Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1211/13-к
Провадження № 1-кп/499/1/17
У Х В А Л А

Іменем України

"04" травня 2017 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників судового провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000111 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колосівка, Веселиновського району Миколаївської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ханкервен, Касум-Ісмайловського району Азербайджана, проживаючого в АДРЕСА_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Іванівського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт кримінального провадження №0000111 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надала клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000111 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Обвинувачені проти задоволення клопотання не заперечували, просили суд його задовольнити та направити обвинувальний акт на доопрацювання.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання та вважала за можливе повернути обвинувальний акт на доопрацювання.

Вивчивши обвинувальний акт та надані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Обвинувальний акт, відповідно до ч.4 ст.110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Зокрема п.5 ч.2 ст.291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України переданий до суду обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення.

На думку суду, обвинувальний акт встановлює початок і основу судового розгляду, пред`являє обвинуваченому дані, якими обґрунтовано обвинувачення, що надає останньому можливість підготуватись до захисту. Він також вказує суду межі, в яких повинний відбуватись розгляд, та межі відповідальності обвинуваченого.

Суд вважає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення не є відокремленими поняттями. Хоча кожна відомість (поняття) має своє термінологічне значення та відповідає кожне своєму призначенню, загальною рисою їх є відповідність суті обвинувачення. Вказані обставини повинні відповідати не тільки формі, але й змісту. Окрім того, вони повинні бути викладені хронологічно, юридично стисло та мотивовано і саме головне доступно для будь-якої особи, незалежно від освіти, роду занять, або мовних ознак.

Як встановлено з обвинувального акту кримінального провадження №0000111 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в ньому викладені фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими. Окремо викладена кваліфікація злочину за ч.3 ст.185 КК України, однак не містить формулювання обвинувачення, що є порушенням вимог, передбачених ст.291 КПК України.

Вказані порушення в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого процесуального рішення судом, оскільки зазначені недоліки обвинувального акту є порушенням обвинуваченого знати у вчинені якого кримінального правопорушення його обвинувачують, тобто які саме його дії чи бездіяльність кваліфіковано, як злочин. Також, зазначені недоліки обвинувального акту фактично унеможливлюють подальший судовий розгляд кримінального провадження, оскільки відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку судом повинно бути наведене формулювання обвинувачення, визначеного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. За відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, це є неможливим. Обвинувальний акт фактично не містить зазначення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст.91 КПК України, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину має бути детально проінформована про характер і причину обвинувачення проти неї».

Викладені обставини, повністю співвідносяться з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до п.65 Рішення у Справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин».

Відповідно до п.51 Рішення у Справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 року, суд також нагадує, що поняття «обвинувачення» для цілей п.1 ст.6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Згідно п.34 Рішення у Справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Таким чином, враховуючи викладені обставини та принцип верховенства права (ст. 8 КПК України), суд вважає, що прокурор та слідчий при складені обвинувального акту допустили такі порушення Закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Також у своєму клопотанні захисник обвинуваченого зазначила, що відповідно до вимог закону відокремлений структурний підрозділ дистанційної колії №22 ст. Одеса-Сортувальна зобов`язаний був провести у встановленому законом порядку інвентаризацію по факту виявленої крадіжки, встановивши таким чином вартість викраденого майна, однак в матеріалах справи відсутні дані про проведення такої інвентаризації.

Згідно п. 7 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 проведення інвентаризації є обов`язковим у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства.

Однак, даних про проведення інвентаризації на час виявлення крадіжки матеріали справи не містять.

Так, відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків заподіяної кримінальним правопорушенням.
Однак, як вбачається з обвинувального акту та доданих до нього матеріалів з таким зверненням до експерта органи досудового розслідування не зверталися.
Отже, враховуючи не проведення інвентаризації одразу після виявлення факту крадіжки та експертизи про визначення розміру матеріальних збитків, під час судового розгляду справи суд позбавлений можливості встановити, яку шкоду було завдано кримінальним правопорушенням.
Отже, виходячи з вищенаведеного, та враховуючи невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту підлягає задоволенню, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України,

Керуючисьст.ст.291,314-316,350 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000111 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України повернути прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Зобов`язати прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області усунути виявлені недоліки протягом розумного строку.

Копію ухвали надати учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення через Іванівський районний суд Одеської області.

СуддяОСОБА_1