Номер провадження: 11-сс/785/664/17
Номер справи місцевого суду: 522/3731/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2017 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 продовжений строк тримання під вартою в межах строків досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000065 від 25 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2017 року задоволено клопотання слідчого та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.15 ч.1 ст.294, ч.1 ст.161, ч.2 ст.15 ч.3 ст.346, ст.14, ч.2 ст.146, ст.436 КК України продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 20 червня 2017 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Вимоги своєї апеляційної скарги обґрунтовує наступними доводами:

1)клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 було подано до слідчого судді 18 квітня 2017 року без відповідних документів, які підтверджують, що на виконання вимог статті 184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу були надані для ознайомлення підозрюваному;

2)стороною обвинувачення на підтвердження строків досудового розслідування подано документ постанову заступника прокурора Одеської області від 18 квітня 2017 року, яка є очевидно недопустимим доказом;

3)клопотання слідчого не містить конкретних і переконливих доказів, які підтверджують, що на теперішній час заявлені слідчим ризики не зменшились і продовжують існувати;

4)захисник ставить від сумнів обґрунтованість підозри його підзахисного у вчиненні інкримінованих йому злочинів;

5)підозрюваний має міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 у встановлені законом строки.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.15 ч.1 ст.294, ч.1 ст.161, ч.2 ст.15 ч.3 ст.346, ст.14, ч.2 ст.146, ст.436 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання та були дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом огляду місця події від 23.02.2017 року, а саме будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , протоколом обшуку від 23.02.2017 року, який був проведений за адресою: АДРЕСА_2 , протоколом обшуку від 23.02.2017 року, який був проведений за адресою: АДРЕСА_3 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 24.02.2017, висновком фахівця від 17.02.2017 року, протоколами негласних слідчих дій, тощо.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що слідчий в клопотанні та наданих матеріалах, а також прокурор в судовому засіданні апеляційного суду довели, що ризики передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 не зменшились і продовжують існувати, зокрема останній перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких, у разі доведеності вини підозрюваного, йому може загрожувати реальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності ризик того, що ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду є цілком обґрунтованим і реально існує.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 разом з іншим співучасником злочинів ОСОБА_10 після вчинення всіх запланованих злочинних дій мали намір покинути територію України та виїхати за кордон. Отже, у разі застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу орган досудового розслідування буде позбавлений можливості контролювати місце його перебування, а сам ОСОБА_8 матиме можливість виїхати за межі України та ухилитись від кримінальної відповідальності.

Окрім ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України апеляційний суд зазначає і про наявність ризику того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою викривлення їх показів.

В ході досудового розслідування потерпілий у кримінальному провадженні звертався до слідчого із заявою про те, що на його мобільний телефон поступають дзвінки з погрозами фізичної розправи над ним та членами його сім`ї, у зв`язку з участю у вказаному кримінальному провадженні. Через це постановою слідчого відносно потерпілого та членів його сім`ї застосовані заходи безпеки у виді особистої охорони, охорони житла та майна.

Окрім наявності двох зазначених ризиків апеляційний суд бере до уваги і інші, передбачені ст.178 КПК України обставини.

Так, апеляційний суд враховує характер та обставини вчинених злочинів, які інкримінуються ОСОБА_8 , які безпосередньо пов`язані з подіями, що відбувались в м.Одесі 02 травня 2014 року та викликали значний суспільний резонанс, були вчиненні у відношенні народного депутата України з підстав особистої неприязності та помсти.

Враховуючи майновий стан та соціальні зв`язки підозрюваного апеляційний суд вважає, що у випадку застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, він може всіляко перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.15 ч.1 ст.294, ч.1 ст.161, ч.2 ст.15 ч.3 ст.346, ст.14, ч.2 ст.146, ст.436 КК України в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000065 продовжений строк тримання під вартою до 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4