Ухвала іменем україни 15 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами та доповненнями до них засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року.
Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року, засуджено:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірська, Дніпропетровської області, громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,

- за ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 153 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років;

- за п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у справі.
Цим вироком також засуджено ОСОБА_7 вирок щодо якого не оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року зазначений вирок змінено, виключено з резолютивної частини вироку призначення покарання засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК у виді 15 років позбавлення волі як винесене надмірно.

В іншій частині вирок залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку ОСОБА_6 засуджено за: незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань; задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене групою осіб; умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене за попередньою змовою групою осіб; умисне вбивство з метою приховати інший злочин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство. Злочини вчинено за наступних обставин.

16 серпня 2011 року, приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, запросили ОСОБА_9 відсвяткувати з ними день народження на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де під час спільного розпивання спиртних напоїв, застосовуючи фізичну силу, заштовхали ОСОБА_9 в приміщення гаража та одягнули їй на шию ланцюга, прив`язали до металевих дверей, які закрили з іншої сторони та залишили потерпілу до 17.00 години. У вказаний час, продовжуючи свій злочинний умисел, вивели ОСОБА_9 на вулицю, тримаючи за ланцюг, посадили за стіл та вимагали щоб остання з ними вживала спиртні напої, а коли потерпіла намагалась перечити їм, то ОСОБА_7 утримуючи останню за ланцюг, наніс їй не менше 20 ударів по голові, а в цей час ОСОБА_6 фрагментом ніжки від табуретки не менше 15 ударів по голові. Крім того, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 не менше 8 поверхневих ножових поранень по спині. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , утримуючи ОСОБА_9 на ланцюгу, завели її в будинок і вимагали задовольнити їхню статеву пристрасть неприродним способом, погрожуючи останній фізичною розправою у разі її відмови. Потерпіла, побоюючись за своє життя, задовольнила статеву пристрасть ОСОБА_7 та ОСОБА_6 неприродним способом, а потім, скориставшись моментом коли вони заснули, втекла.

Крім того, 10 листопада 2011 року о 17.00 годині, під час спільного розпивання спиртних напоїв ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_2 , між ними виникла сварка, під час якої на ґрунті неприязних стосунків, що виникли раптово, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 не менше двох ударів кулаком в обличчя, від яких остання втратила рівновагу і упала, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою в бік ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 не менше 2 ударів кулаками в ділянку тулуба. Взявши на кухні кухонного ножа та повернувшись у кімнату, де ОСОБА_6 тримав ОСОБА_10 за руки, ОСОБА_7 умисно наніс потерпілій один удар ножем в ліву половину грудної клітки в ділянку серця, внаслідок чого потерпіла померла. Після вказаних дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 винесли тіло з квартири та сховали в каналізаційному люці, що знаходиться за по АДРЕСА_3 .

Після заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стали проживати у квартирі потерпілої, куди неодноразово приходила бабуся останньої ОСОБА_11 з метою з`ясування місцезнаходження її онуки. Не бажаючи бути викритими, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 12 листопада 2011 року о 15.00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під приводом показати місцезнаходження ОСОБА_10 , на автомобілі таксі вивезли ОСОБА_11 в бік с. Доброгірськ. Вийшовши з таксі, відвели останню в лісопосадку, де накинули їй на шию петлю та утримували до того часу, поки потерпіла не впала на землю. Після того ОСОБА_7 підійшов до лежачої на землі ОСОБА_11 та, нахилившись, правою рукою продовжив здавлювати шию останньої, поки вона не перестала виказувати ознаки життя.

Виявивши у ОСОБА_11 ключі від квартири АДРЕСА_4 , забрали їх та в середині листопада 2011 року в нічний час проникли туди, звідки таємно викрали належне їй майно на загальну суму 500 грн.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень та про направлення справи на новий судовий розгляд у зв`язку з істотним порушенням судами вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону. Свої вимоги обґрунтовує тим, що злочини, за які його засуджено, він не вчиняв, а матеріали кримінальної справи не містять доказів його винуватості. Посилається на неповноту досудового та судового слідства, зазначає, що обвинувачення обґрунтовано на припущеннях, показах свідків, які не були очевидцями злочину, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що його не було ознайомлено з матеріалами кримінальної справи, а також про порушення районним судом вимог п.п. 3, 8, 10 ч. 2 ст. 370 КПК 1960 року та порушення його права на захист. Стверджує, що злочинів щодо потерпілої ОСОБА_9 він не вчиняв, а обвинувачення ґрунтується лише на неправдивих показах потерпілої. Вважає, що суд незаконно поклав в основу вироку відеоролик з його мобільного телефону. Вказує, що суд неправильно кваліфікував його дії по епізоду вбивства потерпілої ОСОБА_10 , оскільки, відповідно до показів свідка ОСОБА_12 потерпілу ОСОБА_10 вбив ОСОБА_7 без допомоги ОСОБА_6 . Зазначає, що його вина у вбивстві потерпілої ОСОБА_11 нічим не підтверджена. Стверджує, що ОСОБА_7 давав неправдиві покази. Вважає, що апеляційний суд ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 377 КПК та не виконав вказівки ВССУ і не перевірив всі доводи апеляційних скарг. Крім того, посилається на те, що в ухвалі ВССУ від 31 березня 2016 року було зазначено лише про незаконність складу суду і не надано оцінки іншим істотним порушенням.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилається на істотне порушення судами вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, однобічність, неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Мотивуючи свої вимоги захисник зазначає, що було порушено право засудженого ОСОБА_6 на захист, оскільки сплинув термін договору, який був укладений із адвокатом ОСОБА_13 . Вважає, що в судових рішеннях не наведено обставин, які перешкоджають застосуванню позбавлення волі ОСОБА_6 на певний строк, а не довічного позбавлення волі. Стверджує, що злочини, за які засуджено ОСОБА_6 , останній не вчиняв, а матеріали кримінальної справи не містять доказів його винуватості. Зазначає, що обвинувачення ґрунтується на неправдивих та неперевірених показах свідків. Вважає, що судом та органом досудового слідства не встановлено на якій підставі у ОСОБА_6 міг виникнути умисел спрямований на позбавлення волі потерпілої ОСОБА_10 , а також не наведено жодного доказу коли могла настати попередня змова між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Стверджує, що суд не врахував покази свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що саме ОСОБА_7 вбив потерпілу ОСОБА_10 . Вказує, що в матеріалах справи немає доказів причетності ОСОБА_6 до вбивств потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 він був лише учасником приховування злочину. Зазначає, що всі дії по відношенню потерпілої ОСОБА_9 вчиняв ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які підтримали доводи своїх касаційних скарг та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який не підтримав доводи касаційних скарг засудженого та його захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 370 КПК 1960 року підставою для скасування судових рішень є істотне порушення чинного законодавства, яке регламентує право на захист. Зокрема, рішення підлягають обов`язковому скасуванню тоді, коли таке порушення позбавило чи обмежило підозрюваного, обвинуваченого, підсудного або їх захисників у здійсненні цього права і перешкодило чи могло перешкодити суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК, ст. 70 КК та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. У відповідності з положеннями ст. 45 КПК 1960 року передбачено обов`язкову участь захисника під час розгляду даної кримінальної справи в суді.
З матеріалів справи вбачається, що апеляційний суд розглянув дану кримінальну справу за участю адвоката ОСОБА_13 , який здійснював захист інтересів засудженого ОСОБА_6 .
Однак, відповідно до договору про надання правової допомоги від 18 вересня 2014 року, який був укладений між адвокатом ОСОБА_13 та засудженим ОСОБА_6 , термін дії вказаного договору два роки закінчився на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Враховуючи цю обставину у адвоката ОСОБА_13 закінчилися повноваження на захист інтересів засудженого ОСОБА_6 в судовому засіданні. (т. 9, а.с. 156-158)
Апеляційний суд, при перегляді справи в апеляційному порядку, зазначену обставину залишив поза увагою, та ухвалив незаконне судове рішення з порушенням права засудженого на захист.
Вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними, а тому ухвала апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 , а також, оскільки дії засуджених тісно пов`язані, на підставі ст. 395 КПК 1960 року і щодо засудженого ОСОБА_7 , підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути вказані недоліки, забезпечити засудженим належну правову допомогу, повно і всебічно перевірити всі доводи апеляційних скарг засуджених та їх захисників, а також доводи, зазначені у касаційних скаргах, та постановити рішення, яке б відповідало вимогам кримінально-процесуального закону.

Керуючись ч. 1 ст. 398, ст.ст. 394 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15

розділу ХI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 та в порядку ст. 395 КПК України 1960 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3