ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2017 року за №0000003 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Добровілля Близнюківського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої;
За обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , згідно вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2016 року, який набрав законної сили 04 листопада 2016 року, засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

11 листопада 2016 року ОСОБА_4 під особистий підпис була ознайомлена працівниками Близнюківського РВ КВІ УДПтС України в Харківській області з умовами та порядком відбування покарання у виді громадських робіт та направлена до Добровільської сільської ради Близнюківського району Харківської області для відбування вказаного покарання. Згідно розпорядження голови Добровільської сільської ради Близнюківського району Харківської області №24 від 11 листопада 2016 року ОСОБА_4 прийнято для відпрацювання безоплатних громадських робіт, після чого її під особистий підпис ознайомили з графіком виходу на роботу, а саме: з 14 листопада 2016