншої частини цивільного позову - відмовлено.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

за участю секретаря: ОСОБА_7 ,
прокурора: ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.10.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбуття призначеного покарання, з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк один рік з покладеними обов`язками передбаченими ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 263 гривні (двісті шістдесят три) гривні 60 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, всього: 3263 (три тисячі двісті шістдесят три) гривні 60 копійок.

В задоволенні іншої частини цивільного позову - відмовлено.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 13 вересня 2014 року близько 18 години в АДРЕСА_1 навпроти власного домоволодіння в ході суперечки з приводу земельної ділянки із сусідом ОСОБА_6 , умисно наніс йому вилами - металевою частиною один удар в область першого пальця правої ступні. Продовжуючи свої дії ОСОБА_5 за допомогою вил у руках, наніс вдруге удар гострою частиною в область стегна МушинськогоВ.І. Відповідно до висновку експерта № 78 від 15.09.2014 встановлено, що ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді колотої рани правого стегна могло виникнути від дії колючого /их/, предмета /ів/, можливо 13.09.2014 і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді всерединосуглобного перелому медіального краю проксимальної головки основи фаланги першого пальця правої ступні виникло від дії тупого /их/, твердого /их/, предмета /ів/, можливо 13.09.2014 і відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу, з якої вбачається, що вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.10.2016 року ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження, що потягнуло за собою неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить вирок скасувати та закрити провадження у справі з підстав відсутності в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України так як воно булу вчинено за обставин, що виключає злочинність діяння, а саме необхідної оборони.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка судом першої інстанції, а саме: показами потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_13 та іншими доказами зібраними в ході досудового розслідування, а саме:

- висновком експерта № 78 від 15.09.2014, з якого встановлено, що ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді колотої рани правого стегна могло виникнути від дії колючого /их/, предмета /ів/, можливо 13.09.2014 і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді всерединосуглобного перелому медіального краю проксимальної головки основи фаланги першого пальця правої ступні виникло від дії тупого /их/, твердого /их/, предмета /ів/, можливо 13.09.2014 і відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.,

- протоколом та відеозаписом слідчого експерименту від 15.10.2014, в ході якого потерпілий показав механізм, характер та локалізацію нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_5 тілесного ушкодження у вигляді всерединосуглобного перелому медіального краю проксимальної головки основи фаланги першого пальця правої ступні.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що його дії, а саме нанесення потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, були вчинені ним під час необхідної оборони, колегія суддів вважає необґрунтованими та до уваги не бере. Оскільки, дані твердження спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , експерта ОСОБА_13 , а також висновком експерта № 78 від 15.09.2014 року та протоколом і відеозаписом слідчого експерименту від 15.10.2014 року.

Зокрема, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , показали, що саме ОСОБА_5 вдарив потерпілого ОСОБА_6 вилами і той упав, а свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 показали, що чули крики сварки і коли прибули на місце події бачили лежачого потерпілого ОСОБА_6 на землі з ранами.

Фактичними даними, отриманими із показань експерта ОСОБА_13 , який проводив судово медичну експертизу тілесних ушкоджень ОСОБА_6 встановлено, що під час експертного дослідження потерпілий ОСОБА_6 сам собі не міг можливості нанести колючо-ріжучим предметом такі тілесні ушкодження, глибина рани близько 5 см. Локалізація не дозволяє нанести самостійно такого роду ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 78 від 15.09.2014 року, ушкодження громадянина ОСОБА_6 у вигляді колотої рани правого стегна могло виникнути від дії колючого предмета можливо у термін 13.09.2014 року і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Також ушкодження у громадянина ОСОБА_6 у вигляді всерединосуглобного перелому медіального краю проксимальної головки основної фаланги першого пальця правої ступні виникло від тупого твердого предмету можливо 13.09.2014 року і відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Покази дані у суді першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_5 про те, що він не вчиняв дане кримінальне правопорушення, а лише діяв в умовах необхідної оборони, колегія суддів вважає його захисною позицією і спробую уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не підтверджують того, що обвинувачений ОСОБА_5 не наносив тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , так як вони не були присутні під час усього перебігу події, тому й не бачили нанесення удару обвинуваченим потерпілому та при яких обставинах ці удари були нанесені. Фактичні дані, отримані із показань обвинуваченого та цих свідків, не підтверджують обставин, на які посилається обвинувачений як на непричетність до вказаного кримінального правопорушення.

Тому, відсутні підстави поза розумним сумнівом вважати, що обвинувачений під час події 13.09.2014 діяв в умовах самозахисту. Натомість із сукупності даних доказів можна зробити висновок, що вони не суперечать між собою щодо фактичних обставин і повністю доводять ту обставину, що саме обвинувачений наніс удар вилами в праву ногу потерпілого, внаслідок якого у нього виникло тілесне ушкодження.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та винесені вироку, дотримано вимог КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проведено з достатньою повнотою, дотриманням принципів верховенства права, законності, рівності перед законом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободі в поданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, публічності, диспозитивності. Оскільки доводи обвинуваченого зазначені в апеляціній скарзі спростовуються доказами які були досліджені судом при судовому розгляді кримінального провадження, та не знайшли підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.10.2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України по кримінальному провадженню № 0000329 від 14.09.2014 року - залишити без задоволення.
Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.10.2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України по кримінальному провадженню № 0000329 від 14.09.2014 року - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
з оригіналом згідно
суддя