Справа №639/1901/17
Провадження №1-кп/639/277/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002522 від 09.10.2016 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.03.2017 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
08.10.2016 року приблизно о 17 годині ОСОБА_4 знаходився в комп`ютерному клубі «Підземне місто» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 56/58, де за одним із столів побачив раніше незнайомого ОСОБА_5 , який почав засипати. При цьому, мобільний телефон ОСОБА_5 лежав перед ним на столі.
Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення поміченого ним мобільного телефону, належного ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , дочекавшись коли ОСОБА_5 засне, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно заволодів лежачим на столі мобільним телефоном «Lenovo K30t», належним ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1600 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №3401 від 17.03.2017 року.
Крім того, ОСОБА_4 26.01.2017 року приблизно о 17 год. 30 хв. знаходився на платформі №5 автостанції, розташованої поблизу станції метро «Холодна гора», де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_6 , у якої з бокового кармана, справа, її пуховика виднівся мобільний телефон «Meizu M3s».
Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення поміченого ним мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на повторне викрадення чужого майна, відчуваючи безкарність за раніше вчинену крадіжку, спочатку наблизився до ОСОБА_6 ззаду, а потім, коли вона почала входити до маршрутного таксі, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, таємно заволодів її мобільним телефоном «Meizu M3s».
Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3097 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 3401 від 17.03.2017.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих злочинах за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення злочинів, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочинів так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 надав показання,що в жовтні 2016 року в денний час він знаходився в комп`ютерному клубі «Підземне місто», де побачив раніше не знайомого ОСОБА_5 , в якого лежав мобільний телефон на столі. Коли цей чоловік заснув, він впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав цей мобільний телефон та пішов із комп`ютерного клубу. Вказаний мобільний телефон він продав в одному із магазинів в «Дитячому світі» за 700 грн.
Також, в січні 2017 року він знаходився на платформі автобусної станції поблизу метро «Холодна гора», де побачив, що у дівчини із карману пуховика виглядає мобільний телефон. Коли дівчина сідала в маршрутне таксі, він підійшов до неї ззаду та витягнув мобільний телефон із карману. Після цього, зустрів знайомого ОСОБА_7 та викрадений мобільний телефон здав до ломбарду під його документи.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу винного.

На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності не має, одружений, має малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше судимий.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 ,суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст.12 КК України є умисними злочинами середньої тяжкості, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєних злочинів, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді арешту за санкцією ч.1 ст.185 КК України та покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за ч.2 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 необхідно призначити остаточно покарання за сукупністю злочинів, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, суд не знаходить достатніх підстав для застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням), враховуючи кількість епізодів вчинених ними злочинів та той факт, що обвинувачений раніше неодноразово (4 рази) притягався до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2017 року у відношенні ОСОБА_4 , за яким він засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, необхідно звернути до окремого виконання.

До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню не заявлено.
В порядку ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 6 (шість) місяців арешту;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на нього обов`язки: заборонити у період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня залишати житло без дозволу прокурора чи суду; прибувати до суду за першою вимогою.

Після набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 затримати та через Державну установу «Харківська установа виконання покарань №27» направити до місць відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2017 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у сумі 3095,00 грн. (три тисячі дев`яносто п`ять гривень).

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон «Lenovo K30t» - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 як законному власнику (к/п а.с.28-29).
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведену по кримінальному провадженню судову-товарознавчу експертизу на суму 99,00 грн. (дев`яносто дев`ять гривень 00 коп.), перерахувавши їх на користь держави (код доходів 24060300, р/р №0005, код банку 37999680, МФО 851011, установа банку УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1