Справа № 369/8589/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/267/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 16.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цепцевичі, Сарненського району, Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10.06.2015 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого

- 12.07.2013 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 02.03.2016 року по відбуттю покарання,-

визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та зобов`язано в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними та засуджені за те, що 15 червня 2016 року, близько 23 години 30 хвилин, маючи єдиний прямий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою, відхиливши частину металевого паркану проникли на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , демонтували генератор Jiang Dong 10 KW 380 V належний ОСОБА_10 , після чого викрали його складові, а саме стартер та двигун із комплектуючими.

Згідно пред`явленого та підтриманого прокурором в судовому засіданні обвинувачення, 17 червня 2016 року, близько 18 години, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проникли на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , звідки викрали каркас від генератора Jiang Dong 10 KW 380 V.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 17 280 грн.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року, суд виключив з обвинувачення ОСОБА_9 епізод крадіжки 17.06.2016 року, оскільки обвинуваченням не надано жодного доказу про вчинення ОСОБА_9 зазначеного епізоду крадіжки, а обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечують участь останнього у вкрадені майна потерпілого ОСОБА_10 17.06.2016 року.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно із обвинуваченням, яке підтримано прокурором у судовому засіданні, 17.06.2016 року ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, проте, суд не дослідивши всіх доказів, на підтвердження вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм прокурором кримінального правопорушення виключив із обвинувачення ОСОБА_9 вказаний епізод та перекваліфікував дії ОСОБА_8 , виключивши кваліфікуючу ознаку по даному епізоду вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Крім цього, прокурор вказав, що в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України суд виклав у мотивувальній частині вироку лише формулювання обвинувачення, яке він визнав доведеним за першим епізодом, інкримінованим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за другим епізодом суд лише зазначив у чому прокурор обвинувачує ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Разом з цим, прокурор зазначає, що суд звільнив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбуття покарання з випробуванням та поклав на них обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Проте, судом не враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року № 1492 VII статтю 76 КК України змінено. Внесені зміни, набрали чинності 08.10.2016 року, тобто до ухвалення вироку стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Наведене свідчить про те, що суд застосовуючи положення ст. 76 КК України мав покласти обов`язки по здійсненню нагляду за обвинуваченим на уповноважений орган з питань пробації.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , котрі також підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили призначити новий розгляд в суді першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніві у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з вироку, суд враховуючи що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнали вину у повному обсязі, на підставі ст. 349 КПК України, за клопотанням прокурора, обмежився допитом обвинувачених, роз`яснивши при цьому їм права, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Проте, з пояснень ОСОБА_9 видно, що останній визнав вину частково, відносно епізоду 17 червня 2016 року, пред`явленого та підтриманого прокурором в судовому засіданні вину не визнав взагалі і суд не дослідивши всіх доказів, які надав прокурор на підтвердження вини обвинувачених виключив із обвинувачення ОСОБА_9 вказаний епізод та перекваліфікував дії ОСОБА_8 .

Крім того, суд ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у порушення вимог ст. 374 ч. 3 п. 2 КПК України у мотивувальній частині вироку виклав лише формулювання обвинувачення, яке він визнав доведеним за першим епізодом, інкримінованим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за другим епізодом суд лише зазначив у чому прокурор обвинувачує ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Такі порушення кримінального процесуального закону є істотними та тягнуть за собою скасування вироку.

Крім того, при новому розгляді суду першої інстанції необхідно звернути увагу на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року № 1492 VII, згідно якого статтю 76 КК України змінено.

За таких обставин, колегія суддів скасовує вирок суду першої інстанції та призначає новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: