Справа № 377/887/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/345/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 16.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 12 січня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Чернігівського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.02.2016 року вироком Славутицького міського суду Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків.

засуджено та призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України 3 роки позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 22 липня 2016 року о 16 годині 15 хвилин, перебуваючи в Єреванському кварталі м. Славутича Київської області, вирішив вчинити крадіжку акумуляторної батареї з автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 . Реалізуючи умисел, ОСОБА_7 повторно, шляхом вільного доступу викрав з моторного відсіку вказаного автомобіля акумуляторну батарею 6СТ-60А вартістю 780 грн., якою розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Славутицького міського суду Київської області від 12 січня 2017 року змінити, застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання нижче найнижчої межі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд мав підстави, але не застосував ст. 69 КК України, мотивуючи це формальним посиланням на те, що він не став на шлях виправлення і в період іспитового строку вчинив новий злочин. Суд не прийняв до уваги, що термін часу між цими злочинами невеликий, а злочин вчинений 22 липня 2016 року не становить суспільної небезпеки.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, думку прокурора, котра апеляційну скаргу обвинуваченого не підтримала та просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування і дослідженими в судовому засіданні та не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції при призначенні йому покарання повністю дотримався вищевказаних норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, котрий за місцем проживання характеризується переважно негативно, притягався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Славутицького міського суду Київської області від 01 лютого 2016 року, яким він був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання із застосування ч. 1, 2 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від його відбування з випробуванням, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення та виключає можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання за ч. 2 ст. 185 КК України чи застосуванні більш м`якого виду покарання на підставі ст. 69 КК України, як того просить останній у своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції остаточне покарання за сукупністю вироків за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Славутицького міського суду Київської області від 12 січня 2017 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 січня 2017 року по 16 березня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ: