Справа № 463/4887/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/647/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20.04.2017 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
представника медичного закладу ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:

захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20.04.2017року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а справу спрямувати суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20.04.2017 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру. Мотивуючи свою апеляційну скаргу, захисник зазначає, що ухвала від 20.04.2017 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 ухвалена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та спеціального законодавства про психіатричну допомогу в Україні. Зокрема висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, обставини справи встановлені не повно, провадження здійснено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції порушено строк розгляду такої категорії справ.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що неможливість участі в судовому засіданні внаслідок стану здоров`я ОСОБА_7 не зазначена в медичних документах, що надані суду.
Судом не встановлено, як саме динамічно спостерігали за ОСОБА_10 , якщо вона була госпіталізована саме тоді, коли надійшла судова ухвала, як саме відбувалось лікування, і яким чином забезпечувались права особи та хто наглядав (та якість нагляду)за дотриманням цих прав.
При апеляційному розгляді справи захисник підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

Прокурор та представник медичного закладу заперечили проти доводів апеляції. Представник медичного закладу подав письмові заперечення, в яких викладена позиція медичного закладу по суті апеляційних вимог.
Згідно з оскаржуваною ухвалою суду, до суду першої інстанції звернувся із поданням лікар-психіатр Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру про продовження застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Заслухавши доповідача, захисника, прокурора, думку представника медичного закладу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 22Л2.2011 року до ОСОБА_7 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 27.09.2012 року ОСОБА_7 продовжено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 01.02.2013 року ОСОБА_7 змінено застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в умовах Комунального закладу Львівської обласної ради Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру.

Проте, ця ухвала суду надійшла у медичний заклад 29.08.2016 року.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 44 від 02.09.2016 року, щодо гр. ОСОБА_7 до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, за своїм психічним станом хвора потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В описовій частині цього висновку вказано, що ОСОБА_7 диспансер не відвідувала. З цього приводу у Сихівський ВП ГУНП у Львівській області було скеровано клопотання про розшук та доставку ОСОБА_7 . Лише після цього, 02.09.2016 року ОСОБА_7 з`явилась на прийом та була оглянута комісією лікарів психіатрів.

Покликання ж в апеляції, що ОСОБА_7 без рішення суду примусово лікували впродовж 2013 по 2016 р.р. не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Відповідно до ст. 95 Кримінального кодексу України від 05.04.2001 року у разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад шість місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. З ст. 514 Кримінально-процесуального кодексу України від 13.04.2012 року розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року є безпідставними та необґрунтованими, а ухвалу суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своїй ухвалі, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Покликання апелянта не те, що суд неправомірно розглянув справу у відсутності ОСОБА_7 не ґрунтуються на вимогах закону та не узгоджуються із ст.506 КПК України. Порушення судом першої інстанції строків розгляду даної справи не може бути підставою для скасування ухвали, на що покликається апелянт.

При апеляційному розгляді представник медичного закладу лікар психіатр ОСОБА_9 пояснив суду, що на нього покладено обов`язки по лікуванню ОСОБА_7 . Де в даний час вона перебуває, йому невідомо. Проте, ОСОБА_7 до кінця не вилікувалась. Він вважає, що подання про продовження її лікування у примусовому порядку є підставне.

Колегія суддів вважає, що підстав для сумнівів у правдивості пояснень лікара психіатра ОСОБА_9 немає.

Апеляційний суд при перевірці справи не виявив допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміну ухвали, на що вказує апелянт.

За таких обставин, апеляційна скарга подана захисником ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року по справі № 463/4887/16-к, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20.04.2017 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з моменту проголошення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4