Провадження № 11-кп/780/223/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 16.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
16 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілого на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 січня 2017 року, якою обвинувальний акт, в кримінальному провадженні № 0003805 від 5 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

повернуто прокурору для усунення недоліків,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 січня 2017 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 . Однак, будь-яких відомостей про потерпілого ОСОБА_10 даний обвинувальний акт не містить.

Суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає положенням ст. 291 КПК України, а тому не має законних підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Не погоджуючись з таким висновком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовного судового засідання.

В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 не подавав заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або про залучення його до провадження як потерпілого. Під час досудового розслідування від ОСОБА_10 надійшла заява про його небажання бути потерпілим у кримінальному провадженні. Оскільки він не набув статусу потерпілого, тому в обвинувальному акті не зазначено його анкетні дані. ОСОБА_10 допитаний як свідок, та визнаний свідком в даному кримінальному провадженні. Крім того, прокурор зазначає що ухвала не відповідає вимогам ст. 372 КПК України.

Не погоджується з ухвалою суду представник потерпілого, також подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 не має процесуального статусу потерпілого у даному кримінальному провадженні, тому цілком вірно в обвинувальному акті і додатках до нього він зазначався як свідок, а тому на думку представника потерпілого, перешкод для судового розгляду не має.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та представника потерпілого, які підтримали подані апеляційні скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які залишили вирішення даного питання на розсуд суду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів з врахуванням вимог ст. 404 КПК України, приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Як вбачається з тексту обвинувального акту в ньому при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення зазначено, що під час дорожньо транспортної пригоди водій ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які за висновком експерта відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. При наведенні в обвинувальному акті правової кваліфікації за ч.2 ст. 286 КК України зазначено, що в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху потерпілому спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості та заподіяна смерть потерпілого. При цьому в обвинувальному акті більше не має жодних посилань чи наведення обставин, які б стверджували, чому водій ОСОБА_10 не є потерпілий по справі, як не зазначено навіть, що він є свідком по справі, як цього вимагає закон.

Всупереч доводам прокурора та представника потерпілого, з обвинувального акту не можна зробити висновок про відсутність порушень прав особи, яка постраждала в результаті дорожньо транспортної пригоди і отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що є недоліком обвинувального акту, свідчить про суперечливість викладених в ньому обставин і позбавляє суд можливості мати належну, достовірну та достатню інформацію щодо сторін процесу, дотримання їхніх прав та законних інтересів.

Наведення в реєстрі матеріалів досудового розслідування відмітки про наявність в матеріалах кримінального провадження протоколу допиту ОСОБА_10 як свідка, жодним чином не підтверджує обґрунтованість правового статусу останнього та не спростовує доводу про відсутність можливості суду визначитись з дотриманням чи порушенням його прав та законних інтересів.

Тим більше, навіть до апеляційної скарги не додано будь якого підтвердження щодо доводів відносно правового статусу особи, яка постраждала в результаті дорожньо транспортної пригоди.

На думку колегії суддів, районний суд прийшов до правильного висновку про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. До того ж, навіть при наведенні у обвинувальному акті правової кваліфікації вона зазначена таким чином, що не можна зробити однозначний висновок що порушено особою, яка керує транспортним засобом - правила безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспортного засобу, оскільки ці порушення наведені через розділовий сполучник «або», який свідчить про наявність тільки одного з порушень.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого залишити без задоволення.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 3 січня 2017 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0003805 від 5 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4