Провадження № 1-кп/127/1208/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 10 червня 2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004386 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург Російської Федерації, громадянина України, тимчасово не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
10.11.2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.ч. 1,2 ст. 185, ст. 70 ст. 72 КК України на 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 09.06.2016 року приблизно о 12:00 годині, знаходячись на станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: м. Вінниця вул. Г. Успенського 81, побачив на столі мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT - С 3322 Duos», який належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, щодо крадіжки даного телефону. Підбурюваний жагою до легкого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно та таємно, упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_4 непомітно взяв мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT - С 3322 Duos», вартість якого відповідно до висновку експерта № 1742/16-21 від 04.07.2016 року становить 204,80 грн. Після чого, направився до виходу із станції технічного обслуговування автомобілів. Однак, ОСОБА_4 не зміг довести свій задум до кінця, а саме, розпорядитись викраденим з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що він 09.06.2016 року приблизно в обід перебував на СТО по вул. Г.Успенського 81, оскільки мав намір працевлаштуватись. Перебуваючи в приміщенні СТО він побачив мобільний телефон марки «Samsung», який лежав на столі. Він мобільний телефон непомітно взяв і сховав та почав покидати приміщення, а його побачили та затримали працівники СТО. Мобільний телефон він повернув.
З досліджених доказів, що надані прокурором під час судового провадження, вбачається, що відомості за вказаним фактом зареєстровані у встановленому порядку 10.06.2016 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1742/16-21 від 04.07.2016 року ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «Samsung» моделі «GT-С3322 Duos», з урахуванням зносу, станом на момент вчинення злочину (09.06.2016 року), складала: 204,80 грн.
Згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.07.2016 року мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-С3322 Duos», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0004386 та передано на відповідальне зберігання потерпілому, що підтверджується розпискою ОСОБА_6 .
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачений свою винуватість визнав, повідомив, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ним не оспорюються, надав показання та повідомив про обставини вчинення злочину.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.
Так, суд приймає до уваги показання обвинуваченого, який в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочину визнав та повідомив, що він дійсно здійснив замах на крадіжку чужого майна, а саме намагався викрасти мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-С3322 Duos», який належить потерпілому, проте довести злочин до кінця не зміг, оскільки був затриманий потерпілим. Обставини вчинення крадіжки повідомлені обвинуваченим повністю узгоджуються з заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, висновком експерта та постановою про визнання предмету речовим доказом у кримінальному провадженні.
Сукупність вказаних доказів надає підстави стверджувати, що винуватість обвинуваченого є доведеною, оскільки вказані докази містять достатні дані, що підтверджують наявність умислу ОСОБА_4 на заволодіння чужим майном, корисливий мотив його дій та об`єктивні дії, вчинені ним для досягнення його мети.
Таким чином, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на вчинення крадіжки, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка №20-2576 від 01.07.2016 ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» №1554 від 15.06.2016 ОСОБА_4 перебуває на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі з 16.05.2000 року, з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів.
Згідно висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи №121 ОСОБА_4 виявляє ознаки опійної наркоманії ІІ ступеня. Потребує примусового лікування від наркоманії. Примусове лікування не протипоказане.
Згідно вимоги про судимість ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимий 10.11.2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.ч. 1,2 ст. 185, ст. 70 ст. 72 КК України на 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 судимий, вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, шкода відшкодована. що підтверджується розпискою потерпілого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, думки потерпілого щодо міри покарання, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Враховуючи, що ОСОБА_4 судимий Вінницьким районним судом Вінницької області 10.11.2016 року та вчинив злочини до постановлення вказаного вироку, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.
В той же час, суд враховує, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, та вважає за можливе застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.
Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні до висновку експерта становлять 176,20 гривень та вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років шести місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, яке визначити шляхом часткового поглинення призначеного покарання покаранням за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 10.11.2016 року, у виді трьох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
На підставі п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на користь держави за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 176 гривень 20 копійок.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити у власності останнього.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: