Єдиний унікальний номер 242/2119/16-к
Номер провадження 11-кп/775/303/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянув у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні у приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_9 на вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000081 від 15.02.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Авдіївка Донецької області, громадянка України, має професійно-технічну освіту, одружена, має малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше судима:

08 квітня 1996 року Авдіївським міським судом Донецької області за ст. 143 ч. 2, 144 ч. 2, 101 ч. 1, 102, 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна;

09 червня 1997 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя за ст. 206 ч. 2, 43 КК України до 4 років позбавлення волі;

24 червня 2008 року Авдіївським міським судом Донецької області за ст. 129 ч.1 КК України до 1 місяця арешту;

02 березня 2009 року Авдіївським міським судом Донецької області за ст. 186 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, 28.10.2011 року звільнена умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 3 місяці 27 днів,

зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

яку визнано винною за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі, вирішено питання про речові докази, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 5 лютого 2016 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння і перебуваючи за місцем свого мешкання в кухні будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 , яка виникла на побутовому ґрунті, діючи умисно, з мотивів помсти, відчуваючи особисту неприязнь, пов`язану з постійними сварками між ними, діючи за раптово виниклим наміром, спрямованим на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 , схопила ніж, який лежав на столі в кухні, та тримаючи його в правій руці, переслідуючи мету позбавлення ОСОБА_11 життя, нанесла останньому удар ножем в область задньої поверхні грудної клітини справа, ззаду наперед, зліва направо, зверху вниз, спричинивши ОСОБА_11 колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини праворуч, яке має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя, і полягає у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 . Від отриманого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини ОСОБА_11 помер. Смерть ОСОБА_11 настала через невстановлений проміжок часу, але не пізніше 12 лютого 2016 року.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченої на ч.2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі, встановивши мінімальний строк покарання. На обґрунтування своїх вимог вказує, що настання смерті потерпілого не охоплювалося умислом обвинуваченої, її дії були направлені на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, до ступеня тяжкості тілесних ушкоджень вона відносилась байдуже. Після нанесення удару, потерпілий одягнувся та вийшов, в разі бажання у обвинуваченої на спричинення смерті, вона могла довести свій умисел до кінця. Суд не навів доказів на наявність умислу саме вбивства. Зазначає, що потерпілий здійснив напад на обвинувачену, що загрожувало її життю та здоров`ю. При призначені покарання необхідно врахувати визнання вини в нанесені тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, задовільну характеристику. Також звертає увагу, що обвинувачена перебувала на межі стану сильного душевного хвилювання викликаного протизаконним насильством та тяжкою образою з боку потерпілого. Зазначає, що обвинувачена має на утриманні малолітнього сину, який знаходиться на лікуванні, призначення суворого покарання створить неможливим брати участь у вихованні дитини.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить перекваліфікувати її дії на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання відповідно до санкції зазначеної статті. На обґрунтування своїх вимог вказує, що вона не мала умислу на вбивство потерпілого. Потерпілий будучи в стані алкогольного сп`яніння, напав на неї, її захистила ОСОБА_12 . Після другої погрози нападу на неї зі сторони потерпілого, вона в цілях самозахисту вдарила його ножем, проте зазначає, що ніж вона схватила випадково. Вказує, що не надала медичну допомогу тому, що потерпілий пішов з будинку. Звертає увагу, що суд не вивчив особу свідків, так ОСОБА_12 притягується до кримінальної відповідальності за умисне вбивство, ОСОБА_13 , зловживав спиртними напоями та міг щось наплутати в показаннях. Вказує, що сама повідомила в поліцію. Суд не прийняв до уваги, що вона скоїла злочин в стані сильного душевного хвилювання визнаного нападом потерпілого. Зазначає, що ОСОБА_14 помер не одразу, що не характерно для умисного вбивства. Щиро розкаялась в нанесені тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть та сприяла розкриттю злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України розраховувати один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 17.02.2016 року до набрання вироком суду законної сили. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд невірно зазначив період перерахунку строку попереднього ув`язнення, оскільки міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою, тому і строк попереднього ув`язнення необхідно рахувати з моменту затримання і до набрання вироком законної сили.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та захисника, обвинувачену та захисника, які наполягали на зміні вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги учасників процесу задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Так в суді першої інстанції ОСОБА_6 визнала, що саме від її дій ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження внаслідок яких настала його смерть. Не оспорюючи всіх фактичних обставин, які встановлені судом першої інстанції, вона оспорювала наявність у неї умислу на умисне вбивство та вважала, що її дії треба кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК Укроаїни.

Крім показань обвинуваченої, її вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , які виклали фактичні обставини подій, що відбулись 5 лютого 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Свою показання свідок ОСОБА_12 підтвердила при проведенні слідчого експерименту.

При огляді місця події, а саме будинку АДРЕСА_2 були виявлені речові докази та знаряддя злочину ніж.

Крім вищезазначених доказів, вина ОСОБА_6 підтверджується і сукупністю інших доказів, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Дослідивши усі вищезазначені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення та вважає, що її дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх зібрання, що підтверджується і іншими доказами, які наявні в матеріалах провадження, досліджені судом першої інстанції та обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дав правильну оцінку показанням ОСОБА_6 в частині відсутності у неї умислу на умисне вбивство та знаходження її у стані необхідної оборони, оскільки вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_15 .

Доводи захисника та обвинуваченої про відсутність умислу на умисне вбивство не можуть бути прийняті до уваги виходячи з наступного.

Як в судових засіданнях суду першої інстанції так і в апеляційній скарзі обвинувачена зазначала, що взявши ніж та завдавши удар, до наслідків вона ставилась байдуже.

Такий довід викладений і в апеляційній скарзі захисника.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що за спрямованістю діяння і конкретизацією бажаного наслідку умисел поділяють на визначений (конкретизований), невизначений (неконкретизований) і альтернативний.

Невизначений умисел означає, що у винного немає чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків злочину, він передбачає ці наслідки лише у загальних рисах.

У випадках вчинення злочину з невизначеним умислом відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків, оскільки винний передбачав настання будь-якого із цих наслідків і бажав чи свідомо припускав їх настання.

Таким чином, у зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 , відповідальність обвинуваченої ОСОБА_6 повинна бути за умисне протиправне заподіяння смерті іншої людині.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65-68 КК України призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, характер і ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка скоїла особливо тяжке кримінальне правопорушення, будучи раніше неодноразово судимою за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних в тому числі проти життя та здоров`я особи, на шлях виправлення не стала, знову вчинила особливо тяжке кримінальне правопорушення, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, посередньо характеризується за місцем мешкання.

Призначене ОСОБА_6 покарання на думку колегії суддів відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, і попередження нових злочинів, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого не вбачає.

Доводи апеляційної скарги прокурора не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК та ст. 374 КПК України в резолютивній частині вироку вирішив питання про зарахування обвинуваченій строку попереднього ув`язнення з моменту її затримання до дати ухвалення вироку. Натомість прокурор, в апеляційній скарзі, не зазначив жодної з підстав, передбачених ст. 408 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції та норму закону, яку порушив суд першої інстанції при вирішенні вказаного питання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року у відношенні ОСОБА_6 , засудженої за ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 17 лютого 2016 року по 27 квітня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді