Справа № 675/812/16-к
Провадження № 1-в/675/13/2017
У Х В А Л А

"19" липня 2017 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в залі суду в м. Ізяславі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова та жителя м. Євпаторії Автономної Республіки Крим, такого, що відбуває покарання в Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Засуджений ОСОБА_6 , захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали.
Представник установи в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечував.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.
Допитавши засудженого, представника установи, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_6 , з`ясувавши думку захисника, прокурора, суд приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який вступив в дію 24 грудня 2015 року, в ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з урахуванням положень зазначеного закону зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, опублікованим в офіційному виданні газеті «Голос України» № 111 від 20 червня 2017 року ч. 5 ст. 72 КК України виклали у новій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Клопотання ОСОБА_6 надійшло до суду 01 березня 2016 року в період чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільно застосувати принцип, визначений ст. 5 КК України про зворотну дію закону у часі, та застосувати вимоги ч. 5 ст. 72 в редакції Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
У тексті зазначеного закону відсутнє посилання як на покарання у виді «довічного позбавлення волі», так і на покарання у виді «позбавлення волі на певний строк», законодавець обмежився загальною фразою «позбавлення волі».
Аналогічно законодавець не вказав на неможливість застосування цього закону до певної категорії засуджених осіб у залежності від призначеного покарання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що суб`єктом, до якого можливо застосування вказаного закону, є будь-яка особа, яка перебувала під вартою на слідстві та до вступу вироку у законну силу.
Відповідно до ст. ст. 50, 51 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчинені злочину, які обидва мають початок строку відбуття покарання, яке встановлює суд у вироку.
Було б неправильним вважати, що довічне позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк не є тотожними поняттями, тобто це покарання у виді позбавлення волі, які різняться наявністю чи відсутністю кінцевого терміну відбуття покарання та режимом відбуття покарання, яке регламентується КВК України.
Підтвердження цієї позиції законодавця міститься у наступному.
Зміст ст. 64 КК України є логічним продовженням змісту ст. 63 КК України. Так в ст. 64 КК України відсутнє посилання, що покарання у виді довічного позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до виправної колонії максимального рівня, в той час, як ст. 63 КК України містить посилання на те, що вказане покарання полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Виконання покарання у виді довічного позбавлення волі регулюється главою 22 КВК України, яка передбачає виникнення у такої категорії засуджених певних прав, після відбуття останніми певного строку покарання, яким є покарання саме у виді довічного позбавлення волі.
Таким чином, суд вважає, що законодавцем не заборонено застосування до осіб, яким призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, ч. 5 ст. 72 КК України, так як таке зарахування не встановлює строковість призначеного покарання, не скорочує та не змінює термін відбуття покарання, але може впливати на строк, з якого особа має можливість на реалізацію певних прав, передбачених Главою 22 Кримінально-виконавчого кодексу України, зокрема, права при сумлінній поведінці і ставленні до праці брати участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру після відбуття п`ятнадцяти років строку покарання (ч. 6 ст. 151 КВК України), права на переведення : 1) з приміщень камерного типу, в яких тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством, - після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менш як п`яти років строку покарання; 2) з багатомісних приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки - після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менш як п`яти років строку покарання (ч. 2 ст. 151-1 КВК України).
Згідно з Положенням про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, у випадку засудження особи до довічного позбавлення волі клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання.
Застосування до ОСОБА_6 , засудженого до довічного позбавлення волі, положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування.
Крім того, слід зазначити, що за відсутністю прямої заборони застосування ч. 5 ст. 72 КК України до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, практика відмови у такому зарахуванні може свідчити про дискримінацію, яка у будь-яких своїх проявах заборонена як національним законодавством, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим 20 травня 1998 року за ст. ст. 17 ч. 2, 140 ч. 2, 102, 42 КК України в редакції 1960 рокудо 3 років позбавлення волі, строк покарання обчислюється з 07 лютого 1998 року. Вказаний вирок набрав законної сили 16 червня 1998 року та ОСОБА_6 відбував покарання в установі ОУ-85/102, що підтверджується копіями вироку, ухвали судової колегії з кримінальних справ Верховного суду Автономної Республіки Крим, постанови Сімферопольського районного суду м. Сімферополя, які знаходяться у матеріаліах особової справи засудженого.
Згідно постанови про тимчасове переведення засудженого з установи ОУ-85/102 до СІЗО № 1 від 27 лютого 1999 року ОСОБА_6 був переведений до слідчого ізолятора для проведення слідчих дій. В СІЗО № 1 прибув 04 березня 1999 року, що підтверджується матеріалами особової справи засудженого.
22 лютого 2001 року вироком Желізнодорожного районного суду м. Сімферополя ОСОБА_6 був засуджений за ст. 193 ч. 2 КК України в редакції 1960 року до 2 років 11 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України в редакції 1960 року до вказаного вироку приєднано частково невідбуте покарання за вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим 20 травня 1998 року та остаточно визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 03 квітня 2001 року, що підтверджується копіями вироку, ухвали судової колегії з кримінальних справ Верховного суду Автономної Республіки Крим, які знаходяться у матеріаліах особової справи засудженого.
ОСОБА_6 засуджений вироком Колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року ст. ст. 93 п. п. ж, з, і; 19, 93 п. ж, і; 142 ч. 3; 42, 42 ч. 3 КК України в редакції 1960 року, за ст. ст. 307 ч. 2; 186 ч. 3; 263 ч. 1 КК України в редакції 2001 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вирок Колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року відносно ОСОБА_6 набрав законної сили 21 липня 2005 року.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_6 мав місце з 04 березня 1999 року по 21 липня 2005 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 72 ч. 5 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.

Зарахувати в строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 затримання та тримання під вартою як запобіжний захід з 04 березня 1999 року по 21 липня 2005 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1