У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 149/3197/16-к

Провадження №1-кс/149/2/17

26.01.2017 року м.Хмільник

Слідчий суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , особи яка подала скаргу - потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник на підставі угоди, прокурора - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_3 на постанову прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області від 26.11.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000484 , -

ВСТАНОВИВ:
До Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла скарга представника потерпілого ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_3 на постанову прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області від 26.11.2016 року у кримінальному провадженні за № 0000484 про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в суді і вичерпано можливості їх отримання.
Скарга мотивована тим, що прокурор зробивши висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, виклавши у постанові показання свідків, висновки експертиз, не проаналізував в сукупності наявні у справі докази, не усунув суперечності, встановлені під час досудового слідства, не зазначив мотиви неврахування окремих доказів. Потерпілий ОСОБА_3 з висновками експертизи № 1413/1414/16-21 від 03.06.2016 року взагалі не був ознайомлений, більше того, ні потерпілий, ні його представник з матеріалами провадження не були ознайомлені. Слідчий не поставив до відома потерпілого про те, що згідно висновку даної експертизи ОСОБА_7 не мав можливості запобігти зіткненню з велосипедом, що позбавило можливості потерпілого в повній мірі реалізувати свої права, зокрема, заявити клопотання про допит експерта аби усунути розбіжності як самої експертизи, так і фактичних обставин події. Висновок експерта спеціаліста автотехніка базується на вихідних даних, наданих слідчим з урахування лише однієї версії, покази сторони обвинувачення взагалі до уваги не бралися, що в свою чергу вплинуло на висновки експертизи. Всі висновки експертизи були зроблені на тому, що потерпілий знаходився в динаміці, тобто рухався в напрямку руху автомобіля ВАЗ, але як стверджує сам потерпілий він не рухався, а знаходився статично на проїзній частині, зупинившись з метою відповісти на телефонний дзвінок, після чого почув писк гальм автомобіля, втратив свідомість. Також прокурор в оскаржуваній постанові постійно акцентує увагу на тому, що потерпілим ОСОБА_3 під час руху на велосипеді було порушено вимоги п. 6.2 ПДР, тобто велосипед не був обладнаний світлоповертачем, хоча в своїх показах від 29.07.2015 року водій автомобіля ОСОБА_7 зазначає, що будь-яких освітлювальних приборів на велосипеді він не помітив, окрім маленького катафотного квадратика на багажнику велосипеда. Тобто, ОСОБА_7 своїми показами визнає той факт, що велосипед був обладнаний світло-відбиваючим катафотом, який надає можливість учасникам руху вирізнити велосипед. В оскаржуваній постанові прокурор зазначає, що під час руху на велосипеді було порушено п.п. «а» п. 6.6 ПДР України і це при тому, що такого підпункту в даній нормі взагалі немає. Також прокурор в оскаржуваній постанові посилається на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 25.08.2016 року, якою була скасована попередня постанова про закриття провадження у справі від 04.08.2016 року. Після скасування судом постанови прокурора від 04.10.2016 року і заступником прокурора Вінницької області ОСОБА_8 02.11.2016 року та спрямування справи до Калинівської місцевої прокуратури, процесуальний керівник по справі направив вказану справу з вказівками прокуратури області до слідчого для проведення досудового розслідування просто формально. Починаючи з 23.11.2016 року до 26.11.2016 року ні потерпілому ОСОБА_3 , ні його представнику не було надано можливість подати свої клопотання про проведення транспортно-трасологічної експертизи за новими вихідними даними, які були отримані під час слідчого експерименту за участі потерпілого 23.11.2016 року. Вказаними діями прокурора були грубо порушені права потерпілого по справі внаслідок чого ні потерпілий, ні його представник не може в черговий раз реалізувати свої процесуальні права в справі, а саме заявити клопотання про проведення експертизи, допит свідків чи проведення окремих слідчих дій.
Враховуючи викладене, представник потерпілого зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи з порушенням прав потерпілого, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, з направленням кримінального провадження до Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області для організації проведення досудового розслідування.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 , його представник ОСОБА_4 підтримали скаргу, з наведених в ній підстав. Також зазначили, що в усній формі звертались до прокурора, слідчого щоб ознайомитись з матеріалами справи і їм не було надано такої можливості. Звернули увагу на те, що на велосипеді був катафот. Потерпілий зазначив, що коли їхав на велосипеді то дзвонив телефон, який він не встиг дістати. Чи були у нього навушники не пам`ятає, вважає, що їх не могло бути. Потерпілий у слідчого був тричі, давав пояснення, однак клопотань не заявляв. З попередніми постановами про закриття кримінального провадження також не погоджувався, їх оскаржував. Представник потерпілого зазначив, що про оскаржувану постанову дізнались 05.12.2016 року.
Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, зазначила що вважає її необґрунтованою, безпідставною, а тому просила відмовити в задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення потерпілого, його представника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000484, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000484 від 28.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, прокурором Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 26.11.2016 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в суді і вичерпанню можливості їх отримання, тобто на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 22 КПК України,сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено обставин що стали підставою для закриття кримінального провадження. Вказаний висновок прокурора ґрунтується на належних та допустимих доказах, зібраних під час досудового розслідування кримінального правопорушення, а тому оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.
Постановою прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 26.11.2016 року (а.с. 297-311) кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в суді і вичерпанню можливості їх отримання.
Доводи ОСОБА_3 , його представників щодо порушення його прав як потерпілого не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження потерпілого неодноразово допитував слідчий, зокрема 24.11.2015 року, 01.08.2016 року, за участі також представника потерпілого. Також за участі потерпілого та його представника було проведено слідчий експеримент 23.11.2016 року, однак ні заяв, ні клопотань як під час вказаних слідчих дій, так і окремо не надходило, окрім заяви про залучення як потерпілого від 24.11.2015 року, клопотання від 16.11.2016 року про відкладення процесуальної дії, а саме слідчого експерименту, а також проведення слідчого експерименту за участі представника потерпілого від 23.11.2016 року.
При цьому, в матеріалах кримінального провадження є пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с.62), з якими його ознайомлено. В ній, зокрема, зазначено про права потерпілого подавати слідчому, прокурору, слідчому судді, суду докази, заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченого КПК, в тому числі після відкриття матеріалів згідно зі ст. 290 КПК України, а також ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття провадження.
Отже, безпідставними є доводи потерпілого та його представника про те, що вони були обмежені в праві подавати заяви чи клопотання, знайомитись з матеріалами справи.
З матеріалів кримінального провадження № 0000484 встановлено, що в даному провадженні неодноразово приймались постанови про закриття кримінального провадження, зокрема постанова прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 13.06.2016 року (а.с. 169-174), від 04.08.2016 року (а.с.222-232), від 04.10.2016 року (а.с. 239-250), у зв`язку з відсутністю доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в суді і вичерпанню можливості їх отримання. Вказані постанови були скасовані, зокрема постановою першого заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 від 12.07.2016 року (а.с. 178-179), від 02.11.2016 року (а.с. 253-254), ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 25.08.2016 року (а.с. 236), з підстав порушення ст. 2, 9, 28 КПК України, не проведення всіх можливих слідчих (розшукових) дій.
При цьому копії постанов про закриття провадження направлялись потерпілому, що підтверджено супровідними (а.с. 175, 234, 252, 313).
Як зазначив потерпілий в судовому засіданні йому було відомо про прийняття вказаних постанов, які також оскаржувались, зокрема до Калинівського районного суду Вінницької області.
У всіх вищевказаних постановах було зазначено про висновки експертизи № 1413/1414/16-21 від 03.06.2016 року, а тому доводи потерпілого про те, що його не було поставлено до відома про такі висновки є безпідставними.
