УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія : ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дебальцево Донецької області, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 лютого 2017 року,
в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, про те що Донецька Народна Республіка (далі ДНР), є терористичною організацією, приблизно з березня 2016 року активно сприяв у її діяльності, шляхом збору відомостей щодо сил та засобів ЗС України, які приймають участь в Антитерористичній операції на території Донецької області, місць їх дислокації, маршрутів переміщення тощо,
У березні-квітні 2014 року у м. Донецьку та окремих районах Донецької області створено стійке ієрархічне об`єднання - терористичну організацію, так звану Донецьку народну Республіку, учасники якої на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.
Зокрема, у квітні 2014 року лідери терористичної організації ДНР та інші особи, знаходячись у населених пунктах Донецької області та на території Російської Федерації, здійснювали публічні заклики до насильницької зміни та повалення конституційного ладу України, захоплення державної влади, вчиняючи з цією метою умисні дії, зокрема пов`язані з розповсюдженням матеріалів з такими закликами шляхом використання засобів масової інформації та мережі Інтернет.
Радою національної безпеки та оборони України прийнято рішення від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України, яке введено у дію Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки та оборони України про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України № 405/2014 від 14.04.2014 року та відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію, яка триває і на даний час.
Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/а від 07.10.2014 року районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей. До проведення антитерористичної операції, згідно ст. 4 Закону України Про боротьбу з терроризмом, залучені військові підрозділи Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.
Статтями 17 та 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу, а захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Положеннями ст. 25 Закону України Про боротьбу з терроризмом встановлено, що керівники та посадові особи підприємств, установ та організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно з законом.
У 2014 році з метою протидії антитерористичній операції, лідери терористичної організації ДНР, з іншими учасниками терористичної організації у складі військового формування ДНР, утворили розвідувальні підрозділи, завданням яких є збір та опрацювання інформації, вербування нових учасників ДНР, а також підшукання пособників для подальшого планування вчинення незаконними збройними формуваннями терористичної організації ДНР терористичних актів.
З метою вербування нових учасників ДНР, а також підшукання пособників терористичної діяльності лідери терористичної організації ДНР та інші особи, розповсюджували у засобах масової Інформації на території Донецької та Луганської областей України, Російської Федерації, та мережі Інтернет інформацію про діяльність терористичної організації ДНР.
Так, на початку 2016 року (точної дати слідством не встановлено) ОСОБА_8 , діючи з особистих міркувань, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків від них, поділяючи погляди учасників та мету терористичної організації ДНР, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, з метою порушення суверенітету і територіальної цілісності України, вирішив сприяти діяльності вказаної терористичної організації.
Реалізуючи свій умисел ОСОБА_8 , у березні 2016 року (точної дати слідством не встановлено) вступив у злочинну змову з учасниками розвідувальних підрозділів незаконних збройних формувань терористичної організації ДНР ОСОБА_10 (позивний ОСОБА_11 ) та ОСОБА_12 (позивний ОСОБА_13 ), маючи намір передавати останнім інформацію розвідувального характеру про дислокацію та переміщення військової техніки, особового складу сил АТО на підконтрольній Україні території Донецької та Луганської областей, для її незаконного використання представниками терористичної організації ДНР у плануванні та здійсненні своєї злочинної діяльності.
При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював реальну можливість отримання ним вказаної інформації розвідувального характеру у зв`язку з виконанням обов`язків майстра колійної машинної станції №10 ДП Донецька залізниця, та перебуванням на залізничних станціях, вузлах зони АТО, в місцях яких відбувається скупчення, перевезення, завантаження, розвантаження військової техніки, особового складу, сил та засобів задіяних у проведенні АТО.
Так, у жовтні 2016 року (точної дати слідством не встановлено) ОСОБА_8 , умисно систематично проводив збір інформації розвідувального характеру з метою її подальшої передачі учасникам терористичної організації ДНР.
Зокрема, перебуваючи 19.10.2016 року в районі с. Ниркове, Попаснянського району, Луганської області, ОСОБА_8 зафіксував розміщення у даному населеному пункті 12 танків ЗСУ та їх екіпажів, які були передислоковані у вказане місце з м. Бахмут, Донецької області, а також зафіксував переміщення у вказаному районі в напрямку м. Бахмут іншої військової техніки ЗСУ (танків, РСЗО ІНФОРМАЦІЯ_2 , САУ ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
26 жовтня 2016 року, ОСОБА_8 , реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, перебуваючи у своєму житлі за адресою: АДРЕСА_1 , помістив у корзину створеної ним у той же день електронної поштової скриньки з адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 заздалегідь створене ним текстове повідомлення, яке містило зібрану ним інформацію про дислокацію та переміщення військової техніки сил АТО у жовтні 2016 року.
Відповідно до повідомлення штабу Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей від 08.12.2016 року, вищевказана зібрана ОСОБА_8 інформація є достовірною та достатньою для нанесення шкоди обороноздатності України.
Крім цього, 12 грудня 2016 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено набої калібру 9 мм. у кількості 42 шт., 38 набоїв невстановленого калібру і 43 набої до малокаліберної зброї, а також мобільні телефони і комп?ютерну техніку, які ОСОБА_8 використовував для зв?язку з представниками ДНР та передачі їм інформації щодо сил АТО.
13 грудня 2016 року слідчий СВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2016 року, клопотання слідчого задоволено, застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів тобто до 11 лютого 2017 року, включно.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 КПК України.Крім цього слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 , одружений, має на утриманні малолітнього сина, має постійне місце проживання, працює.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , та підозрюваного ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судової провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, пов?язаним з переховуванням від органів досудового розслідування або суду; перешкодою здійсненню кримінального провадження в будь-яких формах; незаконного впливу на потерпілого, свідка, обвинуваченого, експерта, спеціаліста; знищення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується особа.
Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК Українизапобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.
Як вбачається з матеріалів судового провадження та правильно встановлено слідчим суддею, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень в тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КПК України, покарання за яке передбачене лише у виді позбавлення волі строком від восьми до пятнадцяти років, а тому до нього, згідно ч. 2 ст.183 КПК України, може бути застосовано такий запобіжний захід як тримання під вартою. Зазначена підозра слідчим суддею правильно визнана обґрунтованою, оскільки вона підтверджується показаннями самого підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом огляду від 01.05.2016 року, протоколом огляду документів від 08.12.2016 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_14 , протоколом за результатами проведення негласного розшукового заходу за СКП № 1432 від 15.07.2016 року, протоколами за результатами проведення негласного розшукового заходу за СКП № 1432 від 26.07.2016 року, протоколами за результатами проведення негласного розшукового заходу за СКП № 1432 від 10.08.2016 року, протоколом огляду від 10.10.2016 року, протоколом про результати проведення негласної слідчої(розшукової) дії-зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 03.11.2016 року протоколом огляду від 10.10.2016 року, протоколом про результати проведення негласної слідчої(розшукової) дії-зняття інформації з електорнних інформаційних систем з електронної поштової скриньки від 05.12.2016 року, протоколом обшуку від 12.12.2016 року.
Застосовуючи до ОСОБА_8 такий запобіжний захід, як тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо останнього слідчим доведено наявність ризиків того, що підозрюваний, використовуючи родинні та набуті чинні зв?язки може виїхати за межі державного кордону України, а також на тимчасово контрольну територію Донецької області, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, знищити докази такої діяльності.
Крім цього, відповідно до ч.5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобовязання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
Таким чином при розгляді клопотання слідчим суддею були дотримані вимоги ст.ст. 176, 177,178, 183 КПК України.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що запобіжний захід судом було обрано незаконно, а вказані ризики, не підтверджені доказами та побудовані на припущеннях, є надуманими і колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказані судом ризики підтверджені доказами по кримінальному провадженні, а наявність у ОСОБА_8 , на утриманні малолітнього сина, постійного місце проживання та роботи, на думку колегії суддів не давали слідчому судді підстави для застосування щодо підозрюваного більш м?якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Ухвала слідчого судді є законна і обгрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2016 року про обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - без зміни.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді :