н/п 1-кс/766/8169/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2017 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000116, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України молодшого лейтенант юстиції ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що у провадженні військової прокуратури Херсонського гарнізону перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000116, внесеного 09 березня 2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 березня 2014 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 за №30, ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19 березня 2014 року № 71 солдат запасу ОСОБА_5 зарахований до списків вищезазначеної військової частини на військову службу та призначений на посаду - телефоніста телефонного відділення взводу зв`язку батареї управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Військовослужбовець був зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В свою чергу, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 26 вересня 2014 року солдата ОСОБА_5 було направлено на лікування до військового госпіталю м. Миколаїв (військова частина НОМЕР_3 ) терміном до 21 жовтня 2014 року, з діагнозом: гостра компресійно ішалгічна невропатія променевого нерва ліворуч.

Відповідно до ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у день виписки військовослужбовцеві лікувальним закладом видаються відповідні документи і він самостійно направляється у військову частину, з якої прибув.

22 жовтня 2014 року, після виписки з наведеного лікувального закладу, солдат ОСОБА_5 , в порушення ст. 262 вказаного Статуту, не прибув до місця служби, а саме до району відновлення боєздатності зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ). Під час телефонної розмови останнього із заступником командира батареї управління та радіолокаційної розвідки з озброєння капітаном ОСОБА_6 солдат ОСОБА_5 повідомив, що він поїхав додому та повертатися до розташування військової частини не збирається.

В період з 22 жовтня 2014 року по 03 листопада 2016 року ОСОБА_5 перебував за адресою свого проживання ( АДРЕСА_2 ), де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

03 листопада 2016 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_2 в супроводі представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказавши про викладені вище обставини, а також про те, що ухилився від військової служби через невдоволення умовами служби.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №260 від 04.11.2016 солдата ОСОБА_5 було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «е» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з виключенням зі списків особового складу частини.

19 червня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, 20 червня 2017 року його оголошено в розшук.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років позбавлення волі, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині цього клопотання, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам, у зв`язку з чим слідчий просить клопотання задовольнити.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, вислухавши пояснення слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши пояснення підозрюваного, який заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт, слідчий суддя дійшов до наступного.

19 червня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, 20 червня 2017 року його оголошено в розшук.

За матеріалами клопотання маються вагомі докази, які у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років позбавлення волі, є підстави вважати, що у разі не застосування до нього запобіжного заходу, який дійсно зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, він буде переховуватись від органів досудового розслідування й суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню та вчинить інше правопорушення, одночасно прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, враховуючи наявність постійного місця проживання, а також те, що підозрюваний раніше не судимий, та не заперечує обставини вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, на строк до 29.09.2017 року також наступні обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 131,132,176-178,183,184,193-196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000116, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 29.09.2017 року також наступні обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого.

Строк дії ухвали - до 29.09.2017 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1