Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/770/11
Стаття 124 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Шеніна П.О.

суддів: Мельничук Н.М. , Ткаченка В.Л.

з участю прокурора Сидоренка О.П.

засудженого ОСОБА_1

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2

його законного представника ОСОБА_3

в інтересах потерпілого адвоката ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_2 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 14 липня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с.Зороків Черняхівського району по вул. Л.Українки, 20, не одружений, неповнолітніх дітей не має, не працює та не навчається, раніше не судимий, -

був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України та засуджений на 200 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задоволений частково і стягнуто із ОСОБА_1 на його користь 1500 грн. у відшкодування майнової шкоди та 1000 грн. - моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Футболку ОСОБА_2, яка визнана речовим доказом, повернуто йому.

Запобіжний захід засудженому залишений підписка про невиїзд.

За вироком суду, 07.08.2010 року біля 22 год. 30 хв. група мешканців м. Житомира, сіл Черняхівського та Житомирського районів в кількості до 20 осіб на двох автомобілях прибули в с.Зороків Черняхівського району з метою вчинення хуліганських дій по відношенню до мешканців цього села. Серед групи вказаних осіб знаходився мешканець с. Вишпіль, потерпілий ОСОБА_2

Грубо нехтуючи нормами суспільної моралі, виражаючи явну зневагу до загальноприйнятих норм співжиття, порушуючи громадський порядок та спокій громадян, використовуючи свою чисельну перевагу та неготовність мешканців с. Зороків до відбиття нападу, дані особи розпочали бійку, в ході якої стали завдавати тілесних ушкоджень мешканцям цього села, які відпочивали поблизу Будинку культури по вул.Черняхівська, 1.

Під час бійки до магазину, розташованого неподалік клубу, під'їхав засуджений ОСОБА_1 та побачив, як прибулі особи завдавали тілесних ушкоджень його брату ОСОБА_5 та іншим мешканцям села. Маючи на меті захистити свого брата, однак перевищуючи межі необхідної оборони, засуджений умисно наніс удар колюче-ріжучим предметом в грудну клітку зліва по задній поверхні ОСОБА_2 В результаті чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, гідропневмотораксу із стисканням лівої легені кров'ю та повітрям на 1/10 її об'єму, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

В апеляції потерпілий ОСОБА_2 вважає вирок місцевого суду в частині перекваліфікації дій засудженого зі ст. 121 ч.1 на ст. 124 КК України та часткового задоволення його цивільного позову і стягнення матеріальної шкоди в сумі 1500 грн. і моральної - 1000 грн. - незаконним та необгрунтованим. Вказує, що невірна оцінка матеріалів справи призвела до неправильного застосування кримінального закону і до безпідставного зменшення цивільного позову.

Додає, що Черняхівський райсуд взагалі не зазначив жодних доказів, які б свідчили, що засудженим вчиняв злочин з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи чи суспільного інтересу або інтересів держави від суспільно небезпечного посягання. Без встановлення мети такого злочину неможливо кваліфікувати дії підсудного за ст. 124 КК.

На думку апелянта, кваліфікація дій підсудного за ч.1 ст. 121 КК України обґрунтовується наступними доказами:

1. Він отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме удар у спину, завданий з великою силою, про що засвідчує висновок суд-медекспертизи №3408 від 14.09.2010 р (т. 1 а.с. 73-74);

2. Дії ОСОБА_1 були навмисними, про що свідчить протокол допиту останнього від 15.09.2010 р. (т.1 а.с. 82,82), де той визнає, що між ними за тиждень виник конфлікт. Це ж саме той визнав і в судовому засіданні. Ці докази обґрунтовують, що саме з мотиву особистої неприязні засуджений наніс ножове поранення йому, а не комусь іншому.

3. Крім того, встановивши, що 07.08.2010 року біля 22 год. 30 хв. мешканці зазначених населених пунктів в кількості до 20 осіб на двох автомобілях прибули в с. Зороків Черняхівського району з метою вчинення хуліганських дій по відношенню до мешканців цього села, суд порушив положення ст. 275 КПК, де зазначено, що розгляд справи судом проводиться тільки щодо підсудних і лише в межах пред'явленого їм обвинувачення. В разі необхідності доповнити чи змінити пред'явлене обвинувачення або порушити кримінальну справу за новим обвинуваченням чи щодо нових осіб суд додержується правил, установлених статтями 276-278 і 281 цього Кодексу.

4. Суд невірно послався на ст. 36 КК України, визнавши дії ОСОБА_1 необхідною обороною. Виникає запитання: від кого той захищався або кого захищав, коли завдавав підлогу удару в спину, маючи при цьому особисту неприязнь до нього, і чому саме в цей момент у нього був колючо-ріжучий предмет.

5. Унаслідок дій засудженого йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження (проникаюча колото-різана рана з пошкодженням легенів). Він довгий час лікувався і невідомо, як це відобразиться на його здоров'ї. Він не погоджується з тим, що цивільний позов зменшений судом до 1500 грн., так як надав чеки на суму 1702,70 грн. Моральна шкода зменшена з 20000 грн. до 1000 грн., що також не відображає його моральні страждання.

Потерпілий просив вирок Черняхівського райсуду скасувати і винести новий, дії ОСОБА_1 кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України і відповідно призначити йому нове покарання. Задовольнити його, потерпілого, цивільний позов у розмірі 1702,70 грн. матеріальної шкоди та 20000,00 грн. - моральної.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_2, його законного представника ОСОБА_3 і адвоката ОСОБА_4, які апеляцію підтримали і просили засудити винного на 5 років позбавлення волі, засудженого ОСОБА_1, який просив залишити вирок місцевого суду без зміни, однак заперечив нанесення ним поранення потерпілому, думку прокурора про необхідність часткового задоволення апеляції, зміни вироку суду, виключення з мотивувальній частині вказівки про вчинення групою приїхавших в с. Зороків осіб хуліганських дій, збільшення розміру стягнень на користь потерпілого сум у відшкодування матеріальної шкоди до 1702, 7 грн. і моральної до 15 000 грн., перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне частково задовольнити апеляцію потерпілого і скасувати вирок суду 1-ої інстанції, з направленням справи на додаткове розслідування з наступних мотивів.

Засудженому ОСОБА_1 30.09.2010 року було предявлено обвинувачення в умисному нанесенні на грунті особистих неприязних відносин удару колюче-ріжучим предметом в грудну клітку потерпілому ОСОБА_2 і спричиненні йому тяжких тілесних ушкоджень, тобто за ч.1 ст. 121 КК України /т. 1, а.с. 101/.

Під час тривалого судового слідства суд 1-ої інстанції встановив, що група осіб у кількості до чоловік 20, серед яких був потерпілий ОСОБА_2, прибула в с. Зороків Черняхівського р-ну саме з метою хуліганських дій, вчинила бійку з мешканцями села. Цю бійку і побиття приїхавшими особами свого брата ОСОБА_5 побачив засуджений. З метою захистити брата, він наніс потерпілому тяжке поранення, причому був сам побитий. Тому суд виклав фабулу обвинувачення інакше, перекваліфікував дії засудженого на ст. 124 КК і засудив його за цим законом. Також суд виніс на адресу прокурора району окрему ухвалу, в який поставив питання про наявність в діях потерпілого ОСОБА_2 та інших прибувших в с. Зороків осіб складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України. При цьому суд поставив під сумнів висновки, викладені у постанові слідчого по справі від 16.11.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи проти перелічених в неї 19 осіб, в тому числі потерпілого, за ст. ст. 126 і 296 КК /т.1, а.с. 202/. Також суд поставив перед прокурором питання про порушення кримінальної справи проти 8 осіб, в тому числі потерпілого, за завідомо неправдиві показання в суді, тобто за ст. 384 КК.

Таким чином, суд 1-ої інстанції під час безпосереднього дослідження доказів в судовому засіданні дійшов до висновку про зовсім інші обставини вчинення засудженим злочину, ніж ті, які були йому інкриміновані. І дії Забродського суд кваліфікував саме виходячи з цих нових встановлених ним обставин /врахована протиправність дій потерпілого безпосередньо перед нанесенням засудженим йому удару/, хоча цьому суперечила вищевказана нескасована постанова слідчого від 16.11.10 року про відсутність в діях потерпілого складу злочину.

