Справа № 761/5878/17
Провадження № 1-кс/761/3716/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся гр. ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна.

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою слідчого судді від 11.01.2016 у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 089 86 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч.4 ст.358 КК України накладений арешт на низку об`єктів нерухомого майна, у тому числі квартиру АДРЕСА_1 .

На думку заявника, арешт підлягає скасуванню, оскільки на теперішній час потреба у ньому відпала. Так гр. ОСОБА_3 зазначив, що за його позовом Солом`янський районний суд м. Києва 14.01.2016 прийняте рішення про визнання недійсним договору дарування вищезазначеної квартири, підтверджений факт відсутності рішення про її приватизацію, також скасовані рішення про реєстрацію у спірній квартирі невстановлених фізичних осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , скасована державна реєстрація прав власності зазначених осіб на цю квартиру. Крім того, розпорядженням Печерської РДА від 25.02.2016 № 121 родині заявника виданий одер № 009536 від 02.03.2016 на квартиру, в якій по теперішній час проживає заявник та його родина.

Враховуючи, що заявник самостійно, у порядку цивільного судочинства захистив свої порушене право, гр. ОСОБА_3 просив арешт на квартиру скасувати.

У судовому засіданні володілець майна клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, які у клопотання наведені.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання, погодившись з відсутністю підстав для продовження дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження. Додатково повідомила, що у вказаному кримінальному провадженні триває досудове розслідування, причетній до скоєння злочину особі повідомлено про підозру.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, з`ясувавши позицію прокурора, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Ухвалою слідчого судді від 11.01.2017 задоволене клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 та накладений арешт на вищезазначену квартиру з метою збереження її як речового доказу та унеможливлення подальшого відчуження.

У той же час, згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.01.2016 визнаний недійсним договір дарування названої квартири, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_8 знятий з реєстрації у вказаній квартирі.

Згідно з ордером від 02.03.2016 № 009536, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 , жиле приміщення за адресою АДРЕСА_2 , право користування вказаною квартирою надане ОСОБА_3 та його сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину, підлягає конфіскації або спеціальній конфіскації, для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 11.01.2017 арешт на квартиру, щодо якої ініційоване питання скасування, застосований саме з метою забезпечення її збереження як речового доказу.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінально-процесуальний закон відносить, серед іншого, цінності, набуті кримінально протиправним шляхом.

Прийняття вищезазначеного рішення у порядку цивільного судочинства, подальші дії уповноважених органів щодо надання квартири у користування заявнику свідчать про відсутність підстав для висновку про злочинний характер набуття заявником права на вказане майно.

Дана обставина у сукупністю з тим, що у силу ст. 9 КПК на прокурора покладений обов`язок проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, свідчить, що переконання прокурора про відсутність необхідності подальшого утримання майна під арештом є вирішальним.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба.

Отже, вищенаведене доводить, що на теперішній час дійсно така потреба відсутня, тобто є наявною підстава для скасування арешту майна.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 98, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання гр. ОСОБА_3 задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 (справа №761/490/17, провадження №1-кс/761/661/2017) у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 089 86 на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1