Ухвала
іменем україни
07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0002137,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Львова,
громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого в силу ст. 89 КК,

засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16 липня 2015 року по 02 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16 липня 2015 року до 09 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 14 липня 2015 року, приблизно о 23.00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, який виразився у тому, що він, перебуваючи у дворі біля будинку № 10 по вул. Студентській у м. Львові, при спілкуванні із ОСОБА_6 та неповнолітніми ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 витягнув з куртки пістолет, направив його в сторону останніх та з метою залякування крикнув щоб всі лягли на асфальт, чим вчинив психологічне насильство щодо них. ОСОБА_11 і ОСОБА_10 втекли, а ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя, виконали вимогу нападника. Підійшовши до лежачих на асфальті хлопців, ОСОБА_5 почав кожному із них по-черзі наносити удари ногою в ділянку голови, тулуба та ніг, потім наказав ОСОБА_6 віддати кільце й всі гроші, яких у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не виявилось. Після чого з місця вчинення злочину втік, заволодівши кільцем ОСОБА_6 вартістю 235 грн. Своїми діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 та ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , не заперечуючи доведеності вини та кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_5 , посилається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Просить змінити судові рішення та пом`якшити ОСОБА_5 покарання. Зазначає, що судом лише перераховано обставини, що характеризують особу засудженого, а саме те, що ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, характеризується позитивно, згідно ст. 89 КК не судимий, однак, вони не враховані як такі, що пом`якшують покарання.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вказані вимоги закону судом дотримані.
Як убачається з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання засудженому ОСОБА_5 суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким, усі обставини справи, в тому числі й ті на які посилається захисник, дані про особу засудженого, який є особою молодого віку, згідно ст. 89 КК не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей і обґрунтовано призначив майже мінімальний строк покарання, визначений ч. 1 ст. 187 КПК. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
А тому доводи захисника про неврахування судом пом`якшуючих обставин є безпідставними.
Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, яке на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, доводи, за своїм змістом близькі доводам касаційної скарги, були наведені в апеляційній скарзі захисника, вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
З врахуванням даних про особу засудженого, тяжкості вчиненого ним злочину колегія суддів не вбачає можливостіпом`якшити засудженому ОСОБА_5 покарання, як про це зазначено у касаційній скарзі захисника.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _____________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3