12.04.2017 Справа № 469/145/17
1-кп/469/67/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року смт. Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження :
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000160 від 13.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-
встановив :
Захисником ОСОБА_6 надано суду клопотання про повернення обвинувального акта прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме викладені у ньому анкетні дані про сімейний стан та місце роботи обвинуваченого не відповідають дійсності, правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, оскільки кваліфікуючою ознакою злочину прокурором зазначено вимагання ОСОБА_4 неправомірної вигоди, тоді як зі змісту обвинувального акта вбачається, що громадяни, які ніби-то надавали ОСОБА_4 неправомірну вигоду, діяли з метою обійти закон та ухилитися від адміністративної відповідальності.
Захисник ОСОБА_5 підтримав зазначене клопотання та надав суду скаргу на дії прокурора, у якій просив повернути обвинувальний акт прокурору з метою виконання вимог ст.290 КПК України, зобов"язати прокурора виконати вимоги зазначеної статті, а саме виконати процесуальні дії - повідомлення захиснику підозрюваного ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, надати йому доступ до матеріалів досудового розслідування та речових доказів з можливістю скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази, надати доступ до приміщення або місця, де вони знаходяться, письмово повідомити захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 про тимчасове обмеження конституційних прав під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_4 .
Обвинувачений підтримав заявлені захисниками клопотання та скаргу.
Прокурор проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акта прокурору та скарги на дії прокурора заперечувала, посилаючись на їх безпідставність та ненадання адвокатом ОСОБА_5 стороні обвинувачення документів, що підтверджують його повноваження як захисника у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості :

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Невідповідність обвинувального акта вказаним вимогам є підставою для повернення його прокурору (п.3 ч.3 ст.314 КПК України).

Неправильність анкетних даних обвинуваченого сама по собі не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки дані про обвинуваченого встановлюються судом у ході судового розгляду кримінального провадження (ст.348 КПК України).
Фактичні обставини кримінального правопорушення та їх відповідність правовій кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення не підлягають з"ясуванню на даній стадії судового провадження.
Невиконання прокурором вимог ст.ст.253, 290 КПК України не свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.
Таким чином, передбачені законом підстави для повернення обвинувального акта прокурору відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, зобов"язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000160, з 26 грудня 2016 року по 01 лютого 2017 року підозрюваному ОСОБА_4 , а з 23 січня 2017 року по 01 лютого 2017 року його захиснику ОСОБА_6 було відкрито матеріали досудового розслідування; 01 лютого 2017 року підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_6 відкрито додаткові матеріали досудового розслідування; 02 лютого 2017 року стороною захисту відкрито докази (документи) прокурору.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду від 06.01.2017 року стороні захисту встановлено строк для ознайомлення з матеріалами додаткового розслідування.

Відповідно до ч.10 ст.290 КПК України після спливу строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, встановленого слідчим суддею, сторона кримінального провадження вважається такою, що реалізувала своє право на доступ до матеріалів.
Відповідно до ст.253 КПК України особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження; конкретний час повідомлення визначається з урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної небезпеки, життя або здоров"я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протягом дванадцяти місяців з дня припинення таких дій, але не пізніше звернення до суду з обвинувальним актом.
02 лютого 2017 року прокурором затверджено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні та направлено його до суду.
Дані про наявність в матеріалах досудового розслідування документів, що підтверджують повноваження захисників, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні.
Відповідно до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Як вбачається з ч.1 ст.50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
З аналізу зазначених норм законодавства випливає, що для реалізації своїх передбачених кримінальним процесуальним законодавством прав при здійсненні прокурором, слідчим досудового розслідування захисник має підтвердити стороні обвинувачення свої повноваження.

Наявність даних про підтвердження таких повноважень у ході розгляду слідчим суддею клопотань та скарг під час досудового розслідування (відповідно до ухвал слідчих суддів Центрального районного суду м.Миколаєва від 08 серпня 2016 року, 04 жовтня 2016 року, 27 січня 2017 року з відміткою про участь у судових засіданнях захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ) не дає підстав для висновку про виконання зазначеного обов"язку захисником щодо сторони обвинувачення, оскільки слідчий суддя не є стороною кримінального провадження.

Заява підозрюваного ОСОБА_4 на ім"я слідчого про заміну захисника ОСОБА_7 на адвоката ОСОБА_5 , за умови ненадання передбаченого ст.50 КПК України підтвердження не давала підстав слідчому для висновку про наявність у адвоката ОСОБА_5 повноважень щодо здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_4 .

Як вбачається з копії адвокатського запиту адвоката ОСОБА_5 від 01 лютого 2017 року, повідомлення та доручення прокуратури Миколаївської області від 06.02.2017 року, документи, що підтверджують повноваження захисника, отримані прокуратурою Миколаївської області 02 лютого 2017 року, після направлення обвинувального акта до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за відсутності підтвердження захисником ОСОБА_5 своїх повноважень слідчий, прокурор не були зобов"язані вчинити щодо захисника ОСОБА_5 дії, передбачені ст.ст.253, 290 КПК України, а тому скарга захисника ОСОБА_5 є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного вище, керуючись ст.ст.50, 290, 291, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд-
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на дії прокурора та клопотання про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.
Суддя :