УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

під головуванням судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

з участю представника КВІ ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Рівне клопотання фахівця із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міського відділу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубровиця Рівненської області, громадянина України, з середньою загальною базовою освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського міського суду від 26 червня 2015 року за ч.2 ст.185; ч.1, 2 ст.361 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та застосуванням ст.76 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
В Рівненський міський суд з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 засудженого вироком Рівненського міського суду від 26 червня 2015 року за ч.2 ст.185; ч.1, 2 ст.361 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та застосуванням ст.76 КК України звернувся фахівець із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міського відділу з питань пробації.

В судовому засіданні фахівець із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міськрайонного відділу з питань пробації клопотання повністю підтримала з підстав, викладених у клопотанні. Просить суд клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просить суд його задоволити з підстав викладених в поданні.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просить суд відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на ті обставини, що він тричі порушив правила дорожнього руху та штрафи за вчиненні правопорушення сплатив повністю.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 26 червня 2015 року за ч.2 ст.185; ч.1, 2 ст.361 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та застосуванням ст.76 КК України.

Вирок суду набрав законної сили та був направлений на виконання до Рівненського МВ КВІ і 20 серпня 2015 року був взятий на облік.

Як пояснив в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 він дійсно тричі порушував правила дорожнього руху, однак штрафи за вчиненні правопорушення сплатив повністю.

Даних обставин в судовому засіданні не заперечила фахівець із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міського відділу з питань пробації ОСОБА_4 ...

Дані обставини в судовому засіданні підтвердив допитаний у якості свідка дільничний інспектор ОСОБА_6 , який додатково пояснив, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно.

Суд вважає, що допущені засудженим порушення недостатні для того, щоб скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання за рішенням суду.

Пунктом 2 ст.78 КК України та ст.166 КВК України, на які покликається фахівець Рівненського міського відділу з питань пробації у клопотанні, дійсно встановлює, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Однак на думку суду, поведінка засудженого не свідчить про небажання стати на шлях виправлення та при розгляді даного клопотання необхідно врахувати позицію Конституційного Суду України яка викладена у рішенні №15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року, п.4.1. якого передбачено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті перед усім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є перед усім недискримінаційний підхід, неупередженість. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що фахівцем Рівненського міського відділу з питань пробації не доведено викладених у клопотанні обставин, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.78 КК України, ст.ст.392,395,537,539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання фахівця із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міського відділу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом семи діб.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1