11-кп/775/507/2016(м)

Номер провадження 11кп/775/507/2016м
Головуючий в1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0001069 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України,

ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,

повернуто прокурору, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України,-

ВСТАНОВИЛА:

23 вересня 2016 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001069, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 та ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2016 року у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 повернуто прокурору, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції. Зазначає, що обвинувальний акт цілком відповідає загальним та основним вимогам ст.291 КПК України. Звертає увагу, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення, з якого чітко вбачається грошовими коштами якого саме підприємства та в яких розмірах заволоділи обвинувачені. Не зазначення про це окремо в обвинувальному акті, на думку прокурора, не є істотним порушенням вимог КПК. Вказує, що сам обвинувальний акт підписаний слідчим та 19 вересня 2016 року затверджений уповноваженим прокурором в день його складення. Відсутність на останній сторінці обвинувального акту правильної дати його затвердження вважає суто формальною та технічною помилкою, яка не перешкоджає розгляду самого провадження по суті. Також погоджується, що у викладеному обвинуваченні є певні протиріччя та неточності, але вони є незначними, такими, що можуть бути усунені під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення, що не порушує права обвинувачених на захист, висновки ж суду з приводу правильності обвинувачення та його доведеності вважає передчасними, так як ці повноваження невластиві суду на стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку обвинувачених та їх захисників, які вважали судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ухвали суду, повертаючи обвинувальний акт прокурору на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд своє рішення мотивував тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, так як не містить чітких відомостей про потерпілих, а також відомостей про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, сам обвинувальний акт не затверджений прокурором, а обвинувачення містить значні суперечності та не відповідає зазначеній у ньому правовій кваліфікації, що порушує права обвинувачених на захист. Зазначені недоліки суд вважав такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду, так як взагалі унеможливлюють розгляд кримінального провадження по суті.

Однак, з таким рішенням суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність. Зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому міститься й формулювання обвинувачення, яке відповідає загально визначеним вимогам щодо цього процесуального документа, сам обвинувальний акт затверджено прокурором 19 вересня 2016 року, в цей же день його було й складено. Той факт, що слідчим неправильно зазначено дату затвердження обвинувального акту на останній сторінці, в даній ситуації не можна вважати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, це дійсно є суто технічною та формальною помилкою. Також зі змісту самого обвинувачення чітко зрозуміло якому саме підприємству та в якому розмірі заподіяно шкоду кримінальним правопорушенням, не зазначення цих обставин окремо, на думку колегії суддів, не є також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав вважати його таким, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Що стосується суперечностей та неточностей в самому обвинуваченні, то вони є незначними, такими, що не перешкоджають подальшому розгляду кримінального провадження, дійсно можуть бути усуненими під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення в порядку, передбаченому ст.338 КПК України, тим більш за обставин, що такі недоліки визнані самим прокурором. Більш детальний аналіз з точку зору правильності кваліфікації та доведеності обвинувачення, до чого вдався суд в своєму рішенні, є передчасним, так як це є функцією суду лише на стадії самого судового розгляду.

За таких обставин слід визнати, що суд прийшов до необґрунтованого та передчасного висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, а доводи апеляційної скарги прокурора про це є цілком обґрунтованими. А тому, відповідно до ст.409 КПК України, ухвала суду першої інстанції, як незаконна, підлягає скасуванню.

Колегія суддів позбавлена можливості постановити свою ухвалу, так як розгляд зазначених питань є виключною компетенцією лише суду першої інстанції, а тому вважає за необхідне застосувати положення ст.415 КПК України та призначити новий розгляд провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в ході якого відповідно до вимог ст.416 КПК України слід усунути зазначені порушення закону, ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України та ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, повернуто прокурору, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області