Справа № 474/869/15-к
Провадження № 1-кп/474/75/15
ВИРОК
Іменем України
29.12.15 року смт. Врадіївка
Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000276 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Очеретня, Кривоозерського району Миколаївської області, місце фактичного проживання АДРЕСА_1 , громадянин України, працює, освіта 9 класів, одружений, раніше судимий 27.08.2012 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, від покарання звільнено згідно Закону України Про амністію 2011 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

встановив:
25 липня 2015 року, біля 19 години 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи біля магазину ПП Гаврушов, який розташований по вул. Героїв Врадіївщини, смт. Врадіївка Миколаївської області, помітивши спортивний велосипед марки UNION чорно-зеленого кольору, належний потерпілій ОСОБА_4 , на якому приїхав ОСОБА_7 , забрав без дозволу вказаний велосипед та перекотив його у інше місце, після чого сів на нього та поїхав. В подальшому ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Встановлене у судовому засіданні обвинувачення кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 186 КК України та суд вважає, що вказана кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, так як повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_5 винну в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що 25.07.2015р. близько 19 години біля магазину ПП Гаврушов зустрів ОСОБА_7 та нагадав йому про борг, який останній має перед ОСОБА_8 в розмірі 300 грн. При цьому, в рахунок боргу, забрав без дозволу ОСОБА_7 велосипед та сказав, що віддасть його після повернення боргу. Кому належить велосипед не з`ясовував. Після чого, ОСОБА_7 забрав з велосипеда свої речі, а він через хвилин п`ять сів на велосипед та поїхав до додому, при цьому ОСОБА_9 жодним чином не заперечував щодо даного факту та не намагався забрати велосипед уникаючи таким чином конфлікту. Після чого, він зателефонував ОСОБА_8 та повідомив їй про вказані події. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що він велосипед силоміць у ОСОБА_7 не забирав, а коли до нього зателефонували працівники міліції щодо крадіжки велосипеда у ОСОБА_7 , він одразу привіз вказаний велосипед та віддав працівникам міліції. Також обвинувачений прокоментував показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вказуючи на те, що вони могли помилитися щодо сприйняття обставин вчинення злочину, оскільки велосипед він забирав без застосування сили, а ОСОБА_7 не хотів вступати в конфлікт, а тому вони могли вирішити, що ОСОБА_7 сам віддав велосипед.

Потерпіла ОСОБА_4 дала суду показання, що вказаний велосипед був куплений в магазині та належить її сину. 26.07.2015р. близько 12 год. 00 хв. працівники міліції повідомили її про крадіжку велосипеда та те, що її чоловік затриманий. Про борг її чоловіка ОСОБА_7 вона нічого не знала.

Свідок ОСОБА_10 дав суду показання, що він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_5 влітку, точної дати не пам`ятає, близько 15 год. 00 хв. біля магазину ПП Гаврушов зустріли ОСОБА_7 , у якого ОСОБА_5 запитав на рахунок боргу, на що останній запропонував ОСОБА_5 в рахунок боргу забрати велосипед та сказав, що через декілька днів він віддасть борг та забере свій велосипед, та ОСОБА_5 погодився на дану пропозицію, потім ОСОБА_7 забрав свої речі з велосипеду, і ОСОБА_5 через хвилин п`ять поїхав на ньому додому. ОСОБА_7 не заперечував щодо того, що ОСОБА_5 забрав велосипед. Також свідок дав показання, що весь час був присутній при розмові ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , а ОСОБА_11 заходив на декілька хвилин до магазину. ОСОБА_12 сам запропонував ОСОБА_5 відати велосипед в рахунок боргу, при цьому ОСОБА_5 не вчиняв якихось дій щоб силоміць забрати велосипед та нікуди його не перекочував, а ОСОБА_7 добровільно віддав його.

Свідок ОСОБА_10 дав аналогічні показання при його одночасному допиті зі свідком ОСОБА_7 . Крім того, свідок ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_7 , під час розмови з обвинуваченим щодо велосипеду, стояв до нього обличчям та бачив його, а після розмови відразу пішов в напрямку райвідділу міліції.

Свідок ОСОБА_11 дав суду показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_10 при цьому зазначив, що він весь час був присутній при розмові ОСОБА_5 з ОСОБА_7 і лише на декілька хвилин відходив до магазину щоб купити цигарки.

Враховуючи показання обвинуваченого суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та відхиляє їх. З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вчиненого злочину вбачається, що жоден з вказаних свідків не був весь час поряд з обвинуваченим та свідком ОСОБА_7 , а відтак вони не могли чути розмову в цілому в її контексті.

Свідок ОСОБА_7 дав суду показання, що 25.07.2015р. він під`їхав до магазину на спортивному велосипеді темно-синьо-зеленого кольору та поставив його під стінкою магазину, а сам увійшов до магазину. Після повернення з магазину він побачив обвинуваченого, який переставив велосипед до лавочки напроти магазину та тримав його в руках, при цьому обвинувачений розмовляв з якоюсь особою по телефону, та говорячи їй, що велосипед добрий та можна його брати. Після того як він сказав обвинуваченому, щоб той віддав велосипед, оскільки він належить його сину, останній відповів, що забирає велосипед в рахунок боргу, при цьому обвинувачений нецензурно виражався на адресу обвинуваченого. Оскільки він не хотів вступати в конфлікт з останнім, та забрав з багажника велосипеда належні йому речі, а обвинуваченому сказав, що повернеться через п`ять хвилин і вони вияснять вказану ситуацію. Підійшовши до магазину Діана, він зателефонував своєму приятелеві, та після чого останній приїхав, де вони разом повернулися до магазину, біля якого не було обвинуваченого з велосипедом. Після чого вони разом почали розшукувати обвинуваченого по смт. Врадіївка, та їздили до будинку тещі обвинуваченого, однак нікого там не застали. Також він телефонував тещі обвинуваченого, яка при розмові з ним погрожувала та нецензурно виражалася. Не знайшовши обвинуваченого з велосипедом він звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів. Свідок також зазначив, що під час розмови з обвинуваченим біля них нікого не було. В магазині було двоє осіб, проте він не знає чи чули вони щось. Свідок не знає де в момент розмови перебували свідки ОСОБА_13 . Свідок зазначив, що віддав борг в сумі 300 грн. півтора року тому та не пропонував обвинуваченому забрати велосипед в рахунок боргу.

Аналогічні показання свідок ОСОБА_7 дав при його одночасному допиті зі свідком ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 дав суду показання, що він є слідчим СВ Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області та в його провадженні знаходилось дане кримінальне провадження, яке було відкрите за заявою ОСОБА_7 , який заявив про крадіжку у нього ОСОБА_5 велосипеду, при цьому ОСОБА_7 давав пояснення, що ОСОБА_5 силоміць забрав у нього вказаний велосипед, проте він не хотів його забирати за допомогою сили, з метою уникнення конфлікту. Також свідок дав показання, що в ході досудового слідства було встановлено факт належності велосипеда потерпілій та його вартість становила в сумі 2 700 грн. з показань свідків, проте відповідної слідчої дії, для підтвердження цих фактів, у магазині де був куплений велосипед їм не проводилася.

Свідок ОСОБА_8 дала суду показання, що в липні 2015 року близько 16 год. 00 хв. до неї зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що він зустрів ОСОБА_7 та нагадав йому про борг, після чого ОСОБА_7 в рахунок боргу відав велосипед, який він забере після того як віддасть борг. Також свідок дала показання, що борг ОСОБА_7 перед нею виник два роки тому, в той час як вона працювала продавцем у магазині, в якому останній брав у неї продовольчі товари у борг. При особистих зустрічах свідка з ОСОБА_7 останній запевняв про те, що обов`язково віддасть їй борг.

Свідок ОСОБА_15 дала суду показання, що спортивний велосипед темного кольору, на якому їздив ОСОБА_16 , син потерпілої, купила його бабуся Надя взимку 2013 року, проте свідок особисто не бачила як остання купували вказаний велосипед.

Свідок ОСОБА_17 дала суду показання, що влітку 2015 року вона бачила, як син потерпілої ОСОБА_16 катався на спортивному велосипеді темного кольору, проте вона не знає кому вказаний велосипед належить та хто його купував.

Свідок ОСОБА_18 дала суду показання, що стосовно подій, які відбулися 25.07.2015р. вона нічого не знає, і взагалі не дізналася б про них, як би не побачила відео - запис вказаних подій.

