Справа №127/3934/17
Провадження №1-кп/127/706/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

представників потерпілого: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника ПАТ «СК Країна» ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області 21.11.1995 року, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про якийвнесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005570 від 20.07.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 19.07.2016 року біля 19.00 години, не маючи посвідчення водія, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним - автомобілем марки «Рено Лагуна», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом по тротуару на площі Привокзальній, перед входом до ринку «Привокзальний» в м. Вінниці, не переконався, що це не створить небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, з необережності допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався в попутному з автомобілем напрямку та знаходився спиною до вищезазначеного транспортного засобу.

Внаслідок даної пригоди, згідно з висновку судово-медичної експертизи № 1684 від 14.11.2016: «у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження: закрита хребетно-спинномозкова травма - компресійний перелом тіла 4-го поперекового хребця, перелом верхніх суглобових відростків 2-го і 3-го поперекових хребців зліва з незначним зміщенням без порушення функції спинного мозку; забій (травматичний набряк) м`яких тканин потиличної ділянки, які не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувала загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до Середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (більше 21дня) розлад здоров`я».

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 1004а від 29.12.2016 «В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.9, 11.13 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, ОСОБА_4 порушив вимоги 2.1а, 2.9а, 10.9, 11.13 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

«Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»; «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»; «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб «Забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил».

Порушення вимог п.п. 2.1а, 2.9а, 10.9,11.13 Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, суду пояснив, що раніше з потерпілим він знайомий не був. Він ремонтує машини та цим заробляє на життя, у знайомого він взяв відремонтувати машину. Водійських прав у ОСОБА_4 немає. Випивши горілки приблизно о 19:00 год. сів за кермо автомобіля та поїхав до залізничного вокзалу в м. Вінниці, щоб купити продукти харчування та здаючи заднім ходом пізно побачив ОСОБА_5 та не встиг загальмувати, збивши останнього. Першу медичну допомогу йому він не надавав, перехожі викликали працівників поліції, а він сидів у машині до приїзду працівників поліції. У страхову компанію не звертався. У вчиненому вину визнав та щиро розкаявся, цивільний позов визнав у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 19.07.2016 близько 19:00 год. повертався з роботи та вийшов з воріт біля привокзального ринку, який знаходиться біля залізничного вокзалу в м. Вінниці та стояв на тротуарі, у цей час у нього задзвонив мобільний телефон та він відповів на дзвінок після чого відчув сильний удар його збив автомобіль який рухався заднім ходом по тротуару, від удару він впав та автомобіль наїхав на нього зверху і продовжував рухатись поки якась перехожа жінка не підбігла до автомобіля та не відкрила дверку автомобіля і не повідомила ОСОБА_4 про наїзд на людину. Після чого ОСОБА_4 вийшов з явними ознаками сп`яніння, він хитався та стояв в стороні до приїзду поліції. Будь яку допомогу він йому не надавав та до нього взагалі не підходив. У наслідок ДТП ОСОБА_5 втратив можливість працювати та потребує продовження лікування. Щодо міри покарання просив суд покарати суворо ОСОБА_4 . Цивільний позов підтримав у повному обсязі.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочинувизнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого та потерпілого, дослідження витягу з кримінального провадження № 0005570, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у скоєнні злочину.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_4 , який відповідно до ст. 89 КК України вважається раніше не судимим (т. 1 а.с. 136), характеризується за місцем проживання посередньо ( т. 1 ас. 137), не перебуває на обліку у лікаря нарколога (т. 1 а.с. 138) на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.с. 139), на день вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння ( т.1 а.с. 129), водійського посвідчення не має ( т.1 а.с. 141).

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає визнання вини, щире каяття.

Таку обставину, як активне сприяння розкриттю злочину, суд не визнає як пом`якшуючу обставину, оскільки стороною обвинувачення не доведено якими активними діями ОСОБА_4 сприяв розкриттю злочину. Як слідує із пояснень самого ОСОБА_4 після скоєння наїзду на ОСОБА_5 він залишився в салоні автомобіля до приїзду працівників поліції, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Першої медичної допомоги потерпілому не надавав, швидкої допомоги не викликав, а розкриття злочину стало можливим завдяки активним діям очевидців події.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину, позицію потерпілого, наявність обтяжуючої обставини, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді арешту в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.
Початок строку покарання обраховувати з часу звернення вироку до виконання.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди заявленої на суму 8 576 гривень 43 копійок, а саме витрат на лікування, які визнав ОСОБА_4 , суд вважає їх обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, та підлягають задоволенню повністю.

В частині моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, який був визнаний відповідачем, суд виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розмір відшкодування моральної шкоди ґрунтується на моральних стражданнях й фізичному болі які позивач зазначив внаслідок травмування та порушення нормальних життєвих зв`язків та сталого побутового укладу.

Крім того, потерпілим ОСОБА_5 було заявлено вимоги про стягнення компенсації за втрачений дохід в сумі 5859 гривень, внаслідок отриманих травм, оскільки він довгий час лікувався, став інвалідом 3 групи, та постійно потребує лікування та сторонньої допомоги. Дані позовні вимоги були визнані відповідачем ОСОБА_9 .

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо наявності витрат на правову допомогу та їх розмір, суд зазначає наступне.

Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.

Згідно із положенням ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі виконаних робіт та ін.), а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам закону.

Надані потерпілим та представниками потерпілого на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договору про надання правової допомоги в кримінальному провадженні від 28.10.2016 року ( т.1 а.с.16) є належним доказом, а тому з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає стягненню витрат за правову допомогу
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 вартість проведення криміналістичного дослідження: (т.1 а.с.140), оскільки його проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ОСОБА_4 злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, ст. ст. 100, 124, 127-129, ч.3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, 23, 1177, 1195, ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку покарання обраховувавати з часу звернення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 8576 гривень 43 копійок у відшкодування витрат пов`язаних з лікуванням.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 20 000 гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5859 гривень у відшкодування втраченого доходу.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 10 000 гривень витрати на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 703 гривень 68 копійок у відшкодування вартості судово-автотехнічної експертизи № 1004а від 29.12.2016 року.

Речовий доказ в кримінальному провадженні автомобіль марки «Рено Лагуна», державний номерний знак НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: