Справа № 296/1690/17
Вирок
Іменем України
23 березня 2017 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0007305 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гублінське Тарко-Пуровського району Тюменської області Російської Федерації, не працюючий, одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.11.2016 року близько 05 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу входу до кафе «Кава плюс» по вул. Київській,16 в м. Житомирі, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел в цей же день та час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 , після чого лобною частиною голови наніс один удар в область обличчя останнього, внаслідок чого потерпілий впав на землю обличчям догори. Після цього ОСОБА_5 , скориставшись безпорадним станом потерпілого, схопив його лівою рукою за одяг та наніс йому один удар в верхню ділянку тулубу, два удари ступнею правої ноги в ділянку голови, один удар ступнею лівої ноги в ділянку голови, після чого відійшов на декілька метрів та через декілька секунд знову підбіг до ОСОБА_6 та наніс йому один удар ступнею правої ноги в ділянку голови.

Таким чином, ОСОБА_5 , умисно спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної черепно-мозкової та лицьової травми обличчя у вигляді синця в ділянці лівого ока, множинних переломів кісток лицьового черепа,основи черепа, із розвитком після травматичного геморагічного полісинуїту, які відповідно висновку судово-медичної експертизи № 2854 від 29.11.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що дійсно за вказаних в обвинувальному висновку обставинах спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку, прохав суд не позбавляти його волі. Заявлений цивільний позов прокуратури про стягнення витрат на лікування потерпілого визнав.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 26.11.2016 р. близько 05год. 30 хв. він перебував поблизу кафе «Кава плюс» по вул. Київська, 16 в м. Житомирі, де між ним та ОСОБА_5 відбувся конфлікт, під час якого обвинувачений наніс йому численні удари в область обличчя та тулуба, чим спричинив тілесні ушкодження. На даний час обвинуваченим шкода йому відшкодована, будь-яких претензій до нього він не має, на суворості покарання не наполягає.

Слід зазначити, що показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченим та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, а його правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України, як умисні дії, що виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , 2007 р.н., добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому, потерпілий не наполягає на суворості призначеного покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливі в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Також підлягає задоволенню заявлений позов Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 4054 грн. 37 коп., оскільки саме обвинуваченим були заподіяні тілесні ушкодження, з приводу яких проводилось стаціонарне лікування потерпілого.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання 5(п`ять) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2(два) роки.

У відповідності з ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу органів пробації, 2) попереджати органи пробації про зміну місця проживання та місця роботи, 3) періодично в встановленому порядку відмічатися в органах пробації .

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 домашній арешт, після набрання вироком чинності, скасувати.

Позов Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 4054 (чотири тисячі п`ятдесят чотири) гривні 37 копійок.

Речові докази: диск DVD-R з записом з камер відеоспостереження кафе «+Кава», залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1