НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6518/15-к
Провадження № 1-кп/0182/95/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження № 0002726 за обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина України, українця, уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01.03.2012 року нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 т. 187 КК України до 3 років позбавлення волі. 06.02.2014 року за ухвалою Солонянського міського суду від 29.01.2014 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 9 місяців 5 днів;

21.08.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,-

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому що він,, будучи неодноразово судимим, останній раз за ч. 1 ст. 187 КК України, звільнився 06.02.2014 року з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області № 21 умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 9 місяців 5 днів

Протягом 2015 року обвинувачений неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення,внаслідок чого, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.07.2015 року ( справа № 182/5237/15-к) відносно ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік, до 27.07.2016 року включно. Зазначеною ухвалою суду заборонено ОСОБА_3 залишати постійне місце проживання: АДРЕСА_1 з 22.00 год. до 04.00 год. наступної доби окрім часу, пов`язаного з роботою на виробництві, заборонено виїзд в особистих справах за межі міста (району) без дозволу керівництва Нікопольського МВ ГУМВС України в Нікопольському районі, заборонено відвідувати ресторани, бари, павільйони, які реалізують алкогольні напої.

Будучи ознайомлений із зазначеною ухвалою Нікопольського міськрайонного суду ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду та скоєння правопорушень, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність за порушення правил аднімістративного нагляду, самовільно залишив місце свого постійного проживання квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та був відсутній протягом нічного часу доби з 12.08.2015 по 15.08.2015 року за даним місцем мешкання, що було встановлено працівниками міліції, чим порушив правила адміністративного нагляду.

Дії обвинуваченого органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 395 КК України як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Обвинувачений вину свою не визнав і показав, що з метою ухилення від адміністративного нагляду він місця свого проживання не залишав. До 14.08.2015р. він приходив на ніч додому, а коли він 14.08.2015р. викрав у матері плиту, то матір забрала у нього ключі від квартири і він ночував у під`їзді, так як не міг потрапити до квартири.

В судовому засіданні досліджені наступні докази :

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_3 є її сином. 14.08.2015 року вона прийшла з роботи, побачила, що відсутня кухонна плита. Вона почала питати сина, де плита. Після чого, ОСОБА_3 вибіг з дома, а вона закрила двері та поїхала на дачу. На дачі вона була з 14.08.2015 року по 16.08.2015 року. ОСОБА_3 неодноразово приходив додому, але вона його не впускала. Так як у ОСОБА_3 не було ключів від квартири, він ночував усі ці дні у под`їзді будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що він працює позмінно. У серпні місяці 2015 року, повертаючись після другої зміни бачив, як ОСОБА_3 сидів у під`їзді між 3 та 4 поверхом. ОСОБА_3 просив у нього поїсти, так як мати забрала в нього ключі та не відчиняла двері квартири. Так ОСОБА_3 ночував у під`їзді 3 дні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона є сусідкою ОСОБА_3 . За фактом крадіжки ОСОБА_3 їй стало відомо від сусідів. У серпні 2015 року, після того, як вона поверталась додому з роботи, декілька раз бачила ОСОБА_3 в під`їзді. До неї звертались працівники міліції, питали де знаходиться ОСОБА_3 , але це було приблизно о 18-19 год.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що працюючи в Нікопольського МВ, в середині серпня 2015р. здійснював перевірку, щодо дотримання правил адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_3 , який знаходився під адміністративним наглядом. При перевірці ОСОБА_3 за місцем мешкання, він не однократно був відсутній. Також йому відомо, що ОСОБА_3 не проживав дома декілька днів.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 суду показав, що працюючи в Нікопольському МВ, здійснював перевірку, щодо дотримання правил адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_3 . ОСОБА_3 неодноразово порушував правила адміністративного нагляду і після вчинення ним кримінального правопорушення відносно своєї матері, тривалий час не проживав за місцем свого мешкання.

Згідно рапорту ДІМ ОСОБА_11 (а.п. 68) від 21.08.2015р., він встановив, що 14.08.2015р. при перевірці адреси АДРЕСА_1 був перевірений ОСОБА_3 , якому був встановлений адміністративний нагляд. Дільничий інспектор встановив, що ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою і в його діях вбачається склад кримінального злочину, передбаченого ст. 395 КК України.

Згідно копії постанови Нікопольського міськрайонного суду від 27.07.2015р. (а.п. 72) --

щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений адміністративний нагляд строком на 1(один) рік, до 27.07.2016 року включно.

Йому визначені наступні обмеження:

-заборонено виїзд в особистих справах за межі міста (району), без дозволу керівництва Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області.

-заборонено залишати постійне місце проживання : АДРЕСА_1 з 22-00 до 04-00 годин наступної доби, окрім часу пов`язаного з роботою на виробництві;

-заборонено відвідувати ресторани, бари, павільйони які реалізують алкогольні напої на розлив.

Згідно з розписки ОСОБА_3 , він був ознайомлений з результатами розгляду подання про встановлення йому адміністративного нагляду. (а.п. 16 справа № 182/5237/15-к, провадження 1-в/0182/146/2015 )

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про відсутність події кримінального правопорушення з наступних підстав.

Статтею 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії чітко передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Однією з основних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка декларує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і має ухвалюватись лише за наявності системи беззаперечних, безсумнівних, достовірних та не спростованих доказів вини обвинуваченого у вчиненні ним злочину.

Згідно п.10 ч.1, ст..7, ч.ч. 1,2,4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню , доки ї вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У відповідності з вимогами ст. 62 Конституції України, п. 23 Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Диспозицією статті 395 КК України, визначено, що кримінальна відповідальність виникає за самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Порушення інших правил адміністративного нагляду, у тому числі порушення заборони залишати постійне місце проживання : АДРЕСА_1 з 22-00 до 04-00 годин наступної доби, окрім часу пов`язаного з роботою на виробництві, кримінальної відповідальності не тягне.

Під самовільним залишенням місця проживання розуміється активні дії піднаглядного, що виразились у зміні ним без поважних причин та без повідомлення органу , який здійснює нагляд, місця проживання як в межах того самого населеного пункту , так і виїзд в інший населений пункт.

Під час розгляду кримінального провадження в суді прокурором не доведене що обвинувачений самовільно залишив місце проживання.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що неодноразово бачили як ОСОБА_3 ночував в під`їзді в серпні 2015р.

ОСОБА_6 показала, що вона відібрала у свого сина ОСОБА_3 ключі від квартири, і той з 14 по 16 серпня 2016р. ночував у під`їзді дома.

Показання ОСОБА_6 , що він в період з 12 до 14 серпня 2015р, мешкав і ночував у себе дома за адресою АДРЕСА_1 , ніякими доказами обвинувачення не спростовано.

Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не можуть бути прийняті судом в якості доказу винуватості обвинуваченого, так як свідки не назвали конкретних дат, коли ОСОБА_3 був відсутній за місцем свого постійного мешкання АДРЕСА_1 .

Рапорт ОСОБА_10 також не може бути прийнятим в якості доказу вини ОСОБА_3 , так як в ньому зазначено, що 14.08.2015р. останній дома не був. Проте, як вбачається з тексту обвинувального Акту, який надійшов до суду 28.08.2015р., ОСОБА_3 обвинувачувався в тому, що саме 14.08.2015р. в період часу з 10 до 11 год. він скоїв крадіжку за адресою АДРЕСА_1 . Провадження за цим епізодом обвинувачення закрито в зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення.

Таким чином, доказів, що ОСОБА_3 залишив місце проживання, суду не надано.

Відсутність піднаглядного у певний час доби за місцем свого мешкання, не може бути розцінено судом як залишення особою постійного місця проживання.

Крім того, на досудовому розслідувані взагалі не встановлювалось, а в ході судового розгляду не встановлено за якою адресою, крім адреси -- АДРЕСА_1 , знаходився ОСОБА_3 в період, зазначений в обвинувальному акті, то б то з 12.08.2015 по 15.08.2015р.

З урахуванням викладеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дійшов висновку, про необхідність виправдання ОСОБА_3 за обвинуваченням за ст. 395 КК України.

Керуючись ст.. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та виправдати в зв`язку з відсутностю події кримінального правопорушення.

Запобіжний захід за цим провадження не обирався, ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 21.08.2015р.

Речові докази по провадженню відсутні.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :