АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представників власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «Тедіс Україна» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно на накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Тедіс Україна» () №№ НОМЕР_1 , які відкриті в КРД АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» м. Києві (МФО 322904), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 7-7Б в частині видатку коштів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2017 року.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу та доповнення до неї вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді відсутні підстави, які б вказували, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України. Крім того, оскаржувана ухвала не містить жодного доводу, який би свідчив про те, що грошові кошти ТОВ «Тедіс Україна» є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Тобто відсутні правові підстави для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Окрім цього, враховуючи, що оскаржувану ухвалу постановлено без виклику особи, яка оскаржує це рішення, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Про наявність оскаржуваної ухвали апелянту стало відомо лише 13.03.2017 року, тому строк на оскарження необхідно обчислювати з цього часу.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був завчасно повідомлений, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, вивчивши матеріали судової справи по розгляду клопотання слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 01.03.2017 року було постановлено без участі представника власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання слідчого, в провадженні Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження №0000376 від 20.09.2016 року, за фактом створення (придбання) ряду суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України та за фактом вчинення невстановленими особами ряду фінансових операцій, з коштами одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, в особливо великому розмірі, з використанням ряду суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

28.02.2017 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Тедіс Україна» () №№ НОМЕР_1 , які відкриті в КРД АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» м. Києві (МФО 322904), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 7-7Б в частині видатку коштів, посилаючись на те, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

01.03.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на зазначене в клопотанні майно .

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності на вказане майно завданням кримінального провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно є, на думку колегії суддів такими, що не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами судового провадження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно на накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Тедіс Україна» () №№ НОМЕР_1 , які відкриті в КРД АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» м. Києві (МФО 322904), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Пирогова, 7-7Б в частині видатку коштів залишити без змін, а апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «Тедіс Україна» ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1674/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1