Єдиний унікальний номер: 343/1087/17
Номер провадження: 1-кп/0343/116/17
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акта
20 липня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого- ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 07.09.2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Стрийського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, директора ПМП "ТЕМП", раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2017 року з прокуратури Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000080 від 07.09.2016 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 ч.1 КК України.

Ухвалою Долинського районного суду від 04.07.2017 року за клопотанням обвинуваченого, підтриманого його захисниками, дане кримінальне провадження скеровано до Апеляційоного суду Івано-Франківської області для вирішення питання про направлення до Болехівського міського суду Івано-Франківської області.

Згідно ували Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.07.2017 року у задоволенні вищевказаного подання відмовлено, кримінальне провадження повернуто в Долинський районний суд.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд в даному кримінальному провадженні, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Долинському районному суду Івано-Франківської області. Порушень вимог КПК України під час досудового розслідування не допущено. Кримінальне провадження підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні. Заперечив, щодо заявленого клопотання про повернення обвинувального акта., оскільки він відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Факти, наведені у клопотанні, оскаржувались, були дослідженні та визнані правомірними.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про повернення обвинувального акта, так як він не відповідає вимогам КПК України.

В обгрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим було порушино його право, передбачене ч. 3 ст. 93 КПК України, відповідно до якої сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом ініціювання проведення слідчих ( розшукових) дій, та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Так, 22.05.2017 року його викликано до слідчого, та не зважаючи на звернення про ознайомлення з матеріалами справи, в якому було відмовлено, в 11.10 год. вручено змінене повідомлення про підозру. Реалізуючи право на захист, він оголосив слідчому, що готує письмове клопотання про одночасний з ним допит як свідків певних осіб, в тому числі ревізора, у 12.50 год. зареєстрував дане клопотання, однак слідчим розглянуто так і не було. Не вирішивши вказаного клопотання того ж дня в 13 год. 12 хв. було оголошено про закінчення досудового розслідування, та відкрито матеріали кримінального провадження. Отже, слідчий та процесуальний прокурор надали йому дві години і дві хвилини щоб він міг ефективно захищатися від нової підозри, хоча у відповідності до вимог ч. 4 ст. 338 КПК України для захисту проти нового обвинувачення, в судовому засіданні розгляд справи відкладається не менше як на сім днів.

Згідно вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, які є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором. Так відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. У вказаному обвинувальному акті повністю відсутній такий елемент як формулювання обвинувачення, а замість цього обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатися у обвинувальному акті відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. В обвинувальному акті, всупереч наведеному, відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення із зазначенням події злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, часу, місця, способу його вчинення, мотивів і наслідків злочину, які прокурор вважає встановленими як такі, що вказують на наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, та на підставі яких формулювалось в подальшому обвинувачення щодо нього та визначалась правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Також в обвинувальному акті зазначено не достовірні, а надумані слідчим обставини. Зокрема, орган досудового розслідування, зазначивши у обвинуваченні, що "маючи на меті вчинити умисне ухилення від сплати податків шляхом протиправного формування витрат підприємства за наслідками начебто придбання деревини дуба, ОСОБА_6 вирішив використати документи від імені фізичних осіб-підприємців, які не здійснювали законної господарської діяльності, а їх документи та реквізити використовувалися іншими особами без законних на те підстав. Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 підписав ряд договорів купівлі-продажу про нібито придбання лісопродукції у фізичних осіб підприємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були зареєстровані ОСОБА_12 , усупереч вимог ч. 2 ст. ст. 14, п. 5 ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», використовувалися ОСОБА_13 , без законних підстав, а також не здійснювали будь-якої господарської діяльності, у тому числі, з приводу реалізації деревини. Підписавши вказані договори та достовірно знаючи про їх невиконання в майбутньому, ОСОБА_6 , отримав від ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , підроблені первинні (бухгалтерські ) документи, а саме: накладні та видаткові накладні, якими було оформлено неіснуючі (безтоварні) господарські операції з постачання протягом 2013-2014 років в адресу ПМП «Темп» деревини дуба від фізичних осіб підприємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . За цей час ОСОБА_6 отримав підроблені накладні та видаткові накладні (перелік). Ніякого відношення ОСОБА_12 , до реєстрації ОСОБА_11 як ФОП не мав і не має, оскільки ОСОБА_11 , зареєстрована як підприємець та здійснює свою діяльність у Тернопільській області, а ОСОБА_12 та інші вказані слідчим ФОП проживають, зареєстровані та здійснюють свою діяльність на території Болехівської міської ради Івано-Франківської області. Жодного документу чи рішення суду, який би встановлював що вищеназвані слідчим ФОП зареєстровані з порушенням вимог ч. 2 ст. ст. 14, п. 5 ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у природі не існує, вказана інформація є вигадкою слідчого.

За змістом обвинувального акта слідчим викладені обставини злочину, передбаченого ст. 358 КК України: використання завідомо підробленого документа та ч. 2 ст.212 КК України- ухилення від сплати податків, вчинене за попередньою змовою групою осіб, які не ставляться у вину ОСОБА_6 .

Прийшовши до висновку у першій частині обвинувального акта, що сировина на підприємство від фізичних осіб підприємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у продовж 2013-2014 років не постачалась, у другій частині обвинувального акта слідчий стверджує що - "володіючи вказаними документами, ОСОБА_6 придбавав за невстановлених досудовим розслідуванням обставин лісодеревину (дуб), яку переробляв на готову продукцію та надалі таку продукію реалізовував резидентам Європи, за що отримував дохід (прибуток). Отже, і в даному випадку слідчий фактично описує ознаки вчинення ОСОБА_6 іншого злочину, передбаченого статтею 198 КК України, придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом. У відповідності до роз`яснень, наданих у науково-практичних коментарях до ст. 212 КК України, предметом злочину є - податки, збори, інші обов`язкові платежі, що входять в систему оподаткування і введені у встановленому законом порядку. Вчинення злочину, пов`язаного з отриманням в тій чи іншій формі доходу, наприклад, викрадання майна, одержання хабара, придбання майна, одержаного злочинним шляхом, не породжує легальний об`єкт оподаткування. Тому дії особи, яка скоїла злочин, пов`язаний із вилученням майнової вигоди, повинні кваліфікуватись лише за відповідними статтями КК України без додаткової кваліфікації за ст. 212 КК України.

Також в обвинувальному акті слідчий не вказує чи були сплачені ПМП «Темп» всі необхідні податки за придбану, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, лісодеревину, яка була перероблена та готова продукція була реалізована через державний кордон в Європу та кошти у валюті поступили на рахунок підприємства. Якщо ж податки за придбану та перероблену лісодеревину ( яка, як вважає слідчий, була придбана за невстановлених досудовим розслідуванням обставин) були сплачені, отже кошти надійшли до бюджету, то чому слідчий не закрив кримінальне провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

В обвинувальному акті відсутні суб"єктивна та об"єктивна строни складу злочину, що також являється підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

У наданих суду документах, розписка підозрюваного про отримання обвинувального акта відсутня заміна розписки будь -якими іншими документами КПК не передбачено. Копія обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування йому не вручені.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Наданий реєстр матеріалів досудового розслідування, що є додатком до обвинувального акту, не відповідає вимогам п. 1; 2; 3 ч. 2 ст.. 109 КПК України, так як у розділі І «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії» не вказано номер процесуальної дії, не вказано повне її найменування, де, ким, (у кого) вона проводилася. Також слідчим у вказаному реєстрі не вказано жодне повідомлення, яке за змістом ч. 1 ст. 111 КПК України, є процесуальною дією, в тому числі повідомлення про виклик для вручення обвинувального акта ОСОБА_6 .

У розділі ІІ «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» не вказано їх реквізити, зокрема невідомо про які речові докази іде мова, (порядковий номер 22) де і в кого має проводитися обшук по ухвалі суду (порядкові номера 8-11; 20-21), не вказано про дату складення обвинувального акта, який згідно ст. 110 ч.4 КПК України також є процесуальним рішенням.

Захисники підтримали клопотання обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

При цьому, ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не в повній мірі відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акта у даному кримінальному провадженні в ньому викладені лише зміст встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній, що є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та порушенням права на захист обвинуваченого.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії»). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим цієї статті.
Викладаючи фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_6 обгрунтовно підозрюється в умисному ухиленні від сплати податків, що входить в систему оподаткування, при цьому відсутнє формулювання обвинувачення, обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру.

Окрім цього, формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_6 містить посилання на обставини кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, зокрема:" ОСОБА_6 як засновник та директор ПМП "Темп"...підписав ряд договорів купівлі-продажу про нібито придбання лісопродукції у фізичних осіб-підприємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були зареєстровані ОСОБА_12 всупереч вимогам ст.14 ч.2, п.5 ч.1 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", використовувалися ОСОБА_13 без законних підстав, а також які не здійснювали будь-якої господарської діяльності, тому числі, з приводу реалізації деревини", " підписавши вказані договорм та достовірно знаючи про їх невиконання в майбутньому, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 та ОСОБА_14 підроблені первинні бухгалтерські документи, а саме накладні та видаткові накладні, якими було оформлено неіснуючі (безтоварні) господарські операції з постачанням протягом 2013-2014 років в адресу ПМП "Темп" деревини дуба від фізичних осіб-підприємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 " Правовий статус вказаних вище осіб у даному кримінальному провадженні не зазначений.

Крім того в обвинувальному акті слідчий, в порушення вимог ст.ст. 22 ч.2, ст. 94 ч.2 КПК України, при формулюванні обвинувачення посилається на докази з наведенням їхнього змісту, зокрема про отримання обвинуваченим підроблених накладних та видаткових накладних, а також незаконну реєстрацію фізичних осіб-підприємців, зазначених вище, оскільки на даній стадії кримінального провадження є неприпустимим, порушує принцип презумпції невинуватості та права на захист особи, якій висунуте обвинувачення.

Доводи обвинуваненого про те, що при складанні обвинувального акта порушено вимоги ст. 91 ч.1 КПК України, заслуговують на увагу, оскільки у ньому не зазначено час, місце вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину та відсутні об"єктивна та суб"єктивна сторони складу злочину.

Обвинувачений в клопотанні зазначив, що розділ І Реєстру матеріалів досудового розслідування, всупереч ст.109 КПК України, не містить номеру процесуальної дії, не вказано повне її найменування, де, ким (у кого) вона проводилась. Суд звертає увагу, що ч.2 ст. 109 КПК України чітко передбачено що повинен містити Реєстр матеріалів досудового розслідування. Вказані у статті вимоги дотриманні слідчим, а перевірити їх повноту на даній стадії суд не має можливості, однак це не позбавить сторін в ході судового розгляду даного кримінального провадження, якщо воно буде призначене, подавати додаткові докази. Суд зазначає, що згідно ст. 314 КПК України такої підстави для повернення прокурору обвинувального акта, як невідповідність Реєстру вимогам КПК, не передбачено.

Що стосується недоліків Реєсту матеріалів досудового розслідування щодо відсутності у ньому повідомлень, в тому числі повідомлення про виклик для вручення обвинувального акта ОСОБА_6 , які згідно ст. 111 ч. 1 КПК України є процесуальними діями, суд зазначає, що вони, хоч і не можуть виступати самостійною підставою для повернення обвинувального акта прокурору, проте за наявності інших підстав для такого повернення, з метою оптимізації судового розгляду, прокурору слід вжити заходів для відображення в реєстрі вичерпних даних, зазначених у ч.2 ст. 109 КПК України.

З приводу інших доводів, зазначених в клопотанні, на думку суду вони не підлягають розгляду на даній стадії кримінального провадження.

Через канцелярію суду обвинуваченим скеровано скаргу на дії (рішення) старшого слідчого з особливо важливих справ ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_16 , яка без будь-яких документів щодо наявності заборгованості ПМП «Темп» перед бюджетом чи цільовими фондами, без проведення документальних перевірок, незаконно, прийняла рішення про внесення у Єдиний реєстр досудових розслідувань інформації про вчинення службовими особами ПМП «Темп» злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) за фабулою: службові особи ПМП «Темп» упродовж 2013-2016 років шляхом відображення у бухгалтерському обліку та податковій звітності безтоварних операцій з придбання деревини дуба у фізичних осіб підприємців, безпідставно сформували витрати на загальну суму 5 555 756 грн, ухилившись таким чином від сплати податку на прибуток підприємства на загальну суму 1 000 036 грн, що є значним розміром.

Частиною 3 ст. 303 КПК Українии передбачено, що під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені п.п.5 та 6 частини першої цієї статті ( п.5 рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; п.6 -щодо заходів безпеки).

Розгляд скарги на дії (рішення) слідчого щодо внесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань інформації, зазначеної у скарзі, під час підготовчого судового засідання нормами КПК України не передбачений, а тому задоволенню подана скарга не підлягає.

З огляду на викладене, з метою забезпечення особі прав, передбачених КПК України, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, який закріплює у своїх рішеннях позицію про те, що відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокуророві.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 109, 291, 314 КПК України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000080 відносно ОСОБА_6 , за ч. 1 ст. 212 КК України повернути прокурору відділу прокуратури Івано-Франківської області.

У задоволенні скарги на дії (рішення) слідчого- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з часу проголошення.

Суддя: