Справа № 461/7916/16-к
Провадження № 1-кс/461/26/17
14.02.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Львівської області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
в с т а н о в и в :
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що йому та його доньці завдано значної моральної шкоди через незаконне вимагання у неї викладачами неправомірної грошової винагороди у іноземній валюті під час складання зимової сесії. Вказує, що йому було завдано значної моральної та майнової шкоди, оскільки кошти, сплачені за навчання доньки в сумі 7200,00 грн. пропали через відрахування доньки з ВНЗ.
Судові засідання призначалось слуханням на 07 грудня 2016 року, 16 грудня 2016 року, 20 грудня 2016 року, 28 грудня 2016 року, 16 січня 2017 року, 14 лютого 2017 року, однак скаржник, будучи належним чином судом повідомленим про дату, час та місце судового засідання.
Водночас, згідно ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до ч.2 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Враховуючи, що скарга поступила до суду 05 грудня 2016 року, розгляд такої неодноразово відкладався у зв`язку із неявкою скаржника, а тому, з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути таку у відсутності ОСОБА_3 .
Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності прокурора, на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Постановою слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 16 травня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_5 потерпілими (а.с.6-8).
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 2 ст.55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.
Як видно з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження доказів одержання службовою особою ЛНУ ім. І.Франка ОСОБА_6 будь-якої неправомірної вигоди для себе чи для іншої фізичної або юридичної особи не здобуто.
Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_3 , який, на думку скаржника, вчинено щодо нього та його доньи ОСОБА_5 , та не вчинено жодних дій, спрямованих на з`ясування питання завдання ОСОБА_3 , ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням моральної чи майнової шкоди. Таким чином, слідчий при розгляді клопотання обмежився лише дослідженням такого, не проаналізувавши інші матеріали кримінального провадження, зокрема заяву про вчинення злочину.
З огляду на наведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання шкоди ОСОБА_3 , ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілими, з врахуванням доводів, викладених у скарзі від 04 грудня 2016 року.
Керуючись ст.ст.303,304,306,307, 318-380 КПК України,
скаргу задоволити частково.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1