Справа №463/6238/15-к
Провадження №1-кп/463/28/17
В И Р О К
іменем України
29 червня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого механіком в ТзОВ «ТрансЕкоЗахід», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, ч.2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_6 07 жовтня 2015 року близько 20 год. 00 хв., знаходячись в квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з особистих неприязних відносин, в ході словесної перепалки між ним та колишньою дружиною ОСОБА_3 , умисно наніс останній два удари рукою в область обличчя, кілька ударів зверху рукою по голові, після того як вона його відштовхнула, душив руками за шию, і в ході боротьби наніс три удари по лівому передпліччі, три удари кулаками по спині, один удар ногою в область правої гомілки та один удар ногою у ліве стегно, чим спричинив потерпілій синці на правій гомілці, синці на зовнішній поверхні лівого стегна, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 14 жовтня 2015 року близько 14 год. 00 хв., знаходячись в квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з особистих неприязних відносин, в ході конфлікту між ним та колишньою дружиною ОСОБА_3 , умисно наніс останній тілесні ушкодження, в саме штовхнув до стіни, наніс кілька ударів головою до стіни, удар кулаком правої руки над оком у скроню, удари ногами у живіт, після чого коли вона перебувала у кімнаті і сиділа на дивані, завдав декілька ударів по ногах, схопив за волосся і наносив удари кулаком правої руки в область грудей, та в ході подальшої словесної перепалки завдав ще кілька ударів в пах потерпілій, декілька ударів кулаком правої руки зверху голови та по потилиці, чим спричинив потерпілій синці на обличчі, струс головного мозку, садна на шиї справа, забій м`яких тканих грудної клітки справа та передньої черевної стінки справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях свою вину не визнав та пояснив, що потерпіла ОСОБА_7 його колишня дружина, ще до розірвання шлюбу у них склалися неприязні відносини, часто виникали конфлікти, які вона провокувала, при цьому він жодного разу не наносив їй тілесних ушкоджень. Натомість, остання під час словесних перепалок вчиняла протиправні дії, рвала на собі одяг, заподіювала тілесні ушкодження, і сама зверталася з заявами в правоохоронні органи відносно його злочинних дій. 07.10.2015 року ввечері прийшов додому за адресою: АДРЕСА_1 , в той час ОСОБА_7 проживала також за цією адресою і вдома були двоє їх дітей. Можливо в той день і виник між ними конфлікт, але тілесних ушкоджень він не наносив. 14.10.2015 року він виявив вдома крадіжку грошей, з приводу чого звернувся в правоохоронні органи на незаконні дії ОСОБА_7 . З даного приводу між ними виникла словесна сутичка за межами дому, в той день саме вона нанесла йому тілесні ушкодження. 15.10.2015 року вони знову сварилися через викрадені гроші, але жодної бійки не було. 16.10.2015 року будучи в квартирі ОСОБА_7 безпричинно облила його кип`ятком, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_3 даними в судовому засіданні про те, що з колишнім чоловіком ОСОБА_6 склалися неприязні відносини через його безпідставні ревнощі, він неодноразово наносив їй тілесні ушкодження в присутності двох неповнолітніх дітей. Але так як діти проживають з ним і знаходяться під його впливом, вони зараз не хочуть підтверджувати ці обставини. Так, 07.10.2015 року близько 20.00 год. на АДРЕСА_1 , коли вона прийшла з роботи, ОСОБА_6 в присутності дітей вчинив сварку, нецензурно виражався, наніс їй два удари рукою в обличчя, бив кулаками зверху по голові, а після того як вона його відштовхнула, душив її, наніс кілька ударів кулаками в область грудної клітки, по спині, та ногами по її ногам. Після цієї події в неї була розбита губа, синець під оком, садна на спині та ногах. 14.10.2015 року в обідній час в квартирі в присутності дітей ОСОБА_6 знову вчинив скандал, штовхнув її до стіни, бив головою об стіну, також наносив удари в обличчя, ногами у живіт, тягнув за волосся і наносив удари кулаком в область грудей, в пах, коли вона його відштовхувала, бив зверху по голові та по потилиці. Після чого в неї були синці на обличчі, розбита голова, забої і садна по всьому тілу. 15.10.2015 року обвинувачений знов почав конфлікт вдома, чіплявся, душив за шию. З 16.10.2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні від отриманих тілесних ушкоджень. Зазначила, що окрім вказаних подій, такі факти були непоодинокі, тому на даний час відтворити точну кількість і локалізацію тілесних ушкоджень завданих у ці дні не може.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1801 від 13.10.2015 року, яка закінчена 16.10.2015 року (а.с.69-70) у ОСОБА_7 виявлено садно на правій гомілці та синці на зовнішній поверхні лівого стегна, які могли виникнути за 6-8 діб до моменту первинного огляду потерпілої (а відтак і 07.10.2015 року) та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Синці на голові та стегнах, на гомілках та на животі, крововиливи на шиї, подряпини на спині та на правій руці по періоду виникнення можуть відповідати 14.10.2015 року.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 478/15 від 27.10.2015 року, яка закінчена 02.11.2015 року (а.с.77) у ОСОБА_7 була травма тіла у вигляді синця на обличчі, струсу головного мозку, саден на шиї справа, забою м`яких тканин грудної клітки справа та передньої черевної стінки справа, які заподіяні тупими предметами, могли утворитися 14.10.2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження утворилися при самовільному падінні нема.

Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи № 517/15 від 15.11.2015 року, яка закінчена 25.11.2015 року (а.с.84-85) у ОСОБА_7 виявлено вище описані тілесні ушкодження.

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали надані ними висновки судово-медичних експертиз. Вказали, що на час проведення дослідження частини тілесних ушкоджень, про які вказано в медичних документах і за обставинами справи вже не було на тілі потерпілої за спливом певного часу.

З виписки медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 (а.с.75) вбачається, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні з 16.10.2015 року до 27.10.2015 року з діагнозом: струс головного мозку, забійна гематома лівої скроневої ділянки, садна шиї справа, забій м`яких тканин грудної клітки справа, забій передньої черевної стінки справа.

Свідки ОСОБА_10 соціальний педагог та ОСОБА_11 практикуючий психолог в судовому засіданні підтвердили, що в світлі подій обвинувачення в їх присутності 21.10.2015 року допитувався молодший син ОСОБА_12 , 2009 р.н., який самостійно, добровільно, без жодного тиску, розповів, що в сім`ї напружена обстановка, батько багато разів бив маму в його присутності та присутності брата, з його слів було зрозуміло, що події відбувалися недавно. Показання даних свідків суд знаходить належними та допустимими, оскільки вони особисто були присутні при допиті малолітнього свідка ОСОБА_12 , якого не виявилося можливим допитати особисто в судовому засіданні, і обставини, які їм відомі, підлягають доказуванню у даному провадженні.

Показаннями свідка ОСОБА_13 даними в судовому засіданні про те, що приймав участь в проведенні слідчих експериментів з ОСОБА_7 , де був статистом, і при якому потерпіла розповіла про події 14.10.2015 року яким чином в квартирі обвинувачений наносив їй побої. Крім цього, як дільничний інспектор знає цю сім`ю, через їх неодноразові конфлікти обоє зверталися з заявами.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року та від 25.11.2015 року (а.с.77-79, 79-83) потерпіла ОСОБА_7 у встановленому порядку детально описала події 14.10.2015 року з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим та їх локалізації.

Показаннями свідка ОСОБА_14 даними в ході судового розгляду про те, що обвинувачений приходиться хресним батьком її дитини, а потерпіла її подруга, яка при розмові повідомляла, що чоловік наносить їй побої, вона особисто неодноразово бачила її в синцях, однак конкретно дати нанесення побоїв не пам`ятає.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , яка є сусідкою та повідомила, що в сім`ї ОСОБА_16 неодноразово чула крики і сварки, бачила на ОСОБА_7 побої, хоча будь-які деталі їй не відомі.

Як вбачається із заяв до Личаківського РВ (а.с.63,65-67) ОСОБА_7 саме 07.10.2015 року та 14.10.2015 року звернулася до правоохоронних органів і вказала на нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим в квартирі за місцем проживання і в своїх письмових поясненнях детально описала події, за що 14.10.2015 року ОСОБА_6 винесено офіційне попередження про недопустимість вчинення насильства в сім`ї.

Таким чином, оцінюючи показання потерпілої, свідків суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються наведеними об`єктивними письмовими доказами. Так, потерпіла відтворила обставини події, вказала локалізацію нанесення тілесних ушкоджень, її показання відповідають висновкам судово-медичних експертиз, даним в медичній карті.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в заперечення своєї вини, та розцінює їх як намір уникнути кримінальної відповідальності. Такі його показання спростовуються вище наведеними доказами. Так, обвинувачений підтвердив, що 07.10.2015 року між сторонами відбувався конфлікт за місцем проживання, а його показання про те, що він не наносив тілесних ушкоджень спростовуються показаннями потерпілої, яка детально описала кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, що знайшло своє відображення і у висновках судово-медичних експертиз. 14.10.2015 року також мало місце нанесення потерпілій тілесних ушкоджень обвинуваченим, що стверджується тими ж доказами. А про місце події, яка відбувалася саме у квартирі, підтверджується і тою обставиною, що сам обвинувачений при проходженні судово-медичної експертизи (а.с.107), згідно якої у нього теж виявлено тілесні ушкодження, з його слів вказував, що 14.10.2015 року в квартирі дружина била його по голові та наносила удари по ногах. Однак, в силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта. При цьому, формулювання обвинувачення щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень 14.10.2015 року знайшло своє відображення лише при проведенні слідчих експериментів, однак потерпіла як в судовому засіданні так і при поясненнях наданих експертам не в повній мірі відтворила ці обставини, і саме ці її показання суд приймає до уваги, тому фабула обвинувального вироку суду викладена як зазначено вище.

Щодо допитаних свідків сторони захисту ОСОБА_17 співробітника обвинуваченого, ОСОБА_18 - старшого сина ОСОБА_16 , такі підтвердили лише неприязні відносини обвинуваченого і потерпілої. ОСОБА_17 вказав на наявність тілесних ушкоджень в цей період в обвинуваченого, що не є предметом доказування в даній справі. А ОСОБА_18 зазначив, що батьки сварилися, конфлікти виникали, синці в мами були, але щоб батько наносив їй тілесні ушкодження такого не бачив. Суд критично оцінює такі показання, оскільки він був присутній при подіях і міг повідомити суду детальнішу інформацію, але син проживає з батьком і очевидно не має наміру загострювати наявні конфлікти. Крім цього, допитана в судовому засіданні як свідок психолог ОСОБА_19 , яка була присутня при допиті ОСОБА_18 , 2002 р.н., вказала, що при наданні показань неповнолітній був в напруженому і агресивному стані, на що могла вплинути ситуація, яка склалася в сім`ї, а його поведінка під час допиту дає підстави для сумнівів в правдивості показань.

Разом з тим, в ході розгляду справи, не доведено винуватість обвинуваченого у нанесенні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 по епізоду, що мав місце 15 жовтня 2015 року. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження протилежного судом не здобуто. Відтак, епізод по нанесенні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 15.10.2015 року слід виключити з обвинувачення за недоведеністю, а так як особа визнається винуватою у вчиненні аналогічного діяння, що підпадає під ознаки ст. 125 ч.1 КК України то виключення епізоду на впливає на кваліфікацію його дій.

Так, обвинувачений заперечує нанесення тілесних ушкоджень потерпілій 15.10.2015 року. Показання потерпілої, що такі події мали місце в той день спростовуються матеріалами справи. Із заяви до Личаківського РВ та викладених письмових пояснень (а.с.74,75) вбачається, що ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження 16.10.2015 року, з її слів експерту ОСОБА_9 при проведенні судово-медичної експертизи в найближчий час після події вона заявила, що тілесні ушкодження їй наносилися 16.10.2015 року і з цього часу вона перебувала на лікуванні. Із висновків експертиз не можна дійти до переконання, що тілесні ушкодження взагалі мали місце 15.10.2016 року. Таким чином, всі сумніви суд трактує на користь обвинуваченого.

Відтак, оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведено повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, за ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що є злочинами невеликої тяжкості; особу винного, який раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання та праці, де позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які з ним проживають; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання; та приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу, що буде достатнім покаранням для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 .

Цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_6 завданої злочином моральної шкоди в розмірі 50000 грн., належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілій страждань, заподіяння їй тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ступеня вини обвинуваченого, поведінку обох сторін, суд знаходить наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_6 4000 грн. моральної шкоди, що є в межах розумності, справедливості та співмірності.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень) в дохід держави,

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу розміром 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (одна тисяча триста шістдесят гривень) в дохід держави.

У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу розміром 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (одна тисяча триста шістдесят гривень) в дохід держави.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1