Справа №705/4009/15-к
1-кп/705/264/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2017 року Уманський міськрайонний суд
Черкаської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Умані клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні Уманського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, яке надійшло з прокуратури Черкаської області 12 жовтня 2016 року.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для належного оформлення на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, з наступних підстав.
12.05.2015 р. ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000058, яке розслідувалось слідчим відділом прокуратури Черкаської області, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28,ч.2 ст.365 КК України.
В липні 2015 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні було направлено для розгляду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Уманський міськрайонний суд Черкаської області ухвалою від 24.02.2016 р. повернув обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Суд визнав, що в сукупності допущені під час досудового розслідування недоліки є істотними і позбавляють суд можливості призначити справу до судового розгляду, так як вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, а також в подальшому під час судового розгляду виконати судом вимоги ст.337 КПК України, у відповідності до якої розгляд провадження в суді проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 р. ухвалу Уманського міськрайонного суду від 24.02.2016 р. залишено без змін.
Так, між іншим, в ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 р., зазначено, що в обвинувальному акті взагалі не зазначено яким нормативним актом регулюються повноваження обвинувачених і які саме положення цього акту ними були порушені у конкретному випадку та настання наслідків у вигляді істотної шкоди, крім того, формулювання обвинувачення є неконкретним.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, апеляційний суд дійшов до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо вказаних осіб.
Розглянувши заяву заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 щодо роз`яснення терміну, протягом якого прокурору необхідно усунути недоліки у обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000058 від 05.02.2015 р., Уманський міськрайонний суд ухвалою від 24.06.2016 р. роз`яснив прокурору, що термін, протягом якого прокурору необхідно усунути недоліки у обвинувальному акті у кримінальному провадженні починається з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, тобто строк виконання ухвали Уманського міськрайонного суду від 24.02.2016 р. закінчився 28.05.2016р.
11 липня 2016 року ОСОБА_4 в прокуратурі Черкаської області вручено обвинувальний акт, у якому, на думку представників прокуратури, було усунено недоліки на виконання ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2016 р.
Аналіз оновленого обвинувального акта свідчить, що в результаті бездіяльності посадових осіб прокуратури Черкаської області у встановлений судом термін допущені при розслідуванні кримінального провадження недоліки усунуто не було.
Жодного із указаних в ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2016 р. та ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 р. недоліків не усунуто.
Конкретне обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 фактично так і не висунуто.
Фактично уточнення обвинувального акта було здійснено шляхом:
-виділення напівжирним шрифтом (в деяких випадках з підкресленням) назв нормативно-правових актів;
-вставлення в текст словосполучень ( об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона);
-штучного розділення і повтору доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.
По суті в обвинувальному акті жодного слова не доповнено і не змінено.
Вважає, що при усуненні недоліків обвинувального акту прокурорськими працівниками допущено фальсифікації та свідоме маніпулювання процесуальними датами та строками.
В обвинувальному акті вказано, що його складено процесуальним керівником ОСОБА_3 05.07.2015 року у приміщенні прокуратури Черкаської області в м. Черкаси по вул. Свято-Макаріївська, 135а. та вказаний обвинувальний акт затверджено заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 в тому ж приміщенні 01.07.2016 року.
Вказаний обвинувальний акт надійшов до Уманського міськрайонного суду Черкаської області 12.10.2016 року, тобто більш ніж через 3 місяці після його затвердження.
Згідно з ч.1 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Відповідно до ч.1 ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватись у встановлені цим кодексом строки.
Оскільки передбачений ст. 219 КПК України строк досудового розслідування закінчився і його не було продовжено в передбаченому КПК України порядку, у визначений ухвалою суду термін допущені при розслідуванні провадження недоліки усунуто не було, отриманий його підзахисним ОСОБА_4 11 липня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000058 складений і направлений до суду поза межами строків досудового розслідування, тобто не уповноваженою на те законом особою, у зв`язку з чим він не відповідає вимогам КПК України і не може бути розглянутий судом, а підлягає поверненню прокурору.
Незважаючи на вказані судами першої та апеляційної інстанцій недоліки обвинувального акту, прокурор фактично взагалі не усунув їх, чим не виконав судові рішення, які набрали законної сили і є обов`язковими для виконання.
Проаналізувавши проведену прокуратурою Черкаської області роботу по усуненню недоліків, вважає, що всупереч наявним рішенням судів, прокуратурою Черкаської області виявлені недоліки не усунено, строки виконання ухвали суду порушені, а обвинувальний акт повторно направлений до суду, що унеможливлює призначення справи до розгляду.
Такий висновок ґрунтується на матеріалах провадження, повністю узгоджується з вимогами чинного законодавства, практикою Європейського суду з прав людини.
Крім того, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті повинні міститися відомості, окрім викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, окрім правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність, ще і формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті, затвердженому 01.07.2016 року, в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України не зазначено формулювання обвинувачення, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, та фактичне непред`явлення підозрюваним обвинувачення та не набуття ними статусу обвинувачених.
Відсутність формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинувачених мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Право обвинуваченого на захист гарантується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, справі «Камасінскі проти Австрії», «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п.3 ст.6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Обвинуваченням відкрито ігноруються вимоги кримінального закону, яким декриміналізовано інкримінуємі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дії.
Так, Законом України від 13 травня 2014 № 1261-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» (далі - Закон № 1261-VII), який набув чинності 4 червня 2014 року, внесено зміни до пункту 3 примітки до статті 364 КК України, який застосовується і для визначення складів злочинів, передбачених статтями 364, 365 КК України, де поняття «істотна шкода» як ознака складу злочину, інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , змінилось.
Законом України № 1261-VII було викладено в новій редакції пункти 3 і 4 примітки до статті 364 КК України, у яких містяться нормативні визначення для складів злочинів у сфері службової діяльності ознак - «істотна шкода» та «тяжкі наслідки».
Відповідно до змін, внесених Законом № 1261-VII, «істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян».
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються за ч.2 ст.28,ч 2 ст. 365 КК України за заподіяння істотної шкоди у виді підриву авторитету правоохоронних органів,незаконного позбавлення волі громадянки ОСОБА_8 на 4 години та порушенні її права на фізичну свободу та особисту недоторканість, а не за вчинення шкоди в майновому еквіваленті. Указана обставина внаслідок набрання чинності Законом № 1261-VII з визначенням «істотної шкоди» залежно від її розміру (що перевищують 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) дає підстави для висновку, що «істотна шкода» як суспільно небезпечні наслідки діянь, передбачених ст.ст. 364, 365 КК України стали формалізованими, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ст.365 КК України.
19 квітня 2000 року Конституційний Суд України ухвалив рішення у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України, статей 6, 81 Кримінального кодексу України (справ про зворотну дію кримінального закону в часі). У ньому, зокрема, зазначається, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, окрім випадків, коли вони скасовують або пом`якшують кримінальну відповідальність особи. За загальним правилом, пом`якшення покарання здійснюється шляхом зміни санкції статті кримінального закону.
Такий висновок суду відповідає вимогам статті 5 КК, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції), яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд).
З огляду на наведене, захисник вважає, що незастосування нової редакції примітки 3 до статті 364 КК, що виникла на підставі Закону № 1261-VII, до кримінально-правових ситуацій, які виникли раніше, зокрема щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, становитиме порушення статті 58 Конституції України та статті 7 Конвенції.
Саме такий висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права викладено в постанові від 27 жовтня 2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 5-99кс16, який відповідно з вимогами ч.1 ст.458 КПК України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.
Відкрито ігноруючи вимоги вищевказаного законодавства та обов`язкових для виконання судових рішень, прокуратура Черкаської області, замість усунення допущених недоліків і прийняття законного рішення про закриття кримінального провадження, в черговий раз намагається будь-яким способом направити не відповідаючий вимогам закону обвинувальний акт в суд.
Частина 1 ст.348 КПК України встановлює, що після оголошення обвинувачення головуючий встановлює анкетні дані обвинуваченого, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання. Проте без виконання такого формального обов`язку (роз`яснення суті обвинувачення) суд позбавлений можливості рухатись далі в процесі.
Вважає, що вказані усі вищезазначені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.ст.109, 291, 293 КПК України, про істотне порушення права на захист учасників процесу, у зв`язку з чим обвинувальний акт разом з додатками підлягає поверненню прокурору.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили повернути обвинувальний акт на дооформлення прокурору з підстав наведених у заявленому клопотанні.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задоволити. Вважає, що пред`явлене обвинувачення є неконкретним, що позбавляє суд здійснити об`єктивний розгляд справи в судовому засіданні, не дано оцінки фактичним обставинам справи.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки обвинувальний акт з додатками відповідає вимогам КПК України в тому числі ст.291 КПК України, всі обставини на які вказує захисник в клопотанні підлягають дослідженню безпосередньо в судовому засіданні.
Потерпілі в підготовчому судовому засіданні підтримали думку прокурора.
Представник потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні вважає, що відсутні підстави для повернення обвинувального акту.
Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 є частково обґрунтованим, а обвинувальний акт не в повній мірі відповідає вимоги ст.291 КПК України, тому обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачених у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.
Пункт 3 ч.3 ст.314 КПК України, дає право суду, у підготовчому судовому засіданні, прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
У даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, вперше надійшов до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, обвинувальний акт, який затверджений прокурором ОСОБА_3 14 липня 2015 року та був заведений в Уманському міськрайонному суді за № 705/4009/15-к, № 1-кп/705/79/16.
За наслідками розгляду провадження у підготовчому судовому засіданні Уманським міськрайонним судом була постановлена ухвала від 24 лютого 2016 року про повернення обвинувального акту з додатками прокурору та зобов`язано прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня набрання чинності ухвалою.
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2016 року апеляційну скаргу прокурора відхилено, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2016 року залишено без змін.
У відповідності до зазначених ухвал, які на даний час набрали законної сили, підставами для повернення обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, прокурору були наступні.
Слідчим та прокурором не були виконанні вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не було зазначено яким нормативним актом регулюються службові повноваження обвинувачених і які саме положення цього акту були ними порушені у конкретному випадку та настання наслідків у вигляді істотної шкоди, крім того, формулювання обвинувачення є не конкретним.
Так, у формулюванні обвинувачення зазначені норми Конституції, та інші норми законів і нормативно-правових актів, яким службова особа, або будь-яка особа керується в своїй діяльності, тому це не може бути вмінено в обвинувачення.
В обвинуваченні зазначається, яку саме норму закону порушила підозрювана особа, що складає кримінальне правопорушення. Таких даних в обвинуваченні також немає.
В обвинуваченні зазначені дії осіб та їх прізвища, яким обвинувачення не пред`являлось.
Формулювання обвинувачення викладається в стислій формі де зазначаються обставини події, ознаки злочину, з посиланням на норму закону, за якою допущено правопорушення, тобто викладається об`єктивна сторона злочину з посиланням на його об`єкт (предмет).
Вказаних вимог органи досудового розслідування не дотримались.
Крім цього, у формулюванні обвинувачення зазначені ознаки інших видів злочинів, за якими підозрюваним ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підозра не пред`являлася.
Крім того, згідно з вимогами ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Однак реєстр матеріалів досудового розслідування, надісланий до суду разом з обвинувальним актом вказаним вимогам не відповідає, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не зазначено всі процесуальні рішення, які проведені під час досудового розслідування.
За змістом ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити процесуальні рішення з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, і до прийняття одного з рішень, які є формати закінчення досудового розслідування.
Реєстр матеріалів є невід`ємною частиною обвинувального акта (ч.4 ст. 291 КПК) і його невідповідність вимогам ст. 109 КПК України тягне за собою невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.
Суд вважає, що зазначені Ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2016 року та апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 року, набрали законної сили, на даний час є чинними, постановлені у даному кримінальному провадженні та підлягають безумовному виконанню.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.2 ст.21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Частиною 1 ст. 533 КПК України, встановлено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Проаналізувавши обвинувальні акти у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 № 705/4009/15к від 14 липня 2015 року та від 1 липня 2016 року, судом встановлено, що заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , який направив обвинувальний акт від 1 липня 2016 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області та зобов`язаний був виконати ухвали Уманського міськрайонного суду від 24.02.2016 року та апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 року, не виконав їх, вказані недоліки не усунув, після чого направив до суду фактично той самий обвинувальний акт з наявними та виявленими порушеннями норм КПК України, чим проігнорував виконання ухвал в даному кримінальному провадженні в установлені строки, що є істотним та неприпустимим.
Крім того, 6 грудня 2016 року Уманським міськрайонним судом була постановлена ухвала про повернення обвинувального акту прокурору, але дана ухвала була скасована апеляційним судом Черкаської області, ухвалою від 19 січня 2017 року, в якій не оговорено наявність чинних ухвал Уманського міськрайонного суду від 24.02.2016 року та апеляційного суду Черкаської області про повернення обвинувального акту прокурору у цьому ж кримінальному провадження та їх невиконання прокурором.
З огляду на викладене, суд вважає, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, підлягає поверненню прокурору для виконання вимог КПК України, усунення виявлених недоліків обвинувального акту, встановлених ухвалами Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2016 року та апеляційного суду Черкаської області від 28.04.2016 року, а саме:
1. Пункту 5 ч.2 ст.291 КПК України - в обвинувальному акті повинно бути зазначено яким нормативним актом регулюються службові повноваження обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і які саме положення цього акту були ними порушені у конкретному випадку та настання наслідків у вигляді істотної шкоди, з урахуванням закону України від 13 травня 2014 № 1261-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» (далі - Закон № 1261-VII), який набув чинності 4 червня 2014 року та яким внесено зміни до пункту 3 примітки до статті 364 КК України, щодо визначення істотної шкоди.
Крім того, формулювання обвинувачення має бути конкретним. У формулюванні обвинувачення зазначені норми Конституції та інші норми законів і нормативно-правових актів, яким службова особа, або будь-яка особа керується в своїй діяльності, тому це не може бути вмінено в обвинувачення.
Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).
Крім того, Суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34).
До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
В обвинуваченні необхідно зазначити, яку саме норму закону порушила підозрювана особа, що складає кримінальне правопорушення.
Формулювання обвинувачення викладається в стислій формі де зазначаються обставини, які свідчать про наявність доказаних даних про подію кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші. Фактично формулюється висунуте особі обвинувачення, яке містить суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт, об`єктивну сторону складу інкримінованого злочину, зазначається причинний зв`язок між діями обвинувачених та наслідками, які наступили. Тут же, вказується в якому стані перебувала особа і всі ознаки виду кримінального правопорушення (умисно, повторно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, тощо). Потім зазначається кваліфікація злочину, в якому особа обвинувачується із зазначенням всіх кваліфікуючих ознак.
Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а не щодо підозрюваної особи.
Відсутність кінцевого пред`явленого обвинувачення унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивно розгляду справи, а також здійснення повноцінного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто порушує право особи на захист. Помилка є явною, яку не можна віднести до другорядної чи неважливої. Виправити її в умовах судового розгляду справи буде неможливо.
2. Пункту 2 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту не доданий цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження до обвинувального акту додана копія цивільного позову від 17 лютого 2015 року заявленого ОСОБА_8 , яка завірена прокурором ОСОБА_3 (а.п. 58-61). Законом не передбачено додавати до обвинувального акту копії цивільного позову завіреного стороною обвинувачення, оскільки це виключно право цивільного позивача заявляти чи не заявляти цивільний позов на захист своїх порушених прав і тільки оригінал цивільного позову може бути предметом розгляду у суді (ч.1 ст.128 КПК України).
У відповідності до ч.1 ст.128 КПК України, цивільний позов може бути пред`явлений до початку судового розгляду провадження, тому в разі неподання оригіналу цивільного позову на підготовчому судовому засіданні, а лише подання його копії, позбавляє права цивільного позивача на пред`явлення цивільного позову, а суд на його прийняття, під час судового розгляду справи.
Крім того, в додатках до обвинувального акту від 01.07.2016 року, не зазначена копія цивільного позову, як додаток.
3. Пункту 3 ч.4 ст.291 КПК України як додаток до обвинувального акту зазначено розписки підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 про отримання копій обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову, але зазначені розписки не додані до обвинувального акту.
Суд вважає порушенням п.3 ч.4 ст.291 КПК України, в зв`язку з відсутністю додатків до обвинувального акту у вигляді вказаних розписок.
Чинним КПК України, не передбачено додавати до обвинувального акту будь-які інші документи, крім передбачених ч.4 ст.291 КПК України, тому є неприпустимим додавати до обвинувального акту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу ОСОБА_5 , його захиснику ОСОБА_7 (а.п. 62-64).
Також, в доданих рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, не зазначено який документ послано ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , їх зміст, додатки, особа яка вручає, тому є незрозумілим, яке відношення до кримінального провадження мають зазначені повідомлення і яким нормативним документом вони передбачені.
Прокурором не виконані обов`язки встановлені ст.293 КПК України, згідно якої одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.
В рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії" зазначено наступне: «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
Суд вважає, що оскільки ухвали судів не виконані, в сукупності вказані недоліки є істотними і позбавляють суд призначити справу до судового розгляду, так як вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, а також в подальшому під час судового розгляду виконати судом вимоги ст.337 КПК України, у відповідності до якої розгляд провадження в суді проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому є необхідним повернути обвинувальний акт з додатками прокурору, надавши строк для усунення зазначених недоліків та виконання зазначених ухвал суду протягом одного місяця з часу набрання даною ухвалою законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 36, 109, 110, 291, 314, 315, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000058 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України - повернути прокурору.
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня набрання чинності даною ухвалою.
Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області протягом семи днів, з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя ОСОБА_1