Враховуючи неодноразове закриття кримінального провадження, у потерпілого виникало право ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення. Однак ні потерпілий, ні представники потерпілого не знайомились з матеріалами кримінального провадження.
Доводи потерпілого та представника потерпілого ОСОБА_4 про те, що на їх усні вимоги ознайомитись з матеріалами справи їм не було забезпечено таку можливість не доведено. Доказів звернення до слідчого чи прокурора для ознайомлення з матеріалами справи та наявність відмови в такому ознайомленні не надано.
Окрім того, ст. 303 КПК України потерпілому надано право оскарження рішень, дій чи бездіяльності як слідчого так і прокурора.
У свою чергу, з матеріалами кримінального провадження представник потерпілого ознайомився в суді, що підтверджується заявою від 26.01.2017 року.
Також в оскаржуваній постанові прокурор, посилаючись на протокол огляду місця події від 27.07.2015 року, зазначає, що велосипед рухався без увімкненого ліхтаря (фари). В додатковому допиті від 01.08.2016 року потерпілий ОСОБА_3 також зазначає, що велосипед на якому він здійснював рух був обладнаний світловідбиваючими пристроями (катафотами), які були встановлені на багажнику велосипеда ззаду, а також на бічних поверхнях коліс велосипеда, освітлювальних пристроїв на велосипеді не було.
Безпідставними є доводи потерпілого про відсутність в Правилах дорожнього руху України п.п. «а» п. 6.6, зазначена норма визначає, що велосипедисту забороняється керувати велосипедом з несправним гальмом, звуковим сигналом, а в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості - з вимкненим ліхтарем (фарою) чи без світлоповертачів.
Також безпідставними є доводи про те, що прокурор зробивши висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, виклавши у постанові показання свідків, висновки експертиз, не проаналізував в сукупності наявні у справі докази, не усунув суперечності, встановлені під час досудового слідства, не зазначив мотиви неврахування окремих доказів.
Зі змісту оскаржуваної постанови видно, що вона містить як посилання на окремі докази так і аналіз їх в сукупності. При цьому наведено мотиви не врахування окремих доказів.
Також після скасування попередніх постанов про закриття кримінального провадження виконувались вказівки прокуратури Вінницької області. Зокрема, було додатково допитано підозрюваного, додатково допитано потерпілого, надано доручення щодо встановлення свідків та очевидців ДТП, місцезнаходження навушників, а також встановлення водіїв автомобілів, які могли бути очевидцями. Однак, рапортом о/у Хмільницького ВП ОСОБА_9 від 04.08.2016 року повідомлено, що оперативним шляхом місцезнаходження навушників, які були на потерпілому ОСОБА_3 не представилось можливим, також не встановлено свідків чи очевидців події. Допитано в якості свідків лікарів швидкої допомоги, які прибули на місце ДТП, зокрема ОСОБА_10 , яка зазначила, що надаючи медичну допомогу потерпілому побачила в одному вусі потерпілого навушник, який витягнула та поклала десь з боку. Допитано свідка ОСОБА_11 . Допитано в якості свідків інспектора Хмільницького ВП ОСОБА_12 , який здійснював виїзд на місце ДТП. Допитано свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які були запрошені в якості понятих під час складання протоколу огляду місця події. Допитано в якості свідка старшого інспектора криміналіста Хмільницького ВП ОСОБА_15 , слідчого Хмільницького ВП ОСОБА_16 . Проведено слідчий експеримент за участі потерпілого. Допитано експерта ОСОБА_17 . Додатково допитано свідка ОСОБА_18 , який також зазначив, що перед транспортним засобом що рухався по вул. Курортна у напрямку руху до смт. Літин щось виїхало, оскільки перед його світлом фар щось «мелькнуло». При цьому свідок ОСОБА_18 пояснив, що коли підійшов до потерпілого то побачив, що у нього в вухах були навушники і з них грала музика.
Враховуючи це, безпідставними є доводи потерпілого та його представника про формальність виконання вказівок прокурора та проведення досудового розслідування.
Окрім цього в матеріалах кримінального провадження наявні протоколи огляду місця події, з схемою місця ДТП, фототаблицями. Проведено судово-медичну експертизу № 141 від 25.09.2015 року, стосовно тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_3 . Проведено автотехнічну експертизу автомобіля ВАЗ 2107 та встановлено, що на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ -2107 д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться у технічно несправному, проте працездатному стані, що полягає в не спрацюванні задніх гальмівних механізмів, що виникло через пошкодження регулятора тиску гальмівних сил задніх гальмівних механізмів (підклинювання-закисання циліндра) в результаті потрапляння значної кількості бруду в місце де знаходиться даний регулятор. На момент огляду рульове керування та ходова частина даного автомобіля знаходиться в працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування та ходової частини автомобіля на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. Шини відповідають вимогам ПДР. Проведено автотехнічну експертизу, висновок № 610а від 30.11.2015 року та встановлено, що кут між подовжніми вісями автомобіля ВАЗ 2107 та велосипедом «Ардіс-Славутич» у момент первинного контакту складав біля 1900. Проведено слідчі експерименти за участі ОСОБА_7 .
Проведено судово-медичні експертизи № 234 від 22.12.2015 року , № 53 від 11.05.2016 року щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 . Проведено автотехнічну експертизу № 728а від 21.01.2016 року, відповідно до якої в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогам п. 12.2, 12.3 ПДР.
Проведено огляд місця події від 05.02.2016 року. Проведено автотехнічну експертизу № 151а від 26.02.2016 року, якою встановлено, що в ситуації яка склалася, при технічних параметрах вказаних в постанові про призначення експертизи та при тій умові, що відстань між автомобілем та велосипедистом в момент виникнення небезпеки для руху становила 57 м., водій автомобіля ВАЗ -2107 ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на велосипедиста шляхом термінового гальмування із зниженням швидкості руху автомобіля до швидкості руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР.
Допитано свідків ОСОБА_18 від 14.03.2016 року, ОСОБА_19 від 11.04.2016 року.
Оголошено підозру ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України., допитано підозрюваного ОСОБА_7 .
Проведено слідчий експеримент за участі підозрюваного ОСОБА_7 від 17.05.2016 року.
Призначено та проведену комплексну автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу № 1413/1414/16-21 від 03.06.2016 року, якою встановлено, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_7 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.п. 12.2, 12.3 ПДР, а велосипедист ОСОБА_3 , як учасник дорожнього руху, вимогами п. 10.1 ПДР. Свідчення учасника події ОСОБА_7 та очевидця ОСОБА_18 щодо розвитку механізму ДТП можуть бути технічно спроможними. З врахуванням слідової інформації, зафіксованої при огляді місця події місце наїзду на велосипедиста розташоване на смузі руху автомобіля ВАЗ 2107 та могло розташовуватись на відстані близько 1.1м. до правого краю проїзної частини, згідно свідчень водія ОСОБА_7 . За умови виконання п.п. 12.2, 12.3 ПДР України та за умови технічно справного транспортного засобу водій автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_7 не мав технічної можливості попередити дане ДТП шляхом термінового гальмування для зменшення швидкості руху автомобіля ВАЗ до швидкості руху велосипедиста для того, щоб автомобіль не увійшов у контакт з велосипедом з моменту зміни напрямку руху останнього згідно відомостей слідчого експерименту від 17.05.2016 року.
У свою чергу в оскаржуваній постанові прокурором описано, проаналізовано та надано правову оцінку кожному доказу, а також їх сукупності, в тому числі підстави не прийняття даних слідчого експерименту за участі потерпілого, в тій частині що потерпілий не рухався.
Враховуючи викладене, відсутні підстави вказані в скарзі для скасування оскаржуваної постанови прокурора.
Керуючись ст. ст. 22, 24, 26, 303, 306, 307, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_3 на постанову прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 від 26.11.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000484 - відмовити повністю.

Ухвала може буди оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1