КП№ 278/1850/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
21 квітня 2017 року Колегія суддів Житомирського районного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за яким обвинувачується:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , не працюючий, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, до затримання проживав в АДРЕСА_2 , -
за частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України (далі КК), -
В С Т А Н О В И Л А:
26.06.2014 близько 22-ої год. ОСОБА_10 підійшов на стоянку таксі, що розташована навпроти будинку №4 по вул. Жуйка в м. Житомирі, звідки став замовляти таксі до м. Бердичева, Житомирської області. За чергою, цю послугу надав ОСОБА_11 , на автомобілі таксі марки ВАЗ - 2107, номерний знак НОМЕР_1 . Обвинувачений сів на праве заднє пасажирське сидіння і вони вдвох поїхали дорогою Житомир Могилів-Подільський. Проїжджаючи через с. Пряжів, Житомирського району між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник конфлікт через вартість послуг таксі. Проїхавши 450 м. від кафе «Русалка» в напрямку м. Бердичева, ОСОБА_11 зупинив автомобіль на правому узбіччі автодороги Житомир Могилів-Подільський на 9 кв. + 400 м., наказавши обвинуваченому вийти з авто.
На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_11 , під час цієї суперечки у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, для реалізації якого обвинувачений об 22 год. 15 хв., перебуваючи на задньому сидінні вказаного автомобіля, навмисно наніс ОСОБА_11 скляною пляшкою 2 удари в тім`яну ділянку голови, від чого останній втратив свідомість. Після цього обвинувачений перетягнув непритомне тіло ОСОБА_11 на заднє сидіння автомобіля, накинув на шию останнього невстановлений слідством металевий ланцюжок та із значною силою, утримуючи близько 30 секунд, стиснув ланцюжок на шиї. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_11 були
завдані тілесні ушкодження у вигляді неповного перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки. Таким чином ОСОБА_10 протиправно заподіяв смерть потерпілому.
Приїхавши в с. Гришківці, Бердичівського району, ОСОБА_8 заховав труп ОСОБА_11 в чагарниках поблизу кафе «У свата» поруч з будинком №193-а по вул. Леніна, де він 04.07.2014 був виявлений сторонніми особами.
Потерпіла ОСОБА_12 (сестра ОСОБА_11 ) просила суд розглянути справи без її участі та суворо покарати ОСОБА_8 ( а.с.39).
Детально допитаний в суді ОСОБА_8 про фактичні обставини справи, надавав суперечливі показання. Так, при виконанні судом статті 348 КПК, обвинувачений у присутності захисника ОСОБА_9 стверджував, що суть обвинувачення він розуміє, повністю визнає себе винним, погодився давати показання ( т.1 а.с. 44 зв). Після допиту важливого свідка ОСОБА_13 у судовому засіданні, обвинувачений став заперечувати свою причетність до злочинів, вказуючи, що зізнання в навмисному вбивстві ОСОБА_11 в ході слідчого експерименту, він давав під моральним примусом працівників міліції, які незаконно затримали його, возили до м. Житомир, потім самі показали йому місце вбивства та місце в якому було знайдено труп потерпілого, спосіб, час та інші фактичні обставини вбивства таксиста. Саме через погрози слідчого обвинувачений обмовив себе. Твердив про наявність у нього алібі, оскільки в період часу, коли за обвинуваченням було вбито ОСОБА_11 він з 18.06.2014 по 01.07.2014 проживав у свого знайомого ОСОБА_14 у м. Коростишеві, де працював на тимчасовій роботі по обробці каменю приблизно 4 дні та заробив 1500грн. А до цього перебував на заробітках в Росії та в червні 2014 приїхав на поховання брата. Одного дня, коли обвинувачений був по своїх справах у м. Коростишеві, на базарі побачив автомобіль ВАЗ 2107, синього кольору із оголошенням про його продаж. Він зателефонував власнику авто і наступного дня придбав його за 7000 грн. Документи на це ТЗ власник зобов`язався передати йому згодом, оскільки останній дуже поспішав, проте будь яких документів обвинувачений так і не отримав. Цей автомобіль забрав ОСОБА_15 за борги в сумі 3000 грн. тому що, повернувшись з Росії ОСОБА_8 не міг розрахуватися із ОСОБА_15 за браком коштів. Через деякий час він знову поїхав на заробітки в Росію. У подальшому його було незаконно затримано, просив виправдати його.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , з посиланням в основному на показання свідків, вказувала на відсутність доказової інформації про пряму причетність ОСОБА_8 до інкримінованих злочинів, що на її думку є підставою для виправдання обвинуваченого.
Разом з тим, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, які цілком відповідають вимогам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність у логічному взаємозв`язку є достатнім для прийняття судового рішення.
Так, за даними слідчого експерименту від 17.06.2016, проведеного із дотриманням вимог статей 104, 105, 107, 240 КПК за участю обвинуваченого, спеціаліста
ОСОБА_16 , слідчих, понятих, у присутності захисника ОСОБА_9 , з відеозаписом вказаної процесуальної дії на флеш карту, ОСОБА_8 , з виїздом на місце події вільно, послідовно в найдрібніших деталях показував про обставини вчиненого ним вбивства та заволодіння автомобілем потерпілого, які відповідають сформульованому обвинуваченню. Спочатку обвинувачений вказав на місце стоянки таксі по вул. Жуйка, 4 в м. Житомирі, де за черговістю здійснював перевезення ОСОБА_11 на власному авто ВАЗ 2107, синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 , заднє пасажирське сидіння, яке він зайняв та напрямок їх руху у бік м. Бердичева ( після розвороту); вказав на праве узбіччя дороги неподалік кафе «Русалка» в с. Пряжів, Житомирського району, де ОСОБА_11 , не погодившись везти обвинуваченого за 20 грн., зупинив автомобіль та наказав останньому вийти з машини. Обвинувачений на манекені також показав у який спосіб він наносив скляною пляшкою потерпілому 2 удари в тім`яну область голови та розміщення останнього в автомобілі після втрати ним свідомості від цих ударів, а також переміщування обвинуваченим потерпілого з водійського місця на заднє сидіння. Обвинувачений також відтворив як він нахилився над ОСОБА_17 , почувши ознаки його життя, та як зняв зі своєї шиї металевого ланцюжка і обкрутив його навколо шиї потерпілого, обидва кінці зажав у своїх руках та потягнув ланцюжок на себе спереду назад і таким чином душив останнього приблизно 30 секунд до його смерті. А потім показав чагарники поблизу розважального комплексу «У свата», по вул. Леніна, 193-а в смт., Гришківці, Бердичівського району, куди ОСОБА_8 виволік труп ОСОБА_11 з автомобіля та місце де він залишив закривавлені чохли із заднього та переднього сидінь ТЗ. У подальшому обвинувачений показав всім учасникам місце біля дамби р. Гнилоп`ять зі сторони вул. Володарського в м. Бердичів, куди він у воду викинув документи ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_8 поїхав до місця проживання в с. Райгородок, Бердичівського району, де згодом ОСОБА_15 забрав цей автомобіль через борг у сумі 3000 грн.
За результатами дослідження протоколу наведених слідчих дій та перегляду їх відеозапису, суд дійшов висновку, що показання обвинуваченого надані вільно, без примусу та стороннього втручання. Особливістю цього експерименту є те, що в ньому містяться чітко визначені деталі подій і конкретні обставини злочинних діянь, про які ОСОБА_8 не міг би знати, якщо б він не був їх безпосереднім виконавцем ( час, місце, мотив, спосіб, знаряддя, послідовність дій виконавця вбивства, обставини послідуючих його дій). При цьому будь-яких заяв щодо застосування відносно нього недозволених методів впливу ані обвинувачений ані його захисник на досудовому слідстві не робили. Жодних зауважень щодо неправомірності проведення цього слідчого експерименту від учасників також не надходило. У судовому засідання захисник ОСОБА_9 вказала на відсутність жодного тиску під час проведення даного відтворення подій (а.с. 164 зв.)
Згідно із висновком службового розслідування відомості ОСОБА_8 про застосування до нього службовими особами органу розслідування недозволених методів не знайшли фактичного підтвердження. Було також встановлено, що обвинувачений в присутності захисника ОСОБА_9 , детально відтворював обставини скоєного ним вбивства ОСОБА_11 та заволодіння після цього його автомобілем. (а.с. 188-191). А тому доводи обвинуваченого з цього приводу не заслуговують на увагу.
Крім цього під час судово-психіатричного дослідження (висновок №244-2016 від 12.07.2016) ОСОБА_8 також власну провину не заперечував. По справі пояснював, що у нього не хватало грошей, а потерпілий став скандалити та виганяв його з машини, але заявляв «… не хочу про це говорити…по дурості зробив убив людину…». Відмічав, що «…весь цей час боявся признатися дружині та нічого неї про цей випадок не говорив». За висновком експертів інкриміновані обвинуваченому злочини потребували від нього послідовних та цілеспрямованих дій, адекватної мовної продукції,
ясної свідомості. Суть звинувачення ОСОБА_8 усвідомлює, логічно захищається. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому злочини, будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би міг позбавляти його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. (а.с. 125-126).
З огляду на відстань між м. Житомир і м. Бердичів (40 км), витрат пального, його вартості також логічними е показання обвинуваченого, що ОСОБА_11 відмовився надавати йому послуги за 20 грн. через що і виникла між ними суперечка в ході якої обвинувачений вирішив навмисно вбити його.
Судом також перевірялися інші представлені обвинуваченням докази винуватості ОСОБА_8 і які знайшли своє достовірне підтвердження.
Так свідок ОСОБА_13 , який «таксував» разом із потерпілим ОСОБА_11 , та був безпосереднім очевидцем надання потерпілим останньої послуги з перевезення на таксі 26.06.2014 близько 22 ої год. перед його вбивством, хоча не запам`ятав особу замовника (крім віку), але надав показання, які не суперечать даним слідчого експерименту із обвинуваченим. За його показаннями місцем стоянки їх з потерпілим таксі була саме ділянка на АДРЕСА_3 . У той день, 26.06.2014 ввечері, орієнтовно об 22 ої год. вони разом з ОСОБА_11 стояли на цій стоянці, кожен біля свого автомобіля і чекали на клієнтів. Була черга потерпілого. В цей час до них підійшов молодий чоловік із замовленням завезти його до м. Бердичева. Після цього ОСОБА_11 зник. Свідок добре запам`ятав цей день, оскільки чекав на нього, неодноразово телефонував потерпілому цього ж дня, коли він не повернувся із даної поїздки та в наступні дні. Потім шукав останнього вдома, у його сестри, але марно. Згодом дізнався, що ОСОБА_11 знайшли вбитим під м. Бердичевим. Вказував, що потерпілий «таксував» на власному автомобілі саме ВАЗ 2107, синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 .
Показання свідка ОСОБА_15 (який мешкав з обвинуваченим в одному дворі) також збігаються із відомостями обвинуваченого у ході експерименту. Свідок пояснив, що вкінці весни 2014 року саме він відправив ОСОБА_8 із його знайомими до Росії на заробітки, позичивши йому 2500 грн. Через 1,5 місяці обвинувачений, за кошти, які надали в борг чоловіки з бригади, приїхав на похорони брата в с. Минійки, Коростишівського району. А в с. Райгородок обвинувачений з`явився наприкінці червня 2014 року. Свідок добре запам`ятав це, оскільки як раз був вихідний день через державне свято, а також тому, що обвинувачений зненацька приїхав на автомобілі ВАЗ 2107 синього кольору та користувався ним. Свідок вимагав у обвинуваченого повернення боргу, але останній твердив про відсутність у нього грошових коштів. Приблизно через 2 неділі свідок знову позичив йому 500 грн. та допоміг повернутися до Москви на роботу. Незабаром обвинувачений знову повернувся, свідок дізнався від знайомих, що обвинувачений, коли чергував на кухні, забрав усі спільні гроші бригади на харчування та уїхав. Оскільки ОСОБА_8 не повертав борг, між ними почалася сварка, під час якої ОСОБА_8 сказав свідку забрати автомобіль за борги, але він виявився несправним. Стверджував про відсутність у ОСОБА_8 жодних документів на цей ТЗ і він ухилявся від пояснень з цього приводу. Потім свідок у «бардачку» знайшов технічний паспорт саме на ім`я потерпілого ОСОБА_11 . У 2015 році ОСОБА_15 продав цю машину із технічним паспортом своєму знайомому ОСОБА_18 , однак відповідний договір вони укласти не змогли через брак документів.
За Розпорядженням ОСОБА_19 від 21.11.2013 №920-р 28-30 червня 2014 року були вихідними днями з дня Конституції України, таким чином ОСОБА_20 приїхав до міста свого проживання на автомобілі ОСОБА_11 майже одразу після його вбивства та заволодіння автомобілем потерпілого.
Свідок ОСОБА_18 розказав, що у вересні 2015 він придбав автомобіль ВАЗ 2107 у ОСОБА_15 , якому цей транспортний засіб віддали за борги. На весні 2016 року свідок поїхав на вказаному автомобілі до родичів, однак у Хмельницькій області його зупинили працівники ДАІ та повідомили, що автомобіль є викраденим. У подальшому цей автомобіль із технічним паспортом ОСОБА_11 було вилучено.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.02.2016 в смт. Війтівці, Волочиського району, Хмельницької області на прилеглій території стаціонарної стоянки №4, у ОСОБА_18 виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 2107, синього кольору з номерним знаком НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане на ім`я потерпілого ОСОБА_11 . Цей вилучений автомобіль приєднаний до матеріалів справи як речовий доказ (а.с. 84-85,97).
За даними облікових карток Попільнянського МРЕВ ОСОБА_11 за життя був власником двох транспортних засобів, у тому числі і автомобіля ВАЗ 2107 синього кольору за номерним знаком НОМЕР_1 (а.с. 67, 68).
Ці фактичні дані переконливо підтверджують незаконне заволодіння обвинуваченим автомобілем ОСОБА_11 після вбивства останнього.
Свідок ОСОБА_21 (співмешканка обвинуваченого) підтвердила наявність у ОСОБА_8 боргу (3000 грн.) перед ОСОБА_15 , а також те, що приблизно 30.06.2014 обвинувачений приїхав у с. Райгородок на автомобілі синього кольору. Від останнього свідок дізналася про придбання ТЗ в м. Коростишеві на зароблені ним в Москві грошові кошти, а також обвинувачений говорив свідку, що з 17.06.2014 по 30.06.2014 він проживав у сестри в м. Коростишеві, де тимчасово влаштувався на роботу.
За свідченням ОСОБА_14 після смерті свого брата (16.06.2014) ОСОБА_8 приїхав із Росії. Згодом вони зустрілися в м. Коростишеві, де на його пропозицію попрацювати у ПП ОСОБА_22 , обвинувачений погодився. Вони працювали разом приблизно тиждень. Обвинувачений весь час проживав у свідка, нікуди не відлучався та поїхав до дому в кінці червня. Свідок знав, що ОСОБА_8 мав намір купити автомобіль, і одного дня останній приїхав до свідка у гості на авто синього кольору.
Свідок ОСОБА_23 (сестра обвинуваченого) показала, що ОСОБА_8 приїхав з Москви з причин смерті брата, але на 3-ій день після його похорон. Свідку відомо, що брат придбав автомобіль на базарі в м. Коростишеві, після смерті брата 19.06 (рік не пам`ятала). Вказувала, що у ОСОБА_8 завжди були гроші, про борги останнього вона нічого не знає, у той же час вказувала, що ОСОБА_8 у неї також позичав гроші (по 100- 200 грн.) Зазначила, що у обвинуваченого був мобільний телефон за НОМЕР_2 через який вони спілкувалися, а її номер НОМЕР_3 .
Аналіз показань цих свідків захисту та обвинуваченого доводить, що вони мають протиріччя в деталях. Зокрема, за свідченням ОСОБА_21 обвинувачений з 17.06.2014 працевлаштувався на тимчасову роботу в м. Коростишеві, а ОСОБА_23 вказувала, що обвинувачений лише з Москви на похорон брата приїхав після 17.06.2014 та пробув у с. Минійки декілька днів; різним є термін роботи обвинуваченого в м. Коростишеві: чотирі дні, тиждень; з аналізу оператора телекомунікаційних мереж інформації вбачається, що з 11.06.2013 до 19.07.2014 сім карта обвинуваченого НОМЕР_4 була вимкнена взагалі та відновила свою роботу лише на декілька годин, а
потім знову на деякий час - 31.07.2014, при цьому обвинувачений не спілкувався із ОСОБА_23 (а.с. 196-198). Жодний з цих свідків не був очевидцем придбання
обвинуваченим автомобіля потерпілого ОСОБА_11 , ніхто не міг вказати точну дату купівлі тощо. За таких обставин суд вважає, що показання цих свідків захисту не доводять алібі обвинуваченого на час вбивства потерпілого та заволодіння його транспортним засобом та відкидає твердження захисника і обвинуваченого про його непричетність до вбивства ОСОБА_11 .
Вина ОСОБА_8 у вчиненні злочинів підтверджується також іншими дослідженими доказами:
Протоколом прийняття від ОСОБА_12 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.07.2014, у якому остання просить допомогти знайти автомобіль ВАЗ 2107, що належить брату ОСОБА_11 , який зник саме 26.06.2014 при невідомих їй обставинах (а.с. 69).
Рапортом оперативного чергового від 04.07.2014 про надходження до чергової частини Бердичівського МВ УМВС повідомлення від ОСОБА_24 , у якому остання вказала, що за територією готельного комплексу «У свата» в чагарниках вона випадково виявила труп невідомого громадянина (а.с. 52).
Протоколом огляду місця події від 04.07.2014 (з фототаблицями) в с. Гришківці Бердичівського району, де на земельній ділянці поблизу бази відпочинку «У свата» в чагарниках, тобто саме у тому місці, на яке показував і сам обвинувачений, був виявлений труп чоловічої статі з явно вираженими гнилісними змінами ( а.с. 53-55).
Протоколом огляду місця події від 04.07.2014 (з фототаблицями) в приміщенні моргу м. Бердичева виявленого трупу із гнилісними змінами, позеленінням шкіри в ділянці верхніх кінцівок і живота. Шкіра в ділянці плеч, грудей, шиї та обличчя чорного кольору. Спостерігаються дефекти на шкірі трупа в ділянці шиї, правого плечового суглобу, правого плеча.Виявлене у ОСОБА_11 тілесне ушкодження за давністю може відповідати 26.06.2014( а.с. 56-58,60-62).
Потерпіла ОСОБА_12 за впізнавальною карткою з прикметами впізнала свого рідного брата - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 63-64).
Висновками експертиз №270 від 26.07.2014, №157 від 30.07.2014, №436 від 15.08.2014 за підсумками яких на тілі ОСОБА_11 , на обличчі, шиї, отворах носа та рота, шкіри в ділянці шиї та верхньої частини грудей виявлене скупчення черв`яків білого кольору. Відмічається дефекти шкіри в ділянці шиї справа розміром 6*4 см. неправильної округлої форми, в ділянці правого плечового суглобу розміром 5*3 см., у верхній третині лівого плеча 7*4 см. Причину виникнення даних дефектів встановити не можливо через різко виражені гнилісні зміни трупа. Під`язикова кістка має незначну патологічну рухливість в ділянці великого ріжка в місці його з`єднання із тілом; крововиливів у м`які тканини в ділянці під`язикової кістки не виявлено.
На трупі ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді неповного перелому під`язикової кістки у місці з`єднання лівого великого ріжка з тілом. Такий перелом міг виникнути як в результаті прямої дії тупого твердого предмету, так і при ударі об тупий твердий предмет, а також при сильному різкому здавлені передньої поверхні шиї в ділянці під`язикової кістки твердим предметом, травмуюча сила якого була направлена спереду назад в місце утворення перелому.
Не зважаючи на те, що точна причина смерті ОСОБА_11 не була встановлена у зв`язку із різко вираженими гнилісними змінами, разом з тим, експерти вказують про виникнення виявленого у потерпілого ушкодження від одного місця прикладання сили, одноразової дії травмуючого предмету і травмуючий чинник був один; сильною кровотечею не супроводжувався. Інших тілесних ушкоджень, крім перелому під`язикової кістки, при дослідженні трупа виявлено не було.
З урахуванням даних, отриманих в ході проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , експерти також дійшли висновку про можливість утворення наявного у ОСОБА_11 тілесного ушкодження (у вигляді неповного перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки у місці його з`єднання з тілом) за обставин, вказаних обвинуваченим. З огляду на характер виявленого тілесного ушкодження не виключається можливість настання смерті ОСОБА_11 саме від механічної асфікції в результаті здавлення шиї. Смерть від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї, за твердженням експерта наступає в короткий проміжок часу в межах до однієї хвилини, що також узгоджується із тривалістю часу протягом якого ОСОБА_8 душив потерпілого. Виникнення виявленого у потерпілого тілесного ушкодження не виключається спричинення його металевим ланцюжком товщиною біля 1 см, довжиною приблизно 30 см.
Розташування одежі (куртки, безрукавки та теніски), які були стягнуті з тулуба та розташовані в ділянці голови вказують на можливість переміщення ОСОБА_11 . Ознак самооборони при дослідження трупа останнього не виявлено, що також відповідає даним слідчого експерименту.
Відповідно до висновку експерта №245-МК від 05.01.2015 за медико-криміналістичним дослідженням вищевказаних експертиз №№ 157, 436, у ОСОБА_11 виявлено неповний перелом лівого великого ріжка під`язикової кістки, який розташовується в місці з`єднання даного ріжка з тілом кістки. В місці з`єднання лівого малого ріжка виявлена патологічна рухливість. Даний перелом є ізольованим прямим розгинальним, який розташовується по внутрішній поверхні в місці з`єднання лівого великого ріжка з тілом під`язикової кістки. Найбільш ймовірно перелом утворився внаслідок зміщення під`язикової кістки до заду в напрямку до шийного відділу хребта з подальшим відхиленням лівого великого ріжка назовні. Такий перелом міг утворитися при дії травмуючої сили спереду назад по відношенню до поверхні тіла ОСОБА_11 . Перелом один, отже місце прикладання травмуючої сили одне в місці утворення перелому. Найбільш характерним для утворення даного перелому являється давлення шиї двома руками спереду, здавлення шиї петлею, при умові її розташування на передній поверхні, а також при ударі в ділянку шиї тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею. Положення останнього в момент нанесення тілесних ушкоджень було будь-яким, при якому дана ділянка була доступна для нанесення даного тілесного ушкодження. Такий висновок експерта цілком відповідає відтворенню ОСОБА_8 обставин здавлення ним шиї потерпілого металевим ланцюжком до його смерті.
І хоча за експертним висновком допускається можливість утворення даного перелому при падінні ОСОБА_11 на голову, при цьому механізм утворення перелому лишається той самий: різке згинання голови приводить до зміщення під`язикової кістки до заду в напрямку до шийного відділу хребта з подальшим розгинанням лівого великого ріжка назовні. Проте з урахуванням усіх фактичних обставин даної справи суд виключає таку ймовірність (а.с. 82-83).
З акту спеціальної медичної комісії вбачається, що ОСОБА_8 з 17 років вживає алкогольні напої та наркотичні засоби, внаслідок чого має поведінкові розлади (а.с. 122).
Аналіз даних щодо розташування та локалізації тілесного ушкодження (шия), знаряддя злочину(металевий ланцюжок), характер заподіяного потерпілому ушкодження (тривалість здавлювання шиї), причину припинення обвинуваченим злочинних дій (смерть потерпілого) з урахуванням роз`яснень, викладених у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини
проти життя та здоров`я особи» дає підстави суду зробити обґрунтований висновок про спрямованість умислу ОСОБА_8 саме на вбивство ОСОБА_11 .
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за частиною 1 статті 115 КК як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та за частиною 1 статті 289 КК як незаконне заволодіння транспортним засобом з будь якою метою.
При призначенні покарання, суд на підставі статті 65 КК ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його молодий вік, соціальний статус, умови виховання, проживання без батьків, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості та особливо тяжкий злочин - умисне вбивство, який становить велику небезпеку. Характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину.
Суд не визнає як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння злочину. Відповідно до статті 66 КК щире каяття у всякому випадку має бути добровільним, засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність понести покарання за вчинене; та своїми активними діями надає допомогу в з`ясуванні істотних обставин вчиненого ним злочину. Втім ОСОБА_8 , навпаки, перешкоджав суду у встановленні його винуватості; з метою уникнення відповідальності неправдиво вказував на домагання органом розслідування його зізнання незаконними заходами; не намагався відшкодувати потерпілій завдану шкоди, не вибачився перед нею.
Суд також не погоджується із доводами обвинувачення про відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому (стаття 67 КК). Так законодавець у п.6 наведеної статті визнав обтяжуючу обставину, як вчинення злочину щодо особи похилого віку. А тому ураховуючи, що вік загиблого ОСОБА_11 становив 70 років, роз`яснення Верховного Суду України у пункті 4 Постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» про те, що «…встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання», а тому суд встановлює обвинуваченому обтяжуючу обставину, як вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 2 наведеній вище Постанові Пленуму Верховного Суду України при призначенні покарання суди мають ураховувати сукупність усіх обставин, що характеризують злочин, а саме: форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та тяжкість наслідків.
А тому суд при призначенні покарання бере до уваги вчинення ОСОБА_8 двох злочинів, наслідки його злочинних діянь, які виразились у тому числі в холоднокровному умисному позбавленні життя з мізерного приводу людини похилого віку, яке за Конституцією України визнається найбільшою соціальною цінністю; суд ураховує думку потерпілої, яка просила суворо покарати ОСОБА_8 , а також міркування прокурора, який наполягав на позбавленні обвинуваченого волі. З огляду на всі обставини справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про необхідність ізоляції ОСОБА_8 від суспільства, адже лише реальне покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Згідно із положеннями частини 4 статті 174 КПК суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, у даному випадку арешт накладено на автомобіль ОСОБА_17 .
Керуючись статтями 368, 373-376, 532 КПК, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 289 КК, та призначити йому покарання:
- за частиною 1 статті 115 КК 12 років позбавлення волі;
- за частиною 1 статті 289 КК 5 років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання 12 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Стягнути із ОСОБА_8 у дохід держави витрати за проведені експертні висновки у даному кримінальному провадженні у сумі 703 грн. 68 коп.
Скасувати арешт, накладений за ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 07.08.2014 на автомобіль ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_17 , повернувши його потерпілій ОСОБА_12 .
Відповідно до частини 5 статті 72 КК зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 18.06.2016 до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - протягом тридцяти днів з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді: