ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3484/16-к
Номер рядка у звіті 2
26 січня 2017 року м. Золотоноша Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 та
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крупське Золотоніського району Черкаської області, українця, громаданина України, одруженого, працюючого сторожем МТФ СТОВ Прогрес, освіта середня, жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій у зоні АТО, раніше не судимого;
що обвинувачується за ч. 2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 06 вересня 2016 року близько 06.30 год., перебуваючи біля перехрестя вулиць Шевченка та Миру у с. Богуславець Золотоніського району Черкаської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх шкідливих наслідків, долонею правої руки наніс потерпілій ОСОБА_4 два удари в область лівого уха, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-8-01/424 від 10.11.2016 рокувідносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 06 вересня 2016 року ранком близько 06.30 год. він прийшов до садиби ОСОБА_4 , яка є бабусею його дружини ОСОБА_6 , щоб поговорити з дружиною, бо після сварок дружина була там. Так як вона вийшла разом із ОСОБА_4 , а він хотів поговорити з дружиною віч-на-віч, і після участі в бойових діях у зоні АТО він став нервовим, то і вдарив два рази долонею правої руки потерпілу, бо вона не хотіла залишити їх самих, щоб поговорити. Вину визнає повністю, у вчиненому щиро кається, більше такого не повториться, просить суд сувого його не карати.
Оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України враховуючи думку прокурора, потерпілої та обвинуваченого, якому роз`яснено, що при відмові дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, він буде позбавлений можливості оспорювати їх у апеляційному порядку, на що обвинувачений ствердив свою позицію щодо визнання вини та викладених обставин справи, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності їх позиції немає.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_5 у судовому засіданні доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем роботи характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що є раніше не судимим, є учасником бойових дій, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2012 та 2016 року народження.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Судом також встановлено, що на Д обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра ОСОБА_5 не перебуває.
Беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується позитивно, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді штрафу мінімального розміру.
Суд також вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 підлягає до повного задоволення, оскільки стверджується доданими до нього письмовими доказами та визнаний у повному обсязі обвинуваченим ОСОБА_5 .
Судові витрати по справі відсутні.
На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 370-374, 376, КПК України, суд ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 1896 (одну тисячу вісімсот дев`яносто шість) гривень 82 коп. та на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 3000,0 (три тисячі) гривень.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази: диск з відеозаписом слідчого експериментуза участю потерпілої ОСОБА_8 , що знаходиться при матеріалаї кримінального провадження, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.
Суддя: ОСОБА_1