Справа № 357/5252/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду № 2 в м. Біла Церква клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , засудженого за вироком Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року за ст. 228 ч. 1, ст. 30 ч. 3, ст. 228-1 ч. 4 п. «Г» КК Російської Федерації, із застосуванням ст. 64, ст. 69 ч. 2 КК Російської Федерації, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю та без штрафу, -

В С Т А Н О В И В:
16 травня 2017 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України для подальшого відбування засудженим покарання на території України.
В клопотанні зазначено, що за вироком Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року ОСОБА_5 був визнаний винуватим і засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст. 228 ч. 1, ст. 30 ч. 3, ст. 228-1 ч. 4 п. «Г» КК Російської Федерації, із застосуванням ст. 64, ст. 69 ч. 2 КК Російської Федерації, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю та без штрафу. На даний час ОСОБА_6 відбуває покарання у ФКУ "Виправна колонія № 2" УФСВП Росії по Тюменській області. Строк відбування покарання закінчується 19 лютого 2024 року.
Відповідно до листа Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 11.01.2017 року за № 13/02-14, останнє відоме місце проживання ОСОБА_6 в Україні АДРЕСА_1 .
24 квітня 2017 року наказом Міністерства юстиції України за № 1376/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого за вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_6 для подальшого відбування ним покарання на території України.
Міністерство юстиції України просить визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 було визнано винуватим за вироком Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим на підставі вказаного вироку.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, в клопотанні просив розгляд справи провести за відсутності представника Міністерства юстиції України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення. Просила привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України і визначити покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі, а за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України у виді 8 років позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України, що відповідає ч. 2 ст. 69 КК Російської Федерації, вважає за необхідне визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі.
Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши документи, додані до клопотання, суд вважає, що клопотання Міністерства юстиції України підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до вироку Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року та доданих документів, ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 228 КК Російської Федерації (за незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, вчинене у значному розмірі) до 1 року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 30, ст. 228-1 ч. 4 п. "Г" КК Російської Федерації (за замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі особи), із застосуванням ст. 64 КК Російської Федерації (з призначенням більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) до 8 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та без штрафу, а на підставі ч. 2 ст. 69 КК Російської Федерації за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та без штрафу, з відбуттям покарання в виправній колонії суворого режиму.
На даний час ОСОБА_6 відбуває покарання у ФКУ "Виправна колонія № 2" УФСВП Росії по Тюменській області. Початок відбування строку покарання рахується з 11.05.2016 року, та в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 20.01.2016 року по 10.05.2016 року. Строк відбування покарання закінчується 19 лютого 2024 року.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 набрав законної сили 28 травня 2016 року.
Згідно із заявою засудженого ОСОБА_6 від 23 січня 2017 року, він просить перевести його для подальшого відбування покарання в Україну, оскільки є громадянином України.
Згідно з повідомленням Державної міграційної служби України, ОСОБА_6 являється громадянином України, а відповідно до довідки Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 11.01.2017 року за № 13/02-14 ОСОБА_6 зареєстрований в Україні за адресою: АДРЕСА_1 з 06.08.2010 року по даний час.
Враховуючи, що ОСОБА_6 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальні правопорушення, внаслідок вчинення яких було ухвалено вирок, є злочинами згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Згідно з ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Пунктом "b" частини 1 статті 9 "Конвенції про передачу засуджених осіб" визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктом "d" статті 11 "Конвенції про передачу засуджених осіб" встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Частині 1 ст. 228 КК Російської Федерації відповідає ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), за якою передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Суд враховує, що однією з кваліфікуючих ознак ч. 1 ст. 228 КК Російської Федерації являється значний розмір, а ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації вчинення дій у великому розмірі, та ч. 3 ст. 228 КК Російської Федерації вчинення дій у особливо великому розмірі. При цьому у ч. 1 ст. 309 КК України відсутня така кваліфікуюча ознака як вчинення дій у значному розмірі, а ч. 2 ст. 309 КК України передбачає відповідальність за вчинення дій у великих розмірах, та ч. 3 ст. 309 КК України передбачає відповідальність за вчинення дій у особливо великих розмірах.
Так як ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 228 КК Російської Федерації (за незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, вчинене у значному розмірі), то дані дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Пункту "г" ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації відповідає ч. 2 ст. 307 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у великих розмірах), за якою передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.
Суд враховує, що однією з кваліфікуючих ознак ч. 3 ст. 228-1 КК Російської Федерації являється значний розмір, а ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації вчинення дій у великому розмірі, та ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації вчинення дій у особливо великому розмірі. Згідно ч.1 ст. 307 КК України відсутня така кваліфікуюча ознака як вчинення дій у значному розмірі, а ч. 2 ст. 307 КК України передбачає відповідальність за вчинення дій у великих розмірах, та ч. 3 ст. 307 КК України передбачає відповідальність за вчинення дій у особливо великих розмірах.
Так як, ОСОБА_6 також засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ст. 228-1 ч. 4 п. "Г" КК Російської Федерації (за замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі особи), то дані дії по кваліфікуючий ознаці «у великому розмірі» підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Частині 3 ст. 30 КК Російської Федерації відповідає ч. 2 ст. 15 КК України, як замах на вчинення злочину, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Статті 64 КК Російської Федерації відповідає ст. 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом).
Частині 2 ст. 69 КК Російської Федерації відповідає ч. 1, 2 ст. 70 КК України (призначення покарання за сукупністю злочинів).
Оскільки за вироком Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 228 КК Російської Федерації було призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, то суд вважає за необхідне визначити покарання відповідно за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі. Призначене покарання за п. "Г" ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації, яке було призначено у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями цих статей у виді 8 років позбавлення волі, та суд вважає за необхідне визначити засудженому покарання без застосування ст. 69 КК України, що відповідає ст. 64 КК Російської Федерації, так як санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому суд вважає за необхідне визначити покарання відповідно за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 8 років позбавлення волі.
Санкцією ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого, накладення штрафу в розмірі одного мільйона рублів або у розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого. Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України не передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю або без такого та з накладенням штрафу або без такого і так як вироком Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року додаткове покарання засудженому ОСОБА_6 не призначалось, то відповідно дане питання не підлягає до розгляду при приведення вищевказаного вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Однак, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, що не передбачено санкцією ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації.
Статтею 10 "Конвенції про передачу засуджених осіб" передбачено, що:
1. У разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.
2. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавство держави виконання вироку, а ст. 11 передбачено:
1. У випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:
d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Таким чином, з врахуванням положень ст.ст. 10, 11 "Конвенції про передачу засуджених осіб", суд вважає не можливим визначення засудженому ОСОБА_6 додаткової міри покарання, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна, так як вироком Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року засудженому ОСОБА_6 дана міра покарання не застосовувалась, у зв`язку з тим, що це не передбачено санкцією ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації, і у випадку застосування даної додаткової міри покарання бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку та буде посилювати кримінальне покарання засудженої особи, що є недопустимим.
На підставі ч. 1 і 2 ст. 70 КК України, що відповідає ч. 2 ст. 69 КК Російської Федерації, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць.
Керуючись Конвенцією "Про передачу засуджених осіб" від 21 березня 1983 року, ст. ст. 602, 610 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України задовольнити.

Вирок Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року, за яким громадянин України ОСОБА_5 засуджений за ст. 228 ч. 1, ст. 30 ч. 3, ст. 228-1 ч. 4 п. «Г» КК Російської Федерації, із застосуванням ст. 64, ст. 69 ч. 2 КК Російської Федерації, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю та без штрафу, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що ч. 1 ст. 228 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_6 був засуджений за вироком Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року, до позбавлення волі на строк 1 (один) рік, відповідає ч.1 ст. 309 КК України.

Визначити, що ч. 1 ст. 30, п. "Г" ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_6 був засуджений за вироком Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року, до позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю та без штрафу, відповідає ч. 2 ст. 307 КК України.

Визначити, що ст. 64 КК Російської Федерації відповідає ст. 69 КК України.

Визначити, що ч. 2 ст. 69 КК Російської Федерації, за якою при сукупності злочинів, шляхом часткового складання покарань призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 1 (один) місяць, відповідає ч. 1, 2 ст. 70 КК України.

Відповідно до вироку Центрального районного суду м. Тюмень від 11 травня 2016 року засудженому ОСОБА_7 визначити покарання:

= за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

= за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8 (вісім) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 11 травня 2016 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.01.2016 року по 10.05.2016 року.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення орган, що подав клопотання, особа, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурор вправі подати апеляційні скарги до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1