Справа № 738/508/17 провадження № 11-сс/795/243/2017 Категорія - скарга Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року,

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, порушив питання про її скасування та постановлення нової ухвали, якою задовольнити клопотання слідчого про направлення підозрюваного ОСОБА_8 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи на строк не більше двох місяців.

Ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про направлення підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, ОСОБА_8 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав, що у ході досудового розслідування стороною обвинувачення вичерпано всі можливості щодо отримання висновку експерта без поміщення ОСОБА_8 до відповідного закладу для спостереження за ним в умовах стаціонару. Відсутність відповідного висновку експерта щодо того, чи міг усвідомлювати свої дії та керувати ними підозрюваний, в час до якого відноситься кримінальне правопорушення, позбавляє можливості сторону обвинувачення прийняти остаточне рішення в кримінальному провадженні. Відповідно до висновку експерта № 289 від 03 травня 2017 року та № 290 від 03 травня 2017 року, ОСОБА_8 показано проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

В доповненнях до апеляційної скарги, прокурор зазначив, що направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи у відповідності до вимог частини 2 статті 509 КПК України за своєю правовою природою є різновидом заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки пов`язаний з певним тимчасовим обмеженням прав особи, а тому наявність підстав, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України, не є обов`язковою умовою при вирішені питання, врегульованого частиною 2 статті 509 КПК України та не тягне за собою порушення прав і свобод особи в контексті позиції Європейського суду з прав людини.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вказав, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 не передбачає позбавлення волі, а направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи фактично відповідає запобіжному заходу пов`язаному з ізоляцією особи від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, підозрюваного та його захисника, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно з матеріалів справи, слідчими СВ Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, розслідується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань

20 січня 2017 року за № 0000036 (а.к.п.3).

14 березня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України (а.к.п. 5,6).

Відповідно до висновку судово-психіатричого експерта № 289 від 25 квітня 2017 року, відповісти на експертні запитання, зокрема чи страждає ОСОБА_8 психічним захворюванням неможливо з причин вказаних в мотивувальній частині висновку.

ОСОБА_8 показано проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи (а.к.п. 12-14).

Згідно з вимогами частини 2 статті 509 КПК питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження ухвалою суду.

З наведеного вбачається, що порядок розгляду питання про направлення особи для проведення психіатричної експертизи розглядається під час досудового розслідування за правилами глави 18 КПК, виключно з доведенням необхідності її проведення, при цьому для стаціонарної експертизи передумовою слід визначати результати амбулаторної експертизи.

Наведені висновки відповідають і практиці ЄСПЛ. Так, у пунктах 96, 97 рішення ЄСПЛ від 26 лютого 2015 року у справі «Заїченко проти України № 2» констатовано, що тримання під вартою особи, яка вважається психічно хворою, має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавленню осіб свободи у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного в підпункті «е».

ЄСПЛ наголошує, що особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавленою свободи, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості захворювання (пункт 39 рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»).

Таким чином згідно з частиною 1 статті 509 КПК однією з обставин, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була у неосудному стані чи вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, і при встановленні яких слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта, є наявність згідно з медичним документом в особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання.

Із викладеного вбачається, що зазначення у висновку судово-психіатричного експерта №289 від 25 квітня 2017 року, відомості про перебування особи два рази на лікуванні в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні, самі по собі не є підставою для призначення стаціонарної психіатричної експертизи, для надання дозволу на проведення якої відповідно до частини 2 статті 509 КПК слідчим суддею має бути встановлена необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження особи. Такий висновок слідчого судді має ґрунтуватись на результатах акта амбулаторної психіатричної експертизи.

Прокурор, не навів достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого про направлення підозрюваного ОСОБА_8 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, оскільки у висновках судово-психіатричного експерта №289 від 25 квітня 2017 року, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор, як на доводи необхідності призначення стаціонарної експертизи, не містяться данні, що ОСОБА_8 є психічно хворою особою, а його психічний розлад обумовлює примусове тримання у психіатричній лікарні, або необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні з врахуванням стійкості захворювання.

З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухваленого місцевим судом рішення, не вбачається.

Керуючись частиною 3 статті 407, статтею 422 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року, про відмову в задоволенні клопотання слідчого про направлення підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, ОСОБА_8 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4