Тому колегія суддів погоджується з апеляцією потерпілого в тій частині, що в такому випадку суд 1-ої інстанції повинен був вирішити по справі питання в порядку ст. 281 КПК, тобто повернути справу на додаткове розслідування внаслідок неповноти і поверховості досудового слідства, суттєвих протиріч між висновками слідства з конкретними матеріалами справи. З наведених підстав колегія суддів задовольняє апеляцію потерпілого частково, в порядку ст. 365 КПК скасовує вирок суду і направляє справу прокурору району для проведення додаткового розслідування. Факти /недоліки дізнання і досудового слідства/, викладені в окремій ухвалі суду на адресу прокурора /т.2, а.с. 103/, грунтуються на матеріалах справи. Однак у звязку з тим, що колегія суддів скасовує основний процесуальний документ суду - вирок, підлягає скасуванню і окрема ухвала.

Питання притягнення до кримінальної відповідальності певних осіб за надання суду неправдивих показів можуть бути повторно поставлені при новому судовому розгляді справи.

Під час додаткового розслідування необхідно:

- прокурору району - надати оцінку правильності і законності постанові слідчого від 16.11.10 року на а.с. 202 в т.1 про відсутність у діях перелічених 19 осіб /в тому числі потерпілого по справі/, які спеціально приїхали в с. Зороків і вчинили бійку з мешканцями села, ознак хуліганства;

- надати оцінку правомірності цієї постанові щодо відсутності в діях вказаних осіб складу ст. 126 КК, оскільки за постановою в діях 19 осіб, які ініціювали і приймали участь у бійці, взагалі немає ніякого складу злочину. Прийняти до уваги, що за приватним обвинуваченням справа порушується, за загальними правилами, лише за скаргою потерпілого;

- для надання юридичної оцінки діям перелічених 19 осіб і, з другого боку, мешканців с. Зороків та інших учасників бійки, прийняти міри для огляду і проведенню СМЕ відносно усіх учасників бійки 07.08.10 року;

- надати оцінку штучному виделенню з кримінальної справи матеріалів щодо спричинення ОСОБА_6 ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, повязаних з переломом носу під час вказаної бійки /т.1, а.с. 197/;

- слідчому - надати юридичну оцінку попередньому конфлікту між вказаними групами осіб за декілька днів до подій по справі, оскільки з їх показань вони повязують бійку з цим конфліктом;

- з врахуванням встановленого надати правильну юридичну оцінку діям обвинуваченого по справі ОСОБА_1, який неодноразово міняв свої показання і на досудовому слідстві вину не визнавав /т.1, а.с. 222/. В судовому засіданні він вину визнав частково і показав суду, що 07.08.2010 року побачив, як 20 чоловік вишпільських хлопців били 6-7 осіб з с. Зороків, серед яких був його молодший брат ОСОБА_5. Він підбіг до центру бійки, щоб якось захистити останнього. На його зауваження хлопці стали завдавати і йому ударів. Під час цього він підняв якийсь предмет з землі та кудись наніс ним удар. Можливо то був ніж, а можливо - уламок скла. Чи наніс він удар саме ОСОБА_2, не пам'ятає. В суді апеляційної інстанції засуджений свою вину по справі знову заперечив, як і нанесення вказаного удару потерпілому.

Таким чином, він фактично спростував висновок суду про захист чужих інтересів /брата/. Позиція засудженого по справі є суперечливою, як і висновки суду у вироку: незрозуміло, чиї саме інтереси нібито захищав засуджений /брата чи свої/, навіщо він наносив удар колюче-ріжучим предметом у спину людині. Для зясування і усунення цих суперечностей слід ретельно допитати засудженого, а за необхідністю - провести з ним інші додаткові слідчі дії;

- оскільки у бійці приймали участь біля 30 чоловік, а не лише один засуджений, в залежності від встановленого притягнути до кримінальної відповідальності усіх винних осіб.

Колегія суддів також знаходить обгрунтованими доводи потерпілого про несправедливість розміру відшкодувань йому моральної та матеріальної шкоди, заподіяної злочином. У разі залишення без зміни кваліфікації дій засудженого, наданої судом 1-ої інстанції, розмір цих стягнень слід вважати занадто малим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 281, 365, 366, 374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Черняхівського районного суду від 14.07.2011 року щодо засудженого ОСОБА_1 скасувати. Направити кримінальну справу щодо нього прокурору Черняхівського р-ну для організації додаткового розслідування і для вирішення вказаних у мотивувальній частині ухвали колегії суддів процесуальних питань.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд.

З наведених вище мотивів скасувати окрему ухвалу суду 1-ої інстанції від 14.07.11 року.

Судді: