Пр-ня № 1-кп/521/108/17
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Велика Михайлівка Одеської області; не працюючого; не одруженого (вдовець); що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 25.06.2015 року, приблизно о 15 годин, за попередньою змовою з невстановленою особою, діючи з прямим умислом направленим на таємне заволодіння чужим майном, проник на територію будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_5 , а саме металеві радіатори, на загальну суму 400 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю та пояснив, що він погодився на пропозицію незнайомої особи, з якою вживали алкогольні напої, викрасти майно. З цією метою вони через хвіртку потрапили на подвір`я звідки викрали два радіатора, які здали в пункт прийму металобрухту. У скоєному кається.

З урахуванням думки учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідження доказів оголошенням письмових доказів сторони обвинувачення, які необхідні для вирішення питань, передбачених ст. 374 КПК України. При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння сторонами обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом досліджування документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- обвинувачений відшкодував шкоду потерпілому (заява потерпілого від 25.01.2016 року);

- обвинувачений був затриманий 25.11.2016 року; раніше судимий (вимога від 09.12.2015 року, копія квитанції про сплату штрафу); не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідка від 16.09.2015 та 22.09.2016 року); позитивно характеризується за місцем мешкання, доглядає бабусю інваліда 2 групи (характеристики, копія виписка із акта огляду МСЄК № 004079).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 337 КПК України, за ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік - 28 років та соціальне положення офіційно не працевлаштований, має на утримані бабусю-інваліда, позитивно характеризується; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ходу судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжує покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, що виправлення ОСОБА_4 можливо без відбування покарання та вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України.

З урахуванням призначеного покарання суд вважає за можливе змінити запобіжний заход з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Застосувати дію ст.ст. 75 та 76 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції);
Початок строку відбування покарання рахувати з дня оголошення вироку.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 25.11.2016 року по 21.02.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний заход у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання. Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду 21.02.2017 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України до вступу вироку в силу:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає та зареєстрований, без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутный в судовому засіданні (потерпіла особа).

Суддя: ОСОБА_1