АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/6310/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/428/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- потерплого ОСОБА_8 ,

- захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої, обвинуваченого на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, українець, не одружений, з середньо-технічною освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1, 2, ст.186 ч.2 КК України та засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі вимог статті ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі з відбуттям покарання в закладі кримінально-виконавчої системи України.

Як встановлено вироком, 03 грудня 2015 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у житловому будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії ніким помічені не будуть, таємно, шляхом вільного доступу викрав ноутбук «Asus Х5 50DP», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4514 від25.08.2016р. становить 4666 грн., та безпровідну мишу до нього «A4tech 69 5UUb», вартість якої, згідно вказаного висновку експерта, становить 150 грн., які належать ОСОБА_8 . Після чого з викраденим майно зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4816 грн.

01 липня 2016 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у житловому будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії ніким помічені не будуть, таємно, шляхом вільного доступу викрав шліф машинку марки Bosh модель PWS 720- 115, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4482 від 25.08.2016р., становить 888,00 грн., та електролобзік марки Metapo модель STEB 65 Quik, вартість якої, згідно вказаного висновку, становить 1297,00 грн., які належать ОСОБА_8 . Після чого з викраденим майном зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2185,00 грн.

04 серпня 2016 року близько 17 год. 20 хв. Темний Д,І„ знаходячись на вул. Нижньогіївська у м. Харкові, побачив раніше не знайому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка направлялась до будинку АДРЕСА_4 . Помітивши на шиї ОСОБА_10 ланцюжок з металу жовтого кольору, маючи умисел на відкрите викрадення чужою майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 підійшов сзаду до ОСОБА_11 , рукою зірвав з її шиї ланцюжок з металу жовтого кольору 583 проби, вагою 5 грамів, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4483 від 25.08.2016р., становить 3097,55 грн. Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3097,55 грн.
Прокурор, обвинувачений та потерпіла ОСОБА_8 оскаржили вказаний вирок.

Прокурор в подальшому відмовився від апеляційної скарги.

Обвинувачений в апеляційній скарзі просив вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 28 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині призначення покарання змінити, та призначити ОСОБА_7 за ч.1,2 ст.185 КК України, ч.2 ст.186 КК України покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України
Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначив, що свою вину у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі і щиро розкаявся. Обставини і кваліфікація, скоєних кримінальних правопорушень не оспорює. Але не погоджується з покаранням, яке призначене судом першої інстанції, оскільки вважає остаточне покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі занадто суворим. Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на деякі особисті обставини справи, які залишились поза увагою суду першої інстанції при призначенні мені остаточного покарання.
Щодо кримінальних правопорушень, скоєних 03 грудня 2015 р. та 01 липня 2016 року, які кваліфіковані за ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, вважаю за необхідне звернути увагу суду апеляційної інстанції на таке.
На протязі 2 років обвинувачений перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_12 , яка доводиться рідною дочкою потерпілої у кримінальному проваджені ОСОБА_8 . На праві власності потерпілій належить житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_3 , в якому зі згоди потерпілої мешкав з ОСОБА_12 , починаючи з 05 листопада 2015 року.
Зазначає також, що маючи намір привітати ОСОБА_12 05 грудня 2015 року з Днем народження, я скоїв кримінальне правопорушення, а саме 03 грудня 2015 року протиправно розпорядився ноутбуком „Asus Х5 50DP та безпровідною мишкою, які належали потерпілій ОСОБА_13 , чим спричинив останній матеріальну шкоду в розмірі 4816 грн.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції вибачився, добровільно повернув потерпілій вартість вказаного майна, тобто відшкодував збитки в повному обсязі. Вину визнав повністю, шкодую про скоєне, щиро розкаюється. Потерпіла ОСОБА_8 не має жодних претензій, пов`язаних з наслідками скоєного мною 05 грудня 2015 року кримінального правопорушення.
При визначенні покарання суд першої інстанції не прийняв до уваги думку потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , яка також вважає вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2016 року занадто суворим в частині призначеного остаточного покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі. Оскаржила вирок та просить суд апеляційної інстанції змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення мені покарання. Впевнена, що покарання не пов`язане з позбавленням волі буде достатнім.
Щодо кримінального правопорушення, скоєного 04 серпня 2016 року відносно потерпілої ОСОБА_11 апелянт зазначає, що не оспорює обставини скоєного злочину, ні кваліфікацію кримінального правопорушення. Свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнає в повному обсязі. Щиро розкаюється. Підчас судового розгляду в суді першої інстанції добровільно відшкодував потерпілій завдані збитки в повному обсязі, усунув заподіяну шкоду. Вибачився перед потерпілою. Потерпіла мене пробачила і на цей час не має до мене жодних претензій.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують визнаються: щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України); добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди (п.2 ч.1 ст.66 КК України).
Але, як вбачається зі змісту вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2016 року, суд першої інстанції при призначенні покарання не прийняв до уваги таку обставину як добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_8 , а також добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій ОСОБА_11 .
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_8 , а також відсутність претензій з боку потерпілої ОСОБА_14 , добровільне відшкодування завданих збитків, вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є несправедливим через суворість. Вважає що достатнім покаранням за вчинені кримінальні правопорушення буде покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст.75 КК України. Таке покарання також буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просила вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призначення покарання змінити. Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України та за ч.2 ст.185 КК України покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст.75 КК України.
Апелянт зазначає, що з вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28.10.2016 р. не згодна, оскільки вважає призначене остаточне покарання засудженому ОСОБА_7 у вигляді 4-х років позбавлення волі занадто суворим, таким, що не відповідає тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та характеристики його особисті. Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на деякі особистості справи, які залишені поза увагою слідчого та суду першої інстанції під час судового розгляду, а саме:
3 початку 2015 р. і до цього часу засуджений ОСОБА_7 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з моєю дочкою - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Та проживає разом з нею у будинку потерпілої.
Приблизно 15-20 листопада 2015 року ОСОБА_7 звернувся з проханням надати йому в борг 5000 грн. з метою придбання подарунку - мобільного телефону на День народження ОСОБА_12 однак потерпіла відмовила обвинуваченому. Незважаючи на відмову ОСОБА_7 для реалізації мети вирішив закласти у ломбард ноутбук моделі „Asus Х5 50DP та безпровідну мишку до нього, загальна вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 4816 грн. 03.12.2015 року ОСОБА_7 взяв вказане майно та відніс до ломбарду. Після того, як потерпіла помітила відсутність ноутбуку ОСОБА_7 розповів їй про те, що речі він заклав до ломбарду, внаслідок чого виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою, про що в подальшому пожалкувала.
На цей час жодних претензій до ОСОБА_7 потерпіла не має.
При таких обставинах, потерпіла вважає призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі занадто суворим. Вважаю за доцільним застосувати положення ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
Незважаючи на те, що 01.07.2016 р. ОСОБА_7 без згоди потерпілої розпорядився шліф- машинкою „Bosh PWS 720-115 та електролобзіком Metapo STEB 65 Quik, загальна вартість яких згідно товарознавчої експертизи № 4482 від 25.08.2016 року становить 2185,00 на власний розсуд, з призначеним ОСОБА_7 покаранням судом першої інстанції за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі потерпіла не згодна, та вважаю таке покарання занадто суворим.
Не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_7 добровільно в повному обсязі сплатив вартість вказаного майна, тобто добровільно відшкодував завдані збитки, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції не прийняв це до уваги при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання.
Крім того, ОСОБА_15 повністю визнав свою вину, щиро кається, будь-яких претензій до нього потерпіла не має. Разом з цим, суд першої інстанції не з`ясував думку потерпілої ОСОБА_8 стосовно покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 за скоєне, яка повинна була ураховуватись судом при постановленні вироку.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок законним та обгрунтвоаним, обвинуваченого та потерпілу, які підтримали свої скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Відповідно до ст. 404КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Як видно з кримінального провадження, обгрунтованість кваліфікації по вказаним статтям сторонами не оспорюється.

Тому апеляційний суд перевіряє вирок тільки в частині правильності призначеного обвинуваченому покарання.

Як видно з вироку, районний суд призначив покарання обвинуваченому на підставі наведених вище статей у виді реального позбавлення волі.

В той же час покарання призначається на підставі ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеню суспільної небезпечності злочину, з урахуванням обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання та даних про особу обвинуваченого.

Як видно з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_16 , суд як пом`якшуючи покарання обставини визнав щире каяття та вказав, що обтяжуючих покарання обставин немає.

В той же час, як видно з матеріалів кримінального провадження, потерпіла Нерсесян просила обвинуваченого суворо не карати, збитки їй повністю відшкодовані, також збитки відшкодовані потерпілій ОСОБА_17 , у зв`язку з цим вона писала заяву та претензій до обвинуваченого не мала.

Наведені дані суттєво знижують ступінь суспільної небезпечності злочину. Крім того, апеляційний суд враховує щире каяття обвинуваченого, як обставину, що пом`якшує покарання згідно з ч. 1 ст. 66 КК України, його молодий вік та те, що він перебував у фактичних брачних відносинах з дочкою потерпілої ОСОБА_18 , раніше не судимий, що суттєво знижує ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, і апеляційний суд вважає достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 75 КК України та на підставі ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

З урахуванням наведеного, апеляції потерпілого та обвинуваченого в цій частині задовольняються.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого, потерпілої задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2016 р. щодо ОСОБА_7 змінити, застосувати положення ст. 75 КК України, звільнити від покарання призначеного судом 1-ї інстанції з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: