Справа № 495/3524/17
№ провадження 1-кс/495/1198/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В :
13.05.2017 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що 29.04.2017 року до чергової частини Б-Дністровського ВП надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невідомі особи самовільно захопили дачний будинок за адресою, АДРЕСА_1 .

Під час проведення перевірки встановлено, що 09.07.2014 року згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_7 придбав дачний будинок та земельну ділянку № :02:002:0033, розташованого в АДРЕСА_1 . Зазначений договір укладено у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , що зареєстровано в реєстрі за №№ 934, 937 і з того часу мешкав в зазначеному будинку.

На початку березня 2015 року до нього приїхав раніше не знайомий чоловік, який представився ОСОБА_9 та заявив, що його мати ОСОБА_10 є власницею цієї дачі із земельною ділянкою. Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 у 2009 році нібито у ОСОБА_12 позичив під 60 відсотків річних кошти під заставу дачного будинку АДРЕСА_1 . В зв`язку з тим, що ОСОБА_11 не повернув вчасно позичені кошти, розмір боргу збільшився в декілька разів за рахунок відсотків. В той же час при позичанні коштів нібито між ОСОБА_11 та матірю ОСОБА_12 ОСОБА_10 в якості гарантії повернення боргу було укладено договір купівлі-продажу зазначеного дачного будинку та земельної ділянки, який не зареєстровано. Пізніше від ОСОБА_13 зазначена земельна ділянка із будівлею перейшла у власність ОСОБА_7 , який продав її ОСОБА_6

14.03.2016 року згідно рішення БілгородДністровського міськрайонного суду за № 495/3345/15-ц в позові до ОСОБА_14 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договір дарування та витребування майна ОСОБА_10 відмовлено.

Згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 31.08.2016 рішення Б-Дністровського міськрайонного суду за № 495/3345/15-ц від 14.03.2016 скасовано.

20.10.2016 року згідно ухвали вищого спеціалізованого суду України, виконання рішення апеляційного суду від 31.08.2016 зупинено до закінчення касаційного провадження.

Незважаючи на ухвалу Вищого спеціалізованого суду від 20.10.2016 року щодо призупинення рішення Апеляційного суду Одеської обл., 22.11.2016 Державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_15 було зареєстровано право власності на будівлю та земельну ділянку на ОСОБА_10 . Виходячи з вищевикладеного є підстави вважати, що дії Державного реєстратора ОСОБА_15 є незаконними.

29.04.2017 року за відсутністю ОСОБА_6 , невідомі особи під керівництвом ОСОБА_12 проникли до будинку АДРЕСА_1 , де і знаходяться по теперішній час.

Слідчий зазначає, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно в подальшому може бути використано як докази.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.04.2017 року Білгород-Дністровським ВП було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001061 за ознаками ст.356 КК України.

Слідчий стверджує, що з метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу по його забезпеченню, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно проведеного огляду місця події, і в подальшому використанні відповідно ст.ст.84, 91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Враховуючи вищевикладене, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту вилучених предметів та речей, для створення збереженості тих об`єктів які на думку органу слідства мають статус речового доказу, й збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.

Враховуючи вище викладені обставини та те, що в ході досудового розслідування необхідно вжити певні заходи щодо всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 про накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись 40, 131, 132, 167, 170, ст.171 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на: земельну ділянку № НОМЕР_1 (кадастровий № :02:002:0033 ) площею 0,0632 га. кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва «Лагуна» (Лиманський район) смт. Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області, а також розташованого на земельній ділянці будинку площею 145,9 кв.м., що згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1