АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

21 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0008593 від 25.08.2016 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Київ, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Ухвала суду мотивована тим, що з доданих до клопотання копій матеріалів кримінального провадження, убачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину у співучасті із ОСОБА_9 , відносно якого був застосований запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. При цьому, інформації про вчинення іншими підозрюваними, з часу прийняття судом відповідного рішення до подання клопотання до суду, дій, що свідчать про перешкоджання будь-яким чином досудовому розслідуванню, слідчому судді надано не було. Незважаючи на це, обґрунтовуючи необхідність подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою, стороною обвинувачення вказано про наявність соціальних зв`язків із особами, які причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, крім того, у матеріалах доданих до клопотання відсутній протокол допиту підозрюваного, з чого можна дійти висновку, що дана слідча дія протягом двох місяців проведена не була, що не завадило стороні обвинувачення посилатися на позицію підозрюваного у клопотанні, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку, що заявлені ризики носять гіпотетичний характер, а ризик переховування ґрунтується лише на суворості можливого судового рішення, у зв`язку з чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року та ухвалити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурор вказує на те, що рішення суду є необгрунтованим, у зв`язку з тим, що суд неналежним чином дослідив документи, які надавалися до клопотання про продовження запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав заперечення на апеляційну скаргу сторони обвинувачення за змістом якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2016 року у справі під №756/13668/16-к. Вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 буде вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому прокурором необґрунтовано мети продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, думку захисника та підозрюваного, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008593 від 25.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, яким є автомобіль марки «BMW525», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, прибув за адресою м. Київ, вул. Ю. Кондратюка, 3-А.

Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_6 в ході реалізації злочинного умислу, дістав предмет, схожий на пістолет, приставив його до тулуба власника автомобіля марки «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 та заволодів свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «BMW 525», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску та ключем від нього.

Після чого ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 сіли до салону зазначеного автомобіля, за допомогою ключа запалення, привели у дію двигун автомобіля та поїхали від місця первинного його знаходження, тим самим реалізувавши до кінця злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом групою осіб поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

30 серпня 2016 року о 16:30 годині ОСОБА_6 , згідно ч. 4 ст. 208 КПК України, було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

31 серпня 2016 року ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 278 КПК України, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, з урахуванням визначеного п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України випадку.

2 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії до 28.10.2016 року.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Між тим, строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0008593 від 25.08.2016 року продовжено постановою в.о. керівника Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_11 від 26.10.2016 року до трьох місяців, тобто до 30.11.2016 р.

26.10.2016 року слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 30 днів.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою. Крім того, посилається на те, що на даний час по даному кримінальному провадженню не виконаний ряд слідчих дій, у зв`язку із чим постановою в.о. керівника місцевої прокуратури №5 строк досудового розслідування був продовжений до 3-х місяців.

27.10.2016 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва в задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено наявності будь-яких підстав для продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя має врахувати обставини, визначені ст. 178 цього Кодексу, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Разом з тим, як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повному обсязі.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою та відмовляючи повністю в задоволенні клопотання, слідчим суддею не в повній мірі досліджено матеріали провадження та дані про особу підозрюваного.

Колегією суддів, під час розгляду апеляційної скарги прокурора, встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що підтверджується зібраними у судовому та кримінальному провадженні доказами, які були досліджені судом апеляційної інстанції.

При цьому, слід зазначити, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою у вчиненні злочину, а зобов`язаний лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Крім того, обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Також, на думку колегії суддів, слідчим доведено продовження існування ризику того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на тяжкість та обставини вчинення злочину.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що слідчим не викладено та не доведено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Оскільки за змістом клопотання відсутні відомості, що існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, проведення яких потребує значного часу. Одночасно вірно зазначив, що обмеження свободи особи не може ґрунтуватись лише на суворості можливого покарання.

Враховуючи викладене, а також дані про особу ОСОБА_6 , а саме те, що він до кримінальної відповідності раніше не притягувався, має постійне місце проживання, колегія суддів вважає, що до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж зазначено у клопотанні слідчого, а саме особисте зобов`язання, оскільки слідчий не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри і зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За встановлених обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження колегією суддів не встановлено. Крім того, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою («Фельдман проти України» п. 80).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи, а саме ті, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив документи, які надавалися до клопотання про продовження запобіжного заходу є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню із постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0008593 від 25 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 р я с у н