Крім того, винна обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження № 0000276, згідно якого 26.07.2015р. в ЄРДР внесено відомості про вчинення злочину за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 186 КК України;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.07.2015р., згідно якого ОСОБА_7 звернувся із заявою про крадіжку велосипеда;

- заявою від 27.07.2015р., згідно якої обвинувачений добровільно видав велосипед UNION темно-зеленого кольору;

- протоколом огляду речей від 27.07.2015р. з фототаблицею до нього, згідно якого проведено огляд велосипеда марки UNION темно-зеленого кольору;

- висновком експерта № 313 від 28.07.2015р., складеного за результатами проведеної товарознавчої експертизи, призначеної постановою від 27.07.2015р., згідно якого середня ринкова вартість спортивного велосипеда серії UNION системи Shimano SIS чорно-зеленого кольору станом на липень місяць 2015 року, могла становити 1 640 грн. 00 коп.;

- постановою про визнання речових доказів та передання їх на зберігання від 29.07.2015р., згідно якої спортивний велосипед чорно-зеленого кольору марки UNION визнано речовим доказом по кримінальному провадженні, та який згідно розписки від 31.07.2015р. переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 ;

- дослідженим в судовому засіданні, в порядку ст. 359 КПК України, відеозаписом на DVD-R обставин вчинення 25.07.2015р. обвинуваченим інкримінованого йому злочину, який був наданий власником камери спостереження ОСОБА_19 та згідно постанови від 03.08.2015р. визнаний речовим доказом;

- повідомленням від 08.08.2015р., згідно якого обвинуваченому оголошено про підозру в чиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та згідно пам`ятки та протоколу роз`яснення права на захист 08.08.2015р. обвинуваченому під підпис роз`яснено про його процесуальні права та обов`язки.

Суд не бере до уваги протокол допиту підозрюваного від 08.08.2015р., оскільки обвинувачений був допитаний та дав показання безпосередньо під час судового розгляду.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого - добровільне відшкодування вказаного збитку та щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого - відсутні.

Перевіривши та оцінивши вказані докази в їх сукупності з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає повністю доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), кваліфікуючи його дії за ч. 1 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує скоєння ним злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, як особа по місцю проживання характеризується позитивно, є особою раніше не судимою, працює, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання і вважає можливим призначити покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Потерпілою заявлено цивільний позов, в якому остання просить стягнути з ОСОБА_5 на свою користь моральну шкоду в розмірі 2 500 грн. 00 коп., обґрунтовуючи його душевними стражданнями пережитими нею, оскільки на момент вчинення злочину вона знаходилась на шостому місяці вагітності, що вплинуло на її моральний стан та стан її здоров`я, а також на здоров`я її ненародженої дитини.
В судовому засіданні прокурор підтримав цивільний позов заявлений потерпілою та просив його задовольнити.
Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення цивільного позову. Так, захисник зазначив, що потерпілою не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин викладених у цивільному позові, а пережиті нею страждання викликані не діями обвинуваченого, оскільки велосипед наступного дня після вчинення злочину їй повернули, а тим, що в день вчинення злочину її чоловіка було затримано, при цьому, працівники міліції повідомили потерпілу про це наступного дня. Також захисник зазначив, що потерпілою невірно вказано правову кваліфікацію злочину, вчинення якого інкримінують обвинуваченому. Вищевикладене, на думку захисника, є підставою для відмови в задоволенні цивільного позову.
Частинами 4 та 5 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001р. № 5.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Хоча потерпіла не надала жодних доказів на підтвердження цивільного позову, однак суд зазначає, що факт вчинення щодо неї чи її членів сім`ї злочину та факт затримання її чоловіка працівниками міліції як в сукупності, так і окремо один від одного є тими факторами, які впливають на психоемоційний стан вагітної жінки.

Та обставина, що потерпіла невірно зазначила в цивільному позові правову кваліфікацію злочину, вчинення якого інкримінують обвинуваченому не відміняє факту вчинення злочину.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує ступінь та форму вини обвинуваченого, характер психологічного стресу, який отримала потерпіла перебуваючи на шостому місяці вагітності, характер та тривалість вимушених змін в її житті, перенесені нею психоемоційні та моральні страждання та вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди частково в сумі 300 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, вартість проведеної товарознавчої експертизи, яка згідно довідки № 313 становить 245 грн. 50 коп., підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївські області.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази по справі - спортивний велосипед чорно-зеленого кольору марки UNION, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 підлягає залишенню останній, як законному володільцю.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 129, 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмір 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївські області процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення товарознавчої експертизи в розмірі 245 (двісті сорок п`ять) грн. 50 коп.
Речові докази по справі - спортивний велосипед чорно-зеленого кольору марки UNION, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити останній, як законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.
Суддя ОСОБА_1