Справа № 646/1741/16-к
№ провадження 1-кп/646/98/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.17 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000451 від 22 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :
11 жовтня 2015 року близько 21:00 год. ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito 110D», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних речовин, та рухався по проїжджій частині пр-та Гагаріна м. Харкова поблизу будинку № 254 зі сторони вул. Одеської в напрямку вул. Південопроектної зі швидкістю не менше 82 км/год., яка перевищує допустиму швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах.

Під час руху в районі будинку № 254 по пр.. Гагаріна в м. Харкові водій ОСОБА_7 через злочинну недбалість, тобто, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не переконався у безпеці, не врахував безпечну швидкість руху, дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та скоїв наїзд на перешкоду у вигляді електроопори, чим грубо порушив вимоги п. п. 12.1, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п. 12.1 - «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»

п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км /.»

п. 12.9 - «Водієві забороняється:

б)перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4,12.5,12.6 і 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості, 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово- медичної експертизи № 1088-А/15 від 27.11.2015 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з наявністю забитих ран на обличчі і волосистої частини голови, пластинчастого субдурального крововиливу, забиття головного мозку з вогнищем підкоркової контузії, закритої травми живота з наявністю розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito 110D», не врахував безпечну швидкість руху, дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та скоїв наїзд на перешкоду у вигляді електроопори, що спричинило вищевказані наслідки.

Дії водія ОСОБА_7 , згідно висновку комплексної судово- медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №10706/520/373 від 26.01.2016 року, знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, що настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надав пояснення про обставини його скоєння так, як вказано вище. Щиро розкаявся у скоєнні кримінального правопорушення.

За таких обставин суд, враховуючи думку учасників судового провадження, відсутність сумнівів та добровільність їх позиції щодо визнання недоцільним дослідження доказів відносно обставин, які ніким не оспорюються, вважає за можливе розглянути справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що вину обвинуваченого повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , 2012 року народження, та дочку ОСОБА_6 , 2015 року народження. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. При цьому суд вважає, що факт знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння не може бути визнано обставиною, що обтяжує його покарання, оскільки управління обвинуваченого автомобілем у стані алкогольного сп`яніння входить в об`єктивну сторону діяння, вчиненого ОСОБА_7 , а тому не може бути повторно враховано як обставина, що обтяжує його покарання.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину з необережною формою вини, дані, які характеризують його особу, наявність обставини, що пом`якшує його покарання. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням випробування.

При цьому суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення ОСОБА_7 права керування транспортними засобами.

Речових доказів у кримінальному провадженні нема, процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності до ст. 124 КПК України.

Заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, з наданих потерпілим копії чеків вбачається, що на його лікування було витрачено 31348 грн. 91 коп., які суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 1195 ЦК України з обвинуваченого підлягає стягненню заробіток (дохід), втрачений внаслідок тимчасової втрати загальної працездатності. Оскільки потерпілим не надано судові доказів щодо його працевлаштування в період з 11 жовтня 2015 року по 27 лютого 2016 року, що складає 4 місяці 16 днів, суд стягує за цей період часу мінімальну заробітну плату, яка становила 1378 грн., що в загальній сумі становить 6246 грн. 93 коп.

Вимоги потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого вартості підгузків в розмірі 1985 грн., вартості пошкоджених речей 2100 грн. та витрат на здійснення масажів в розмірі 6000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки потерпілим не надано судові доказів понесення таких витрат.

Судом встановлено, що потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тяжку фізичну травму, протягом довгого часу він перебував у лікарні, відчував сильні фізичні страждання та постійний біль, що викликало у потерпілого моральні страждання. Внаслідок отриманих травм у потерпілого погіршився стан зоров`я, він потребує стороннього догляду, фактично знаходиться на утриманні своїх близьких. Тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлений потерпілим цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди.

Також з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню витрати на правову допомогу, що складають 5000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, районний суд

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття основного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з випробуванням, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Згідно ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_7 наступний обов`язок:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 37595 грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_9 про стягнення вартості підгузків в розмірі 1985 грн., вартості пошкоджених речей 2100 грн. та витрат на здійснення масажів в розмірі 6000 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічої експертизи № 10706/520/373 від 26.01.2016 року в розмірі 3780 грн..

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червоно заводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1