Справа № 461/1518/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2017
Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Львові угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню №0000286 між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 та:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суоярві Республіка Карелія, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимим, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює помічником начальника загону начальником групи міжнародного співробітництва та прикордонно-представницької роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу помічником начальника загону начальником групи міжнародного співробітництва та прикордонно-представницької роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. п. 5.1, 5.2 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України від 05.07.2011 №330/151/809/934/146, п. п. 3, 4 «Порядку дій військовослужбовців та працівників оперативних підрозділів Державної прикордонної служби України щодо уникнення втягування в протиправну діяльність» затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №977 від 14.12.2010 та п.1. розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.10.2016 №Т/32-6940 «Про визначення порядку дій», з метою особистого незаконного збагачення, 19.10.2016, близько 11.00 год., перебуваючи у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за адресою: АДРЕСА_2 , одержав для себе від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 800 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент одержання становить 20530,44 грн., за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави (начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_7 );

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом на одержання неправомірної вигоди, будучи працівником правоохоронного органу та обіймаючи зазначену посаду, діючи умисно, з корисливих мотивів, у порушення наведених вимог закону, з метою особистого незаконного збагачення, 21.01.2017, близько 12.30 год., перебуваючи у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , одержав для себе від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 400 доларів США,що згідно офіційного курсу НБУ на момент одержання становить10976,86 грн., за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави (начальником відділу прикордонного контролю штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_7 та службовими особами відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 );

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом на одержання неправомірної вигоди, будучи працівником правоохоронного органу та обіймаючи зазначену посаду, діючи умисно, з корисливих мотивів, у порушення наведених вимог закону, з метою особистого незаконного збагачення, 04.02.2017, близько 13.15 год., перебуваючи у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за адресою: АДРЕСА_4 , одержав для себе від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 800 доларів США,що згідно офіційного курсу НБУ на момент одержання становить 21589,58 грн., за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави (начальником відділу прикордонного контролю штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_7 та службовою особою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 капітаном ОСОБА_8 ).

Таким чином, ОСОБА_4 , одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.369-2 КК України.

Разом з обвинувальним актом до Галицького районного суду міста Львова надійшла угода від 27.02.2017 р. між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 . Відповідно до цієї угоди: прокурор з одного боку, та підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується і у якому він підозрюється та обвинувачується.

Предметом угоди є беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Сторони погоджуються на тому, що ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, необхідно призначити покарання у вигляді у виді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному кримінальному правопорушенні.

Із запропонованими в угоді видом та мірою покарання підозрюваний ОСОБА_4 згоден.

Суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та ОСОБА_4 обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для ОСОБА_4 наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

ОСОБА_4 роз`яснено, що відповідно до ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

ОСОБА_4 роз`яснено, що відповідно до ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у ОСОБА_4 чи цілком він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На що ОСОБА_4 підтвердив суду, що цілком зрозумів вищезазначене.

Відповідно з вимогами ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_4 роз`яснено, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою може скасувати вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

ОСОБА_4 пояснив суду, що йому зрозумілі характер і суть обвинувачення і він визнає себе винним в скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, він не заперечує проти затвердження зазначеної угоди, йому зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому ОСОБА_4 пояснив, що зможе виконати взяті на себе зобов`язання.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і на відповідність вимогам КК України (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), суд прийшов до висновку, що можливо затвердити зазначену угоду та ухвалити вирок на підставі цієї угоди з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 27.02.2017 р. між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості за ч 2 ст. 369-2 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 369-2 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання за ч 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попереднім у виді домашнього арешту.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
- грошові кошти у сумі 800 (вісімсот) доларів США купюрами по 100 (сто) доларів США кожна із наступними серіями та номерами: AB87301679S, AB32552295B, AB08529546T, DB12477557B, HD23363522A, HI41412908A, KD19703052A, HD81228685A, які зберігаються в АТ «Ощадбанк» та належать на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , - повернути останньому за належністю;
- джинси ОСОБА_4 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів повернути власнику ОСОБА_4 ;
- змиви з лівої та правої долонь рук ОСОБА_4 , одержані 04.02.2017 року під час обшуку останнього знищити;
- мобільний телефон ОСОБА_4 марки Самсунг модель С4, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений сторонами кримінального провадження до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення та на підставах, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1