Справа № 443/506/17
№ провадження 1-кп/453/131/17
ВИРОК
іменем України
31.07.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000279 від 28.03.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Городище, Жидачівського району, Львівської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючої, не одруженої, засудженої 21.12.2016 року Перемишлянським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, жительки АДРЕСА_1 , не депутата, не адвоката, не нотаріуса

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи засудженою 21.12.2016 року Перемишлянським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, і маючи у зв`язку з цим не погашену судимість, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і вчинила нове кримінальне правопорушення.
Так, вона, повторно, 26.03.2017 року приблизно о «23» год. «00» хв., перебуваючи в АДРЕСА_2 , біля житлового будинку,власником якого є ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на викрадення чужого майна, поєднаним з проникненням у житло, підійшла до вхідних дверей вказаного будинку, але вони були зачинені на замок. Тоді, ОСОБА_4 підійшла до вікна, яке знаходиться зі сторони подвір`я і попробувала його відчинити, але не змогла цього зробити. Після чого знайшла на подвір`ї невеликий пеньок, який піднесла до вікна та стала на даний пеньок і застосовуючи фізичну силу підважила руками раму дерев`яного вікна в одній із кімнат житлового будинку, таким чином пошкодила його та проникла в приміщення будинку по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала грошові кошти в сумі 590 гривень, після чого розпорядилась викраденим на власний розсуд, завдавши матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_5 на вказану суму.

Вказаними вище діями, ОСОБА_4 вчинила повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в житлове приміщення, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про відсутність претензій до обвинуваченої.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та дала суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро покаялася, ствердила, що вчинила дане кримінальне правопорушення у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Щиро розкаюється у вчиненому, заподіяну шкоду зобов`язалась відшкодувати та просить суд її суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Обвинувачена та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, оскільки вона вчинила повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в житлове приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджено вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 21.12.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбаченою ст. 67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень.

Крім того, обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до імперативних положень ч. 2 ст. 67 КК України, судом визнається, незважаючи на відсутність таких даних в обвинувальному акті, вчинення злочину щодо особи похилого віку, якою є потерпіла ОСОБА_6 у розумінні ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» (п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України), адже п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами та доповненнями) наголошено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення; при цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання; суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

При визначенні міри покарання обвинуваченій суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, його характер та наслідки, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику за місцем проживання; позицію потерпілої, яка при призначенні покарання покладається на розсуд суду, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час, та після вчинення злочинних дій, а також те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені органом пробації, як високі та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Водночас, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 цього Кодексу, покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., призначене ОСОБА_4 вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 21.12.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України, слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченій не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і дані про її особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.

Речових доказів по справі немає.

Питання судових витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, встановити ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення дактилоскопічної експертизи № 4/510 від 24.04.2017 року у сумі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 76 коп.

Призначене вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 21.12.2016 року за ч.1 ст.185 КК України ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., відповідно до ч. 3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1