Справа № 591/6344/16-к
Провадження № 1-кп/591/471/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0000328 від 17.10.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродж. с. Косівщина, Сумського району, Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду інспектора Сумського відділу поліції (м. Суми) ГУ НП в Сумській області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України
Встановив:
На службу в органи внутрішніх справ ОСОБА_4 прийнятий 10.07.2009. Наказами ГУ ГУНП України в Сумській області від 07.11.2015 ОСОБА_4 призначений на посаду інспектора Сумського відділу поліції (м. Суми) ГУ НП в Сумській області та одержав спеціальне звання молодший лейтенант поліції.

Згідно норм ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.

Відповідно до ст.ст. 1, 20 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_4 виконував функції офіційного представника органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являвся службовою особою правоохоронного органу - представником влади, на якого ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» покладалися обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Він мав право застосовувати заходи поліцейського примусу, передбачені ст.42 Закону України «Про Національну поліцію», а також фізичну силу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю у порядку, передбаченому ст.ст. 43-45 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином ОСОБА_4 згідно з ч. 3 ст. 18, приміткою 1 до ст. 364 КК України, являвся службовою особою, оскільки постійно здійснював функції представника влади.

Поряд з цим, ігноруючи вимоги нормативно-правових актів, ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин.

Близько 20 год. 45 хв. 13.10.2016 брати ОСОБА_6 і ОСОБА_7 прибули до власного недобудованого гаражного боксу у гаражному кооперативі «Зоря 2» у м. Суми та виявили, що у їх боксі перебуває вантажний автомобіль «CHAWGAW» д.н. НОМЕР_1 , власник якого їм не був відомий.

Аби отримати доступ до боксу, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відбуксували зазначений вантажний автомобіль, залишивши його біля в`їзду на територію гаражного кооперативу.

Незабаром на місце прибув власник вантажного автомобіля ОСОБА_8 , який, виявивши факт переміщення транспортного засобу, повідомив про це Сумський відділ поліції за телефоном «102».

Відомості за вказаною заявою про замах на незаконне заволодіння автомобілем зареєстровані у журналі ЄО Сумського ВП ГУНП за №44287 від 13.10.2016. Проведення перевірки було доручене старшому оперуповноваженому Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 .

Дізнавшись про факт виклику ОСОБА_8 співробітників поліції, ОСОБА_7 вирішив звернутися за консультацією до знайомого співробітника поліції інспектора Сумського ВП ГУНП в Сумській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , якому особисто довіряв оскільки давно підтримував із ним дружні стосунки.

Зустрівшись близько 22 год. 15 хв. 13.10.2016 із ОСОБА_7 біля будинку №73 по вул. Ковпака у м. Суми, ОСОБА_4 на своєму автомобілі відвіз того до гаражного кооперативу «Зоря 2» у м. Суми, переконався, що на місці перебуває слідчо-оперативна група Сумського ВП і з`ясував, що проведенням перевірки за заявою ОСОБА_8 займається старший оперуповноважений ОСОБА_9 .

Наступного дня ОСОБА_4 попросив у свого колеги інспектора Сумського відділу поліції ОСОБА_10 аби той організував йому зустріч із старшим оперуповноваженим ОСОБА_9 , з яким останній був особисто знайомий.

Близько 17 год. 14.10.2016 ОСОБА_10 і ОСОБА_4 на автомобілі останнього прибули до кафе «Шабо» по вул. Шевченка, 2, біля якого зустрілися із ОСОБА_9 . Останній підтвердив ОСОБА_4 факт проведення перевірки за заявою ОСОБА_8 про спробу угону автомобіля і те що особисто виїжджав на місце події. Також ОСОБА_11 пояснив, що заявник ОСОБА_8 написав заяву, що не бажає продовження проведення перевірки і претензій ні до кого не має, у зв`язку з чим, на його думку, судової перспективи ці матеріали не мають.

Довідавшись про те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_8 не вноситимуться, ОСОБА_4 вирішив використати цю обставину у своїх корисливих інтересах і незаконно, шляхом обману, а також зловживання довірою, заволодіти коштами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , тобто у нього виник умисел на вчинення щодо них шахрайських дій.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, після зустрічі зі ОСОБА_9 близько 17 год. 10 хв. 14.10.2016 зателефонував ОСОБА_7 і повідомив неправдиві дані ніби оперуповноважений ОСОБА_9 запросив 15 тисяч гривень за не притягнення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

Цього ж дня близько 18 год. ОСОБА_4 на власному автомобілі привіз ОСОБА_7 до кафе «Шабо» по вул. Шевченка, 2 у м. Суми і запросив для бесіди ОСОБА_9 , з яким у присутності ОСОБА_7 спілкувався з приводу питань, що стосуються перевірки.

Тим самим ОСОБА_4 справив перед ОСОБА_7 враження у тому, що зацікавлений аби допомогти останньому і його братові ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності.

Переконуючи ОСОБА_7 у необхідності надання неправомірної вигоди оперативному співробітнику поліції, ОСОБА_4 тим самим схиляв його до скоєння злочину надання неправомірної вигоди службовій особі.

Надалі, приблизно о 12 год. 15.10.2016 ОСОБА_7 , будучи підбуреним до давання неправомірної вигоди та введеним ОСОБА_4 в оману, зателефонував останньому і повідомив, що він і ОСОБА_6 згодні передати співробітнику поліції неправомірну вигоду. Наступного дня 16.10.2016 близько 9 год. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 і запропонував, аби той разом із братом привезли неправомірну вигоду до Сумського ВП. ОСОБА_7 погодився, попередивши ОСОБА_4 , що у них є лише частина суми 200 доларів США.

Близько 12 год. 20 хв. 16.10.2016 ОСОБА_7 і ОСОБА_6 по дорозі до Сумського ВП зустріли ОСОБА_4 біля магазину «Перший соціальний» по вулиці Першотравневій, 29 у м.Суми.

Під час цієї зустрічі ОСОБА_4 , діючи з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом обману та зловживання довірою одержав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 200 доларів США (що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на час скоєння злочину становить 5161,48 грн.), пообіцявши, що передасть їх старшому оперуповноваженому ОСОБА_9 .

У дійсності ОСОБА_4 не мав наміру передавати неправомірну вигоду службовій особі поліції, а привласнив грошові кошти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, діючи з єдиним умислом, спрямованим на одержання від ОСОБА_6 і ОСОБА_7 решти коштів із раніше обумовленої суми, ОСОБА_4 о 14 год. 04 хв. 20.10.2016 зателефонував ОСОБА_7 і запросив зустрітися у центрі м. Суми, вказавши, що той повинен узяти із собою решту коштів ніби то для подальшої передачі оперуповноваженому ОСОБА_9 .

Після цього, о 14 год. 59 хв. 20.10.2016 ОСОБА_4 і ОСОБА_7 зустрілися біля будинку №2 по вул. Г. Кондратьєва у м. Суми. Під час розмови із ОСОБА_7 . ОСОБА_4 запевнив останнього, що перевірка стосовно нього і ОСОБА_6 припинена. Згодом, о 15 год. 14 хв. 20.10.2016 до ОСОБА_4 і ОСОБА_7 прибув ОСОБА_6 .

Відразу після цього ОСОБА_4 діючи з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом обману та зловживання довірою одержав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 400 доларів США (що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановлено Національним банком України на час скоєнні злочину становить 10277,30 грн.) ніби-то для подальшої передачі старшому оперуповноваженому ОСОБА_9 . У дійсності ж ОСОБА_4 не мав наміру передавати неправомірну вигоду службовій особі поліції, а привласнив грошові кошти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_4 був затриманий співробітниками правоохоронних органів, які фіксували його протиправні дії.

Таким чином, ОСОБА_4 , маючи намір заволодіти грошовими коштами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обрав як спосіб заволодіння - підбурення останніх до давання неправомірної вигоди іншій службові особі правоохоронного органу. Натомість, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , будучи схилені ОСОБА_4 до вчинення злочину та передаючи кошти останньому, вважали, що ці кошти будуть передані службовій особі правоохоронного органу. З огляду на зазначене, ОСОБА_4 фактично підбурив ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до закінченого замаху на дачу хабара.

Загалом ОСОБА_4 шляхом обману і зловживання довірою одержав від ОСОБА_6 і ОСОБА_7 600 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України становить 15438,78 грн.

Вчиняючи вищевказані кримінальні правопорушення, ОСОБА_4 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав та бажав настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто скоїв злочини з прямим умислом.

Осіб зі статусом потерпілого по справі немає.

У судове засідання подано угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2016 року. Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України

ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненому.

Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, що відповідає 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України штраф у розмірі 10030 (десять тисяч тридцять) гривень, що відповідає 590 (п`ятсот дев`яносто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 10030 (десять тисяч тридцять) гривень, що відповідає 590 (п`ятсот дев`яносто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, з урахуванням характеру злочину, вчиненого ОСОБА_4 , та враховуючи, що кримінальне правопорушення стало можливим внаслідок зайняття ним посади у правоохоронному органі, сторона обвинувачення запропонувала, а сторона захисту не заперечувала, про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткового покарання передбаченого ст. 55 КК України, а саме позбавлення права займати посади у правоохоронних органах на строк 1 рік.

Прокурор вважає, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає положенням діючого законодавства та підлягає затвердженню, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а угода затвердженню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні йому додатково роз"яснені, визнає свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, підтвердив обставини, викладені у пред"явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення, узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості, покарання.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про визнання винуватості, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, тому що вона ґрунтується на вимогах кримінального закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 468-475 КПК України, суд
Засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2016 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, що відповідає 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України вигляді штрафу у розмірі 10030 (десять тисяч тридцять) гривень, що відповідає 590 (п`ятсот дев`яносто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 10030 (десять тисяч тридцять) гривень, що відповідає 590 (п`ятсот дев`яносто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 55 КК України, позбавити ОСОБА_4 права займати посади у правоохоронних органах на строк 1 рік.

Скасувати запобіжний засіб у вигляді домашнього арешту з носінням електронних засобів контролю з 30.11.2016 року.

Речові докази повернути власнику за належністю, а ватні тампони зі змивами, контрольні зразки вати та спеціальної хімічної речовини-знищити.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1