Справа №490/4325/16-к 03.03.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2017 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України, -
за участю:
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Провадження № 11-кп/784/218/17 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст.187 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_1
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та звільненим, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, з призначенням покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_5 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь Департаменту фінансів Миколаївської міської ради до місцевого бюджету Заводського району м.Миколаєва 2286 грн. 93 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Також вирішено питання речових доказів.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить змінити вирок суду. Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_5 судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що судом не взято до уваги зміни, внесені до положень ст. 76 КК України, які набрали законної сили 08.10.2016 року та які регламентують перелік обов`язків, що покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, та органів нагляду за вказаною особою.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно з вироком суду першої інстанції, 30 жовтня 2015 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись біля житлового будинку №131 по вул.Потьомкінській у м.Миколаєві, реалізуючи раптовий умисел на заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчинив напад на ОСОБА_9 , завдавши не менше двох ударів в область обличчя та голови, від яких потерпілий впав на землю, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливів повік обох очей, крововиливів у білкову оболонку лівого ока, які згідно висновку експерта №1805 від 10.11.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_5 заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 , який лежав на землі та не міг чинити опору його діям, а саме: паспортом громадянина України, військовим квитом, посвідченням учасника бойових дій, карткою банку ПАТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 , грошовими коштами в розмірі 150 гривень. З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 150 гривень.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Захисник надав апеляційному суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутністю.

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги з підстав викладених в ній; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом (ст. 370 ч.2 КПК України).

Фактичні обставин провадження, доведеність вини обвинуваченого, кваліфікації його дій та призначене покарання, сторонами не оскаржується.

Разом з тим, посилання прокурора на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, що стосується обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, та органів нагляду за вказаною особою, є слушними.

Законом України від 07.09.2016 року № 1292-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016 року, статтю 76 КК України викладено в новій редакції та обов`язки, які були передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009 року), викладено в п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, робот або навчання. Крім цього, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Прокурор посилається на те, що судом неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, що стосується як обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, так і органів нагляду за вказаною особою.

Аналіз положень нової редакції ст. 76 КК України свідчить, що вона суттєво відрізняється від редакції від 14.04.2009 року, згідно з якою, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на засудженого обов`язки, перелічені в п.п. 1-5.

Стаття 76 КК України в новій редакції передбачає, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого 2 обов`язки, які є безальтернативними: періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, всі інші, зазначені в ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки, суд може покласти додатково.

Таким чином, діюча редакція ст. 76 КК України погіршує становище обвинуваченого, а, у відповідності до положень ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим в жовтні 2015 року, тобто до набрання законної сили редакцією ст. 76 КК України, а тому її положення не можуть бути застосовані, оскільки погіршують становище обвинуваченого ОСОБА_5 .

Водночас, слушними є доводи прокурора в частині невірного зазначення судом органу, який повинен здійснювати нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Станом на день ухвалення вироку судом, контроль за поведінкою засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, а не кримінально-виконавчою інспекцією.

З урахуванням наведеного, на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині зазначення органу по здійсненню нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 405,407,409,413 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2016 року відносно ОСОБА_5 змінити в частині застосування ст. 76 КК України, зазначивши про зміну органу по здійсненню нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, вказавши орган з питань пробації, замість кримінально-виконавчої інспекції, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3