Код суду 233 Справа № 233/2816/17
Вирок
Іменем України
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Городище Черкаської області, громадянина України, студента 4 курсу Черкаської академії пожежної безпеки ім.. Героїв Чорнобиля (в академічній відпустці), не одруженого, має вагітну наречену, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на даний час знаходиться у розпорядженні військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , обіймає посаду номер обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї, солдата по контракту, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України
ВСТАНОВИВ:
05 вересня 2015 року між ОСОБА_5 та міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 укладено «Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) № 293 від 22 листопада 2016 року солдат ОСОБА_4 зарахований в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та призначений на посаду номера обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту ведення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» №303/2014 в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17 березня 2014 року по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9,11,14, 16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, п.8 ст.6, п.2 ст. 23, п.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України , а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, а саме: неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил країни, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 3387 солдат ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у військовому шпиталі м. Харкова в період з 28 березня 2017 року по 14 квітня 2017 року.
По завершенню зазначеного лікування ОСОБА_4 був зобов`язаний повернутися до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
15 квітня 2017 року, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом на особливий період, діючи в супереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України та Конституції України, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від несення обов`язків військової служби, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період проходження військової служби та будучи придатним до проходження військової служби, самовільно, без дозволу командування не з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , та будучи незаконно відсутнім у військовій часині до 02 травня 2017 року перебував за місцем реєстрації та проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час вільно на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків несення військової служби, не вживаючи заходів для повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .
02 травня 2017 року солдат ОСОБА_4 , усвідомивши власну протиправну поведінку повернувся до розташування військової части польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання обов`язків військової служби, доручених йому за посадою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що він проходить військову службу за контрактом. Наразі прикомандирований до військової частини польова пошта НОМЕР_2 . 14 квітня 2017 року його виписали з госпіталю м. Харкова, де він на протязі приблизно місяця проходив лікування. 15 квітня 2017 року він повинен був повернутися до розташування військової частини. Однак цього не зробив, а поїхав додому за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи вдома, намагався вирішити питання щодо його повернення до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . Звертався у різні інстанції зі зверненнями з цього питання, однак відповідей не отримав. 02 травня 2017 року повернувся до військової частини. Він був ознайомлений з нормативними актами, які регламентують порядок проходження військової служби. Також йому було відомо про наслідки неприбуття до військової частини. Зараз він щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язується такого більше не вчиняти. Пояснює свій вчинок тим, що не може добитися вирішення питання про повернення до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , де він проходить службу, звертається в різні інстанції, однак результатів не отримав. Наразі вдома у нього знаходиться вагітна наречена, тому просить не позбавляти його волі.
Встановивши, правильність розуміння обвинуваченим і іншими учасниками судового провадження суті обставин скоєння кримінального правопорушення, відсутність сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має вагітну наречену, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає - щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож суд, з урахуванням особи винного, а саме: обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, має вагітну наречену, яка потребує підтримки та піклування з боку обвинуваченого та враховуючи не настання тяжких наслідків в результаті вчинення ним кримінального правопорушення та відсутність завдання суттєвої шкоди державі, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання останньому у вигляді позбавленні волі в межах санкції ч. 4 ст.407 КК України із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням з застосуванням ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Крім того, враховуючи обставини кримінального правопорушення, відношення ОСОБА_4 до вчиненого, характеризуючи дані останнього, суд вважає за недоцільне позбавляти обвинуваченого військового звання.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Судових витрат не має.
Відомості про речові докази в обвинувальному акті не зазначені.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, повідомляти командира військової частини про зміну місця служби. В разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до ст.394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1