АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/562/16-к Номер провадження 11-кп/786/300/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.185 КК України З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника-адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Полтава від 05 грудня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА :
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працюючий, раніше судимий:
- 22.04.2016 року вироком Карлівського районного суду Полтавської області за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., штраф сплачено,
- 18.08.2016 року вироком Київського районного суду м. Полтава за ч. 2 та 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 років позбавлення волі;
засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Київського районного суду м. Полтава від 18.08.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Строк покарання обраховувати з 08.06.2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання період попереднього ув`язнення із 05.12.2016 року до вступу даного вироку в законну силу з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Постановлено залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що 05.03.2016 року близько 13.30 год. він, перебуваючи в торгівельному павільйоні за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, спав за одним із столиків торгівельного павільйону, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, викрав бувший у використанні мобільний телефон марки «НТС-Desire 326 dual sim» ІМЕІ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, вартістю 1800 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.
В апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які є аналогічними за змістом, ставиться питання про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання, пом`якшивши призначене ОСОБА_7 покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Так зазначають, що судом не достатньо враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який характеризується позитивно за місцем навчання, проживання та роботи, з потерпілим домовлено про відшкодування шкоди і останній не наполягав на суворому покаранні, повне визнання вини, молодий вік, відсутність тяжких наслідків. Вказані обставини характеризують ОСОБА_7 з позитивної сторони та об`єктивно не можуть співвідноситься з обраним судом покаранням.
Також, в порушення положень ч.4 ст.70 та ч.5 ст.72 КК України, суд не зарахував у строк його покарання період попереднього ув`язнення з 08 червня по 05 грудня 2016р., а тому прохає зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання період попереднього ув`язнення із 08.06.2016 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Інші учасники процесу вирок не оскаржили.
Заслухавши захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги з підстав у них наведених, заперечення прокурора проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не заперечувалися та не оспорювалися.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України.

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом`якшують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів, обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і на ті, на які посилаються обвинувачений та захисник в апеляційних скаргах та відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції визначено ОСОБА_7 вид та розмір покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, підстав вважати покарання несправедливим унаслідок суворості та, відповідно, його пом`якшення, немає.

Не вбачає колегія суддів і підстав для застосування положень ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому за вироком суду покарання з випробуванням.

Так, ОСОБА_7 засуджений вироком Київського районного суду м.Полтави від 18.08.2016 року за ч.2, ч.3 ст.185 ,70 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. Зазначений вирок набрав законної сили 26.10.2016 року. Вироком, що переглядається в апеляційному порядку, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено за правилами ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Київського районного суду м.Полтави від 18.08.2016 року. Отже, вимога апелянтів про застосування положень ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки фактично змінює порядок виконання вироку суду, що набрав чинності.

З урахуванням наведеного апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Підлягає до часткового задоволення заява обвинуваченого та його захисника про зарахування обвинуваченому в строк покарання перебування його під вартою відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так, в межах даного кримінального провадження відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався та лише відповідно до ухвали Київського районного суду м.Полтави від 17.11.2016 року прийнято рішення про тимчасове залишення ОСОБА_7 , який засуджений вироком Київського районного суду м.Полтави від 18.08.2016 року, у Полтавській установі виконання покарань №23 УДПтСУ в Полтавській області для забезпечення розгляду в суді кримінального провадження відносно нього. Отже, в строк відбування ним покарання підлягає зарахуванню попереднє ув`язнення з 17 листопада 2016 року по 04 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Щодо зарахування ОСОБА_7 в строк покарання, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, перебування його під вартою з 08.06.2016 року, то як вбачається з вироку Київського районного суду м.Полтави від 18.08.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк покарання перебування його під вартою саме в період часу з 08.06.2016 року до набрання вироком законної сили, відповідно, не потребує повторного зарахування.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м.Полтава від 05 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 17 листопада 2016 року по 04 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим що тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3