Справа №: 398/4360/16-к
УХВАЛА
Іменем України
"01" лютого 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , у присутності потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Олександрії кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР за №0000939 від 18 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Воронок Стародубського району Брянської області Російська Федерація, громадянин України, , не одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, з базовою загальною середньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.12.2016 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадження, внесеному до ЄРДР за № 0000939 від 18 листопада 2016 року.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 12 листопада 2016 року в обідній час, він, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання, маючі намір на нетрудове збагачення, діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, прибув на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , де таємно, шляхом вільного доступу викрав металеву рейсу марки «Р-18» довжиною 4 метри, загальною вагою 68 кг. Після чого разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому викраденим розпорядився на свій розсуд.

Під час підготовчого судового засідання до початку здійснення процесуальних дій обвинуваченим надана до суду угода про примирення, укладена 01.02.2017 року між обвинуваченим та потерпілим. Обвинувачений пояснив, що дата укладення угоди 01.02.2016 року - це технічна помилка, просив вірним вважати дату укладення 01.02.2017 року.

Згідно з умовами угоди про примирення від 01.02.2017 року сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт. Також в угоді зазначено, що ОСОБА_5 в ході досудового розслідування відшкодував потерпілому ОСОБА_4 суму нанесених матеріальних збитків в розмірі 217 гривень 60 коп. Угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпілий не заперечували проти затвердження угоди про примирення, укладеної 01.02.2017 року.

Обвинувачений пояснив, що угода укладена у приміщенні Олександрійського районного відділення поліції Олександрійського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області та складав її слідчий. Цього не заперечував й прокурор.

Потерпілий пояснив, що угода укладена місяць тому, потім змінив показання, зазначивши, що угода про примирення укладена та підписана 01.02.2017 року. Зазначив, що йому невідомо про те, хто складав угоду, від просто прийшов до відділення поліції, де й підписав вказану угоду.

Заслухавши думку прокурора, сторін угоди, перевіривши зміст угоди на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про відмову в затвердженні угоди про примирення та продовження судового провадження, виходячи з такого.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно приписів ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Судом встановлено, що угода про примирення укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом з тим, згідно з ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.

З пояснень обвинуваченого вбачається, що угода про примирення була укладена за ініціативою слідчого, який склав її текст, а обвинувачений фактично тільки підписав текст угоди. Зазначена обставина свідчить про допущене порушення вимог ч.1 ст. 469 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

На підставі викладеного та враховуючи, що при перевірці угоди на відповідність її вимогам КПК України встановлено, що вона укладена за ініціативою слідчого, тобто особи, яка не може бути ініціатором угоди, наявність сумнівів щодо відповідності угоди фактичних обставинам справи та обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, суд дійшов висновку про відмову у затвердженні укладеної угоди.

Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ст.474 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у затвердженні угоди про примирення, укладеної 01 лютого 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1