Номер провадження: 11-сс/785/412/17
Номер справи місцевого суду: 500/3668/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 11.07.2016 р. про арешт майна в рамках кримінального провадження №0003316 від 20.11.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт на майно, а саме вилучений 06.07.2016 року в ході огляду місця події мотор для човна марки «Сузукі 30» чорного кольору, двухкатний, без номерного знаку, який був вилучений у ОСОБА_8 ..

На дану ухвалу суду адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною, у зв`язку з допущеними суттєвими порушеннями вимог КПК України, мотивуючи свої вимоги наступним:

- слідчим не надано доказів, які давали би підстави вважати, що двигун для човна марки «Сузукі 30» має відношення до кримінального провадження №0003316 та міг бути викрадений 19.11.2014 року, оскільки раніше, ухвалами слідчих суддів встановлено, що власником спірного двигуна з 15.03.2013 року є ОСОБА_8 ;

- слідчий суддя не звернув уваги на те, що клопотання слідчого має протиріччя в частині встановлення місця вилучення двигуна, а саме подія кримінального правопорушення мала місце на причалі 16-б в с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, однак слідчий в клопотання в якості місця події вказує двір Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, розташований за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Соборна, 97, в ході огляду якого був виявлений та вилучений мотор для човна чорного кольору, двухкатний, без номерного знаку, марки «Сузукі30», який був вилучений у ОСОБА_8 ;

- поза увагою суду залишилось те, що зазначений двигун марки «Сузукі30» в рамках кримінального провадження №0000191 був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , у зв`язку з чим доля зазначеного двигуна як речового доказу вже вирішена в рамках цього кримінального провадження, у зв`язку з чим повторне звернення слідчим до суду із клопотанням про арешт двигуна в рамках іншого провадження №0003316 від 20.11.2014 року є необґрунтованим.
На підставі викладеного адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчуджуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Дослідження в судовому засіданні апеляційної інстанції матеріалів провадження вказує на те, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були допущені порушення вимог КПК України, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003316 від 20.11.2014 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Так, згідно витягу з ЄРДР № 0003316 від 07.07.2016 року (а.п. 2) 19.11.2014 року невстановлені особи шляхом вільного доступу таємно викрали мотор для човна марки «Сузукі», який знаходився на причалі 16-б в с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, чим завдали ОСОБА_10 шкоду.

Разом з тим, слідчий суддя не звернув увагу на те, що клопотання слідчого має протиріччя в частині встановлення місця вилучення двигуна, а саме подія кримінального правопорушення мала місце на причалі 16-б в с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, однак слідчий в клопотання в якості місця події та місце вилучення майна зазначає двір Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, розташований за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Соборна, 97, в ході огляду якого був виявлений та вилучений мотор для човна чорного кольору, двухкатний, без номерного знаку, марки «Сузукі30», який був вилучений у ОСОБА_8 .

Також, апеляційний суд враховує, що ухвалою Болградського райсуду Одеської області від 24.05.2016 року скасований арешт на тимчасово вилучене майно: металевий риболовний човен «Южанка 2», бортовий номер НОМЕР_1 з двигуном марки «Сузукі-30», належний ОСОБА_8 . Звільнений металевий риболовний човен «Южанка 2», бортовий номер НОМЕР_1 з двигуном марки «Сузукі-30» з відповідального зберігання Болградського ВП Ізмаїльського ВП, та переданий безоплатно на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , попередивши його про неможливість використання даних речей до закінчення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню або вирішення судом долі речових доказів під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження

Проте, фактично, зазначений мотор марки «Сузукі-30» ОСОБА_8 не повернутий, а слідчий 07.07.2016 року звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно без відповідних правових підстав, достеменно знаючи про те, що зазначений двигун є речовим доказом у іншому кримінальному провадженні та належить ОСОБА_8 .

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При апеляційному розгляді встановлено, що слідчим та прокурором не доведено, що зазначений двигун марки «Сузукі30», який в рамках провадження №0000191 був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , має відношення до кримінального провадження № 0003316 від 20.11.2014 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, не звернув увагу на необґрунтованість клопотання слідчого про накладення арешту на вказаний двигун, що являється підставою для скасування ухвали та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст.170-173, 376, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2016 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0003316 від 20.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме вилучений 06.07.2016 року в ході огляду місця події - мотор для човна марки «Сузукі 30» чорного кольору, двухкатний, без номерного знаку, який був вилучений у ОСОБА_8 .

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4