Справа №636/646/17
Провадження №1-кп/636/202/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року Чугуївський міський суд Харьківскої області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого в якості жильця в АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
23 грудня 2014 року ОСОБА_4 на підставі укладеного контракту щодо військової служби був призваний та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . За наказом командира в/ч НОМЕР_1 він був зарахований до списків особового складу частини на посаду командира машини 2 реактивного артилерійського взводу 3 реактивно артилерійської батареї реактивно-артилерійського дивізіону цієї частини, яка розташована в АДРЕСА_2 , де проходив військову службу до 28.12.2016 року, до звільнення в запас.
В період військової служби на старшину ОСОБА_4 розповсюджувалася дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення Статуту внутрішній служби Збройних Сил України» та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, і він повинен був непорушно дотримуватися Військової присяги, Конституції України та її законів, сумлінно і чесно виконувати військові обов`язки та завдання пов`язані із захистом Вітчизни, її незалежності і територіальної цілісності, що є по суті конституційним обов`язком громадянина України.
Старшина ОСОБА_4 , як військовослужбовець за контрактом, в порушення вказаних норм чинного законодавства вирішив стати на злочинний шлях і 19.02.2015 року самовільно залиши місце служби. Реалізуючи свої наміри і діючи навмисно в цей день, він без поважних причин і дозволу відповідних командирів та начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 і повернувся до неї лише 28.02.2015 року, потім 10.04.2015 року знову без поважних причин і дозволу відповідних командирів та начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 і повернувся до неї лише 14.04.2015 року, використавши отриманий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Цими діями військовослужбовець ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю менше десяти діб, але не більше трьох діб, скоєне повторно протягом року, тобто скоїв кримінальний злочин передбачений ч.2 ст.407 КК України.
У підготовчому судовому засіданні до обвинувального акту сторонами була надана угода про визнання винуватості, укладена між прокурором, обвинуваченим та його захисником на стадії призначення підготовчого судового засідання, в якій зазначено сторони, формулювання обвинувачення і його правова кваліфікація із зазначенням статті КК України, істотні для даного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання у вигляді штрафу та згода сторін на його призначення, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки не виконання угоди, угода укладена 15.02.2017 року і скріплена підписами прокурора, обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 , що вони підтвердили у судовому засіданні.
ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні в порядку затвердження угоди про визнання винуватості, свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, повністю визнав свою провину, виказав щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні і виконуючи умови угоди про визнання винуватості підтвердив свою згоду на обрання покарання саме у вигляді штрафу.
Прокурор, обвинувачений та захисник не висловили жодних заперечень, щодо встановлених обставин.
У відповідності до положень ч.4 ст.474 КПК України суд в судовому засіданні з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у скоєнні самовільного залишення військової частини без поважних причин тривалістю менше десять діб, але більше трьох діб, скоєного повторно протягом року, і роз`яснив йому: що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника або захищатися самостійно, допитати свідків та надати докази, що свідчать на його користь, наслідки укладання угоди передбачені ст.473 КПК України, вид покарання і він це цілком розуміє.
Досліджена у судовому засіданні угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим за участю захисника, відповідає вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння, умови угоди не порушують інтереси суспільства чи права, свободи або інтереси сторін і інших осіб, укладена сторонами дійсно добровільно.
На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між сторонами і приймає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.2 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин тривалістю менше десять діб, але більше трьох діб, скоєне повторно протягом року.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує умови укладеної угоди і призначає ОСОБА_4 кримінальне покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.2 ст.407 КК України.
Керуючись ст.ст.373,374,471,474,475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , укладену між ними 15 лютого 2017 року в місті Харкові.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.407 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в сумі визначає 1700(одну тисячу сімсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст.ст.394,395 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: підпис.
Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.
Суддя: