Справа №: 398/1810/16-к
провадження №: 1-кп/398/155/17
ВИРОК
Іменем України
"10" травня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участю прокурора ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002849 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, із базовою загальною середньою освітою, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_3 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за наступних обставин.

24 вересня 2015 року в період часу з 23.30 години до 00.30 годин, більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання в кімнаті АДРЕСА_3 , та вийшовши до тамбуру, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті спричинення потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, зі значною силою наніс останньому один цілеспрямований удар лівою ногою в область правого стегна . Внаслідок чого ОСОБА_3 впав на бетону підлогу та йому були завдані тілесні ушкодження у виді черезвертикального перелому правої стегнової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що в кінці вересня 2015 року, більш точної дати він не пам`ятає, близько 00 годин 30 хвилин за місцем свого проживання він ліг відпочивати. Крізь сон почув сильний гуркіт у двері тамбура, який не припинявся протягом 10 хвилин. Він був дуже розлючений та мав підозру, що у двері грюкає ОСОБА_3 . Коли відчинив двері побачив ОСОБА_3 , який являється його сусідом і проживає в кімнаті № 514. ОСОБА_3 стояв біля дверей та був у стані алкогольного сп`яніння , сказав, що хоче зайти, але він його не впустив, оскільки він постійно вчиняє п`яні дебоші зі своєю співмешканкою. Коли почав зачиняти двері, ОСОБА_3 схопився за них, в цей час він, ОСОБА_4 , вдарив ОСОБА_3 лівою ногою в область правого стегна . Від вказаного удару ОСОБА_3 впав на бетону підлогу на ліву сторону та в той час коли він намагався закрити вхідні двері, схопився двома руками за його ноги. Коли він, ОСОБА_4 , намагався розжати руки ОСОБА_3 до тамбура вийшла співмешканка потерпілого та почала кричати. Він залишив потерпілого та пішов до своєї кімнати. Потерпілого вдарив лише один раз лівою ногою в облать правого стегна.

Винність обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами:

-Показаннями потерпілого ОСОБА_3 , відповідно яким 24 вересня 2015 року близько 00 годин він разом зі своєю співмешканкою зібрався піти перевірити схоронність свого майна. Він з кімнати № 514 вийшов першим та чекав свою співмешканку на квартирній площадці. Але її довго не було та він почав хвилюватись, що в неї стався приступ астми. Оскільки двері тамбура були зачинені він почав з усієї сили в них стукати, але їх ніхто не відчиняв. Він почав стукати у двері дуже голосно та прислухатись. В цей час ОСОБА_4 різко відчинив двері тамбура, зачепивши його дверима, у зв`язку з чим він впав на бетону підлогу та вдарився головою. Потім підвівся та почав просити ОСОБА_4 впустити його до квартири, але останній його не впустив та вдарив один раз його ступнею в область правого стегна. Від вказаного удару він знову впав та на деякий час втратив свідомість. Прийшовши до тями він схопив ОСОБА_4 двома руками за ноги, але останній вирвався та почав його бити ногами в різні частини тіла. Через деякий час до тамбура вийшла його співмешканка та почала сварити ОСОБА_4 , у зв`язку з чим останній пішов до своєї кімнати. Оскільки у нього було перебите стегно він не міг підвестись, тому ОСОБА_6 затягла його до своєї кімнати та викликала швидку допомогу і працівників поліції;

-Показаннями свідка ОСОБА_7 , відповідно яким 24 вересня 2015 року близько 23.30 години вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 зібрались у своїх справах . Він з квартири вийшов першим та чекав її на міжповерховій площадці , а вона трохи затрималась. Коли почула крик та вийшла з квартири, то побачила, що ОСОБА_3 лежав на підлозі та біля нього ворсався ОСОБА_4 , який, побачивши її, пішов до своєї квартири. Як ОСОБА_4 бив її співмешканця, вона не бачила. ОСОБА_3 не міг підвестися, тому вона затягла його до квартири та викликала працівників міліції та швидку допомогу. Від ОСОБА_3 дізналась, що його побив ОСОБА_4 . Протягом тривалого часу, у зв`язку з отриманими травмами стегна ОСОБА_3 вимушений був лікуватись, як стаціонарно так і амбулаторно.

-Протоколом прийняття заяви від 25.09.2015 року , відповідно якому ОСОБА_3 звернувся до правоохоронних органів з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , який 24.09.2015 року , близько 23.30 години наніс йому тілесні ушкодження (а.с.к.п. 3);

-Протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_3 від 13.04.2016 року та його аудіозаписом, відповідно якому потепілий показав, що 24.09.2015 року, близько 23.30 години він на квартирній площадці чекав свою співмешканку. Оскільки вона довго не виходила, подумав, що їй стало погано та почав голосно стукати у вхідні двері тамбура. В той час, коли він почав прислухатись та впритул приблизився до дверей, їх різко відчинив ОСОБА_4 . Від удару дверима він впав на підлогу та вдарився головою. Потім, коли почав вставати та проситись, щоб ОСОБА_4 впустив його до кімнати, останній вдарив його ногою в стегно. Від вказаного удару він знову впав на підлогу та втратив свідомість . Коли прийшов до тями, в положенні лежачи намагався хапати ОСОБА_4 за ноги, щоб той припинив його бити, оскільки ОСОБА_4 сильно побив його ногами (а.с.к.п.16-20 );

-Протоколом слідчого експерименту проведеного за участі ОСОБА_7 від 23.05.2016 року, відповідно якому остання показала, що 24.09.2015 року близько 23.30 години вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 зібрались виходити у місто. З квартири ОСОБА_3 вийшов першим та чекав її на міжповерховій площадці. Через деякий час вона почула крик ОСОБА_3 , коли вийшла, то побачила, що ОСОБА_3 лежав на підлозі, а біля нього був ОСОБА_4 . Як ОСОБА_4 бив ОСОБА_3 вона не бачила. Коли вона вийшла ОСОБА_4 пішов у свою кімнату, а ОСОБА_3 «ползком» добрався до свого помешкання, оскільки іти вже не міг. Від ОСОБА_3 дізналась, як його побив ОСОБА_4 , та викликала швидку допомогу (а.с.к.п. 24-27);

-Висновком експерта № 150 від 05.04.2016 року, відповідно якому у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження у вигляді черезвертикального перелому правої стегнової кістки. Вказане ушкодження могло виникнути від дії тупого твердого предмету, відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликаюче тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу та за давністю може відповідати вказаному строку давності (а.с.к.п. 35-38);

-Висновком експерта № 200 від 25.04.2016 року, відповідно якому , виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження могли виникнути за тих обставин на які вказує потерпілий під час проведення з ним слідчого експерименту (а.с.к.п. 42-43);

-Протоколом слідчого експерименту, проведеного за участі ОСОБА_4 від 25.05.2016 року, відповідно якому останній показав, що всередині осені 2015 року, більш точної дати він не пам`ятає, близько 00 годин 30 хвилин за місцем свого проживання він ліг відпочивати. Крізь сон почув сильний гуркіт у двері тамбура, який не припинявся протягом 10 хвилин. Він був дуже розлючений та мав підозру, що у двері грюкає ОСОБА_3 , але впевнений у цьому не був. Коли відчинив двері, побачив ОСОБА_3 , який являється його сусідом і проживає в кімнаті № 514. ОСОБА_3 стояв біля дверей та був у стані алкогольного сп`яніння , сказав, що хоче зайти, але він його не впустив, оскільки він постійно вчиняє п`яні дебоші зі своєю співмешканкою. Коли почав зачиняти двері, ОСОБА_3 схопив його за плечі, в цей час він, ОСОБА_4 , вдарив ОСОБА_3 лівою ногою приблизно в область правого стегна. Від вказаного удару ОСОБА_3 впав на підлогу на ліву сторону та в той час коли він намагався закрити вхідні двері, схопився двома руками за його ноги. Коли він, ОСОБА_4 , намагався розжати руки ОСОБА_3 до тамбура вийшла співмешканка потерпілого та почала кричати. Він залишив потерпілого та пішов до своєї кімнати (а.с.к.п.75-76).

Наведені докази суд визнає належними і допустимими та приймає в основу обвинувального вироку.

Разом з тим, суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були допитані в судовому засіданні , оскільки вони не були очевидцями події та обставини бійки, яка виникла між потерпілим і обвинуваченим, не бачили.

Також суд не приймає до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_4 протокол огляду місця події від 25.05.2015 року, оскільки вказаний процесуальний документ не містить жодної доказової інформації.

Свідок ОСОБА_10 на підставі ч.3 ст. 23 та ч.1 ст. 26 КПК України, в судовому засіданні не допитувався, оскільки прокурор , потерпілий та обвинувачений відмовились від його виклику та допиту в судовому засіданні, посилаючись на те, що він не був очевидцем події та його показання не містять жодного доказового значення.

Від раніше заявленого клопотання щодо допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_11 прокурор відмовився, потерпілий та обвинувачений висловились про недоцільність його допиту в судовому засіданні. Підстав для допиту експерта в судовому засіданні за ініціативою суду також не встановлено.

Належних та допустимих доказів умисного нанесення ОСОБА_4 . ОСОБА_3 таких тілесних ушкоджень дверима, як гематоми та садна голови в судовому засіданні не здобуто, та спростовано показаннями самого потерпілого, відповідно яким, вказані травми він отримав у зв`язку з тим, що знаходився впритул до вхідних дверей в той час коли ОСОБА_4 їх відчинив.

Крім того, показання потерпілого з приводу того, що ОСОБА_4 бив його зі значною силою ногами в область ребер та раніше травми ребер він не отримував, спростовуються висновком експерта № 150 (а.с.к.п. 38), відповідно якому давність утворення консолідованих переломів трьох ребер зправа суперечить даті, зазначеній у постанові, і може складати не менше 1-1.5 місяців до моменту проведення Р-дослідження .

Аналізуючи зібрані докази та оцінюючи їх в сукупності , суд вважає вину ОСОБА_4 , в межах пред`явленого обвинувачення , доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України , як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

На переконання суду, механізм утворення ушкоджень, які мали місце у потерпілого в цілому не суперечить способу їх спричинення, на які він вказує. Між протиправними діями обвинуваченого щодо потерпілого та отриманими ним тілесними ушкодженнями вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Надмірна сила, з якою обвинувачений вдарив ногою ОСОБА_3 в область правого стегна, внаслідок чого останній впав на підлогу, отримав перелом правої стегнової кістки, свідчить про спрямування дій обвинуваченого, тобто про те, що ОСОБА_4 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілому, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду - у даному випадку за умисне заподіяння ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 296 КК України (хуліганство), на чому наполягав потерпілий, суд не вбачає.

Доводи ОСОБА_4 з приводу відсутності в його діях складу злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, суд розцінює як спосіб захисту, оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено, що реальної загрози для здоров`я ОСОБА_4 . ОСОБА_3 не причиняв, оскільки ОСОБА_4 фізично добре розвинений, як він повідомив у судовому засіданні , раніше займався спортом.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що злочин передбачений ч.1 ст. 122 КК України віднесено законом до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності притягується вперше , не працює, тому покарання у виді обмеження волі для нього є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи особу обвинуваченого, суд дійшов до висновку про те, що його виправлення можливе без відбування покарання.

По справі потерпілим цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373. 374 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Керуючись ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення через суд першої інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1