Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 28 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
від 14 жовтня 2014 року, за касаційними скаргами прокурора та засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Вінницької області
від 24 листопада 2016 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1ст. 366КК,
в с т а н о в и л а:
Орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_6 у тому, що він, обіймаючи посаду Жорницького сільського голови с. Жорнища Іллінецького району Вінницької області, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, згідно рішення першої сесії 22 скликання
від 15 липня 1994 року, діючи з прямим умислом в інтересах третіх осіб держгоспу «Жорницький», вчинив дії щодо видачі завідомо неправдивого документу.
Так ОСОБА_9 , використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, з порушенням процедури щодо розгляду земельних питань на сесії сільської ради, будучи обізнаним, що питання видачі державного акту на право постійного користування землею держгоспу «Жорницький» загальною площею 3048,64 га на 8 сесії 22 скликання від 15 серпня 1996 року на голосування депутатів не виносилося та не ставилося, перебуваючи
в приміщенні сільської ради (вул. Бойка, 17 у вищевказаному селищі)
в листопаді 1996 року підписав та поставив відтиск гербової печатки Жорницької сільської ради на рішенні 8 сесії 22 скликання Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 15 серпня
1996 року «Про видачу державного акта на право постійного користування землею», тим самим надав дозвіл на видачу державного акту на право постійного користування землею держгоспу «Жорницький» площею
Встановлено, що технічна документація по видачі державного акту на право постійного користування землею держгоспу «Жорницький» комісією затверджена 05 листопада 1996 року та станом на 15 серпня 1996 року фактично розроблена не була, що в свою чергу унеможливлює розгляд депутатами сільської ради та прийняття рішення 8 сесії 22 скликання
від 15 серпня 1996 року питання видачі державного акту на право постійного користування землею держгоспу «Жорницький» загальною площею 3048,64 га.
Такі дії ОСОБА_6 орган досудового слідства кваліфікував за ч. 1
Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області

від 18 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, і виправдано. Судові витрати, повязані з залученням експерта в сумі 3072 грн віднесено на рахунок держави.
Вказаний вирок прокурор оскаржив до суду апеляційної інстанції.
Апеляційний суд Вінницької області скасував вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 і постановив новий, за яким останнього визнав винним

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК,

і призначив покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі

15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн. Відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнив ОСОБА_6 від покарання

у зв`язку із закінченням строків давності.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На думку прокурора, апеляційний суд у результаті перегляду кримінального провадження, постановляючи обвинувальний вирок, наявні у його матеріалах докази не перевірив і не дослідив і всупереч вимогам ст. 94, 404 КПК не допитавши свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , дійшов протилежного висновку ніж місцевий суд, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок апеляційного суду щодо нього та закрити кримінальне провадження. На думку засудженого, матеріали кримінального провадження не містять беззаперечних доказів, які свідчили б про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК. Засуджений вважає, що апеляційний суд у результаті розгляду кримінального провадження, належним чином не оцінив сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку. Крім того, засуджений звертає увагу касаційного суду на те, що апеляційний суд всупереч положенням КПК, порушивши принцип безпосередності дослідження доказів, застосував закон, який не підлягав застосуванню через відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК.
У запереченні на касаційну скаргу прокурора, засуджений

ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить у задоволенні касаційної скарги прокурора відмовити, скасувати вирок апеляційного суду та закрити кримінальне провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який касаційні скарги не підтримав і вважав, що вирок апеляційного суду є законним та обґрунтованим, пояснення захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також засудженого ОСОБА_6 , кожен з яких підтримав касаційну скаргу засудженого повністю, а касаційну скаргу прокурора частково й просили вирок апеляційного суду скасувати, а кримінальне провадження закрити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у скаргах і запереченні, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків.
За ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно

до ст. 94 цього ж Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з положеннями статей 404, 405 КПК апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Цей суд зобов`язаний перевірити всі доводи, наведені у скаргах, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції встановив їх не повністю або з порушеннями, і може дослідити докази, які не досліджувалися цим же судом, виключно в тому випадку, якщо учасники судового провадження заявили клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або коли про ці докази стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження,

не погоджуючись із виправдувальним вироком місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу до апеляційного суду у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в якій просив провести судове слідство та дослідити деякі докази. Крім того, прокурор звертав увагу на те, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не надали суду чітких показань з приводу обставин розгляду питання видачі державного акта на право постійного користування землею держгоспу «Жорницький», а тому, на думку скаржника, суд безпідставно послався на показання цих свідків. Окрім того, прокурор звертав увагу на те, що висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності, а також на те, що докази було досліджено однобічно.
Водночас у своїй апеляційній скарзі прокурор не порушував питання про дослідження нових доказів, яких не досліджував суд першої інстанції, а зазначав про неправильну, однобічну оцінку місцевим судом наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, що не перешкоджало апеляційній інстанції здійснити їх належну перевірку.
Проте апеляційний суд безпідставно не використав усіх передбачених законом процесуальних можливостей для правильного встановлення фактичних обставин кримінального провадження, ретельно докази не дослідив, не провів повну й всебічну перевірку матеріалів кримінального провадження з метою усунення будь-яких сумнівів у відповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Виходячи із системного аналізу положень глав 4 та 31 КПК, законодавець зобов`язує суд апеляційної інстанції здійснити перевірку доказів, якщо буде встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції було проведено неповно, що має істотне значення для висновку суду про доведеність винуватості, на якому ґрунтується судове рішення.
За таких обставин вирок апеляційного суду не можна визнати законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки його постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу вказане судове рішення підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд в суді апеляційної інстанції, в ході якого слід усунути вказані недоліки, і прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 24 листопада

2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3