Справа № 635/8079/16-к
Провадження № 1-кс/635/1044/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківського області ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 22 червня 2015 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

до суду надійшло клопотання, в якому слідчий просить суд накласти арешт на земельні ділянки кадастровими номерами: :00:017:0141, :00:017:0142, :00:017:0143, :00:017:0144, :00:017:0145, :00:017:0146, :00:017:0147, :00:017:0148, які розташовані за межами населених пунктів на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, шляхом встановлення заборони власникам земельних ділянок розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що рішеннями X сесії VI скликання Циркунівської сільської ради від 06.07.2011 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наступним громадянам: ОСОБА_4 земельну ділянку орієнтовною площею 0,1090 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_5 земельну ділянку орієнтовною площею 0,1090 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_6 земельну ділянку орієнтовною площею 0,1090 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_7 земельну ділянку орієнтовною площею 0,1090 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_8 земельну ділянку орієнтовною площею 0,1090 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_9 земельну ділянку орієнтовною площею 0,1090 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_10 земельну ділянку орієнтовною площею 0,1090 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_11 земельну ділянку орієнтовною площею 0,1090 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 . На виконання рішення органу місцевого самоврядування, громадянами розроблено землевпорядну документацію. Земельним ділянкам присвоєно наступні кадастрові номера: :00:017:0141, :00:017:0142, :00:017:0143, :00:017:0144, :00:017:0145, :00:017:0146, :00:017:0147, :00:017:0148. В подальшому, рішеннями XXIII сесії VI скликання Циркунівської сільської ради від 17 серпня 2012 року затверджено землевпорядну документації та надано вищевказаним громадянам земельні ділянки у власність: ОСОБА_11 набув права власності на земельну ділянку площею 0,1090 га (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 970717 від 14.11.2012, :00:017:0148); ОСОБА_4 набув права власності на земельну ділянку площею 0,1093 га (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 970720 від 14.11.2012, :00:017:0146); ОСОБА_5 набула права власності на земельну ділянку площею 0,1091 га (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 970721 від 14.11.2012, :00:017:0145); ОСОБА_6 набув права власності на земельну ділянку площею 0,1082 га (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 970724 від 14.11.2012, :00:017:0142); ОСОБА_7 набув права власності на земельну ділянку площею 0,1087 га (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 970723 від 14.11.2012, :00:017:0141); ОСОБА_8 набула права власності на земельну ділянку площею 0,1091 га (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 970722 від 14.11.2012, :00:017:0144); ОСОБА_9 набула права власності на земельну ділянку площею 0,1095 га (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 970718 від 14.11.2012, :00:017:0143); ОСОБА_10 набув права власності на земельну ділянку площею 0,1092 га (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 970719 від 14.11.2012, :00:017:0147). Усі вищевказані державні акти на право власності на земельну ділянку 14 листопада 2012 року були зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за номерами 09058-09065. В подальшому, земельну ділянку ОСОБА_4 придбала ОСОБА_12 (договір купівлі-продажу від 05.04.2014 № 209), земельну ділянку ОСОБА_11 ОСОБА_13 (договір купівлі-продажу від 06.10.2014 № 1084). Вищевказані земельні ділянки передано органом місцевого самоврядування у власність громадянам за рахунок земель державної власності і дані землі на час їх відведення перебували за межами населеного пункту села Циркуни Харківського району Харківської області. Відповідно до інформаційно-аналітичної довідки про вартість земельних ділянок, виставлених на ринку Харківської області від 04.06.2015, підготовленої ТОВ «Терра-Інвест», рекомендована вартість земельних ділянок :00:017:0141, :00:017:0142, :00:017:0143, :00:017:0144, :00:017:0145, :00:017:0146, :00:017:0147, :00:017:0148 станом на 14 листопада 2012 року складає 3197,20 грн. за 1 сотку, тому із державної власності вибуло 0,87 га земель вартістю 278156,40 грн. З огляду на викладене, посадові особи Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області грубо вийшли за межі наданих законом повноважень у сфері земельних відносин, визначених Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», розпорядившись землями державної власності, що призвело до їх протиправного вибуття у приватну власність. В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 02 серпня 2016 року та 09 листопада 2016 року земельні ділянки :00:017:0141, :00:017:0142, :00:017:0143, :00:017:0144, :00:017:0147, придбані у власність громадянином ОСОБА_14 . З метою захисту суспільства та держави від кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні (ст. 2 КПК України), досягнення дієвості кримінального провадження, недопущення подальшої передачі земель третім особам, забезпечення подальшого повернення державі незаконно відведених земель, виникла необхідність у накладенні арешту на земельні ділянки, які виступають доказом кримінального правопорушення (злочину), тому прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною третьою статті 170 КПК України передбачено, що у випадку коли арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1 частини другої ст. 170 КПК України), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, при цьому відповідно до абзацу другого частини десятої цієї статті не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою збереження речових доказів.
Статтею 98 частина перша КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Суд, системно аналізуючи норми діючого кримінального процесуального законодавства при вирішенні питання про арешт земельних ділянок, зважаючи на викладені прокурором доводи обґрунтування його необхідності, приходить до висновку, що прокурор у судовому засіданні не довів необхідність такого арешту земельних ділянок як речового доказу у кримінальному провадженні за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, оскільки самі по собі земельні ділянки як об`єкт нерухомості не мають ознак речового доказу в розумінні положень ч. 1 ст. 98 КПК України, перебувають у власності добросовісних набувачів, а відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, при цьому суд також враховує, що вимога прокурора про застосування арешту «шляхом встановлення заборони на відчуження» не ґрунтується на нормах закону, що є також підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки арешт і є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За вказаних обставин суд повністю відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 172, 173 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківського області ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 22 червня 2015 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у п`ятиденний строк з моменту її проголошення, а особами що не були присутні у судовому засіданні в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1