АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/750/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
31 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста від 20 січня 2017 року, -
Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя врахувавши правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження, та в межах якого подано дане клопотання, прийшов до висновку про наявність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно з метою забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неповноту судового розгляду, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не обґрунтовано, речовими доказами вчинення якого саме кримінального правопорушення є ювелірні прикраси, на які накладено арешт.
Крім того, апелянт вказує на те, що слідчим суддею не зазначено, які саме ризики стали обґрунтуванням застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Старший слідчий в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітана юстиції ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, яке станом на 19.01.2017 року належить на праві приватної власності ТОВ «Еталон-Консалтінг», із забороною ТОВ «Еталон-Консалтінг» та/або будь-яким іншим фізичним або юридичним особам відчуження, розпорядження та/або користування майном, зазначеним в п. 1 клопотання.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року дане клопотання задоволено та накладено арешт на вказане у клопотанні майно.
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Що стосується посилань апелянта на те, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не обґрунтовано, речовими доказами вчинення якого саме кримінального правопорушення є ювелірні прикраси, то дані обставини спростовуються доводами слідчого, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме те, що майно, на яке накладено арешт є предметом кримінально протиправних дій, тому в силу ч. 1 ст. 98 КПК України може бути речовим доказом.
Посилання захисника на відсутність обґрунтуванням застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються даними, які містяться у клопотанні слідчого, а саме, наявністю ризиків приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження, на користь чого свідчить факт відчуження майна та придбання його ТОВ «Еталон-Консалтінг».
Разом з цим колегія суддів вважає, що апелянт не обґрунтував належним чином мотиви звернення з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_8 та не зазначив які права ОСОБА_8 порушуються арештом майна, власником якого є ТОВ «Еталон-Консалтінг».
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, неповноти судового розгляду, слід визнати непереконливими.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170 - 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста від 20 січня 2017 року,якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітана юстиції ОСОБА_9 та накладено арешт на вказане у клопотанні майно, яке станом на 19.01.2017 року належить на праві приватної власності ТОВ «Еталон-Консалтінг», із забороною ТОВ «Еталон-Консалтінг» та/або будь-яким іншим фізичним або юридичним особам відчуження, розпорядження та/або користування майном, зазначеним в п. 1 клопотання, залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4