УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2017 року м. Одеса
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 липня 2015 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на Приморській площі, неподалік від будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в результаті виниклої сварки через конфлікт пов`язаний з проходженням військової служби на ґрунті особистої ненависті між ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 - з іншої сторони, раптово виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
З метою реалізації вказаного злочинного наміру та розуміючи настання смерті особи внаслідок вчинених дій, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно, одночасно, усвідомлюючи наявність зговору між ними, із застосуванням фізичної сили, нанесли ОСОБА_7 кулаками обох рук не менше 10 ударів в область тулубу, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на землю.
Поваливши ОСОБА_7 на землю, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 реалізовуючи свій єдиний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, продовжили із застосуванням фізичної сили, одночасно та одномоментно наносити ОСОБА_7 удари у життєво важливі органи, розуміючи наслідки спричинення ударів.
При цьому, ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , із застосуванням фізичної сили, наніс ОСОБА_7 не менше восьми ударів взутою ступнею в область голови та шиї.
У цей же час, під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи одночасно та одномоментно, за єдиним умислом із ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний злочинний намір, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, розуміючи наслідки спричинення ударів ним та ОСОБА_6 у життєво важливі органи, наніс ОСОБА_7 кулаками обох рук не менше трьох ударів в область шиї та тулубу останнього, а також не менше трьох ударів взутою ступнею правої ноги в область голови, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми голови, що супроводжувалася множинними саднами на шкірі голови та на обличчі, синцями навколо обох очей, крововиливами у м`які тканини волосяної частини голови у тім`яних зонах, крововиливом під тверду оболонку мозку в області продовгуватого мозку з проривом у шлуночкову систему головного мозку, масивним дифузним крововиливом під м`які оболонки головного мозку, що призвело до набряку та набухання головного мозку при явищах дислокаційного синдрому, які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого та у сукупності кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки життю у момент заподіяння, внаслідок чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 223 від 28 липня 2015 року, настала смерть ОСОБА_7 на місці скоєння злочину, тим самим ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 умисно вбили ОСОБА_7 .
Правова кваліфікація кримінального правопорушення: умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
08.02.2016 письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було направлено поштою за місцем їх реєстрації.
10.02.2016 у зв`язку із переховуванням підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України та того ж дня останніх оголошено в розшук.
18.05.2017 місцезнаходження ОСОБА_6 встановлено та його затримано в порядку ст. 208 КПК України. Того ж дня ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Враховуючи викладене, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотання пронакладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності - 1/5.
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши думку слідчого, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що необхідно накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності - 1/5.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_4 - задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності - 1/5.
Виконання ухвали покласти на слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_4 .
Копію ухвали про арешт майна направити слідчому та прокурору.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1