АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1946/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000887 та застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000887 та застосовано стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.01.2017 року та визначено заставу у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 413400 (чотириста тринадцять тисяч чотириста) гривень. Слідчий суддя вважав встановленими наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , а також ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Оцінюючи сукупність обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам. Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що прокурором не наведено доводів щодо існування заявлених ризиків, а слідчий суддя взяв на себе функції встановлення цих обставин. Вказує, що лише сам по собі факт тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Посилається на недоведеність існування ризиків, і вважає, що слідчим суддею не було враховано, що підозрювана є викладачем дитячого закладу, має постійне місце реєстрації та проживання, де мешкає з чоловіком, не має судимості, під час перебування і ізоляторі тимчасового тримання для затриманих їй тричі викликали швидку допомогу. Через стислі строки неможливо було отримати документи, які б це підтверджували. Слідчим суддею не розглядалося питання щодо можливості застосування цілодобового домашнього арешту, який би виключив ризик впливу на потерпілу, не встановлено яким чином підозрювана може вплинути на свідка з вигаданим ім`ям - ОСОБА_8 та колишнього співробітника ОВС ОСОБА_9 . Слідчим суддею при визначенні розміру застави не було враховано майновий стан підозрюваної, сімейний дохід якої разом з чоловіком складає 6000-7000 тисяч, а тому розмір застави є непомірним та захисник вважає за можливе зменшити розмір застави до 80 мінімальних заробітних плат.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисник, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000887 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.

21.11.2016 року у порядку ст. 208 КПК України була затримана ОСОБА_7 та цього ж дня їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, у тому, що 21.11.2016 року приблизно о 15.40 годині вона з корисливих мотивів, маючи умисел на переміщення та продаж малолітньої дитини, шляхом обману, діючи по заздалегідь розробленому плану, знаходячись у приміщенні Люботинського інтернату «Дивосвіт», що розташований за адресою: Харківські область, м. Люботин, вул. Кооперативна, 38/8, підійшла до ОСОБА_10 , надала їй грошові кошти в розмірі 100 гривень та попрохала сходити до кіоску та купити печива. Одразу ж після того, як дитина вийшла з приміщення інтернату. ОСОБА_7 телефоном повідомила ОСОБА_8 по те, що дитина вийшла на вулицю та пішла по дорозі, після чого прослідувапа за нею та сіла в машину ОСОБА_8 і вказала на ОСОБА_10 як на дитину, стосовно якої укладалася згода. Прослідувавши на автомобілі по шляху переміщення ОСОБА_10 , тим самим супроводжуючи її, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в автомобілі, який стоїть позаду автомобіля ОСОБА_8 перебувають особи, які за зазделігідь розробленим планом мали забрати дитину, за що ОСОБА_7 і мала отримати грошові кошти, шляхом обману, через вікно автомобіля, скориставшись довірою дитини, сказала ОСОБА_10 , що в автомобілі позаду знаходиться її сестра та чекає на неї. Після того, як дитина направилась та зайшла до автомобіля, ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_8 з рук в руки заздалегідь заготовлені імітаційні засоби грошових купюр на суму 13,5 тис. доларів СІЛА, після чого була затримана працівниками поліції.
Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні та наведені в оскаржуваній ухвалі, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КПК України, а пояснення та доводи захисника надані ним у судовому засіданні не спростували вказаної обставини.
При наявності таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав вважати необґрунтованим висновок слідчого судді про існування вказаних в судовій ухвалі ризиків, а враховуючи тяжкість можливого покарання, наявність у підозрюваної контактних даних свідків та обізнаність про місце проживання малолітньої потерпілої, погоджується з висновком слідчого судді, що в даному конкретному випадку запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного закаджу у вигляді тримання під вартою.
Слідчим суддею вивчалася можливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, однак, зважаючи на доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, спрямованого проти волі малолітньої дитини, особою, яка є вихователем у інтернаті, існування встановлених ризиків, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходи в ході розгляду клопотання не встановлені з чим погоджується і апеляційний суд.
Зауваження захисника щодо розміру застави, визначеного ухвалою слідчого судді, колегія суддів відкидає, оскільки розмір застави визначений відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України та в межах вказаної правової норми.
Крім того, апеляційний суд не приймає посилання апелянта щодо неможливості тримання ОСОБА_7 в умовах СІЗО за станом її здоров`я, оскільки відповідної медичної документації, яка б свідчила про таке захисником не надано.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000887 та застосовано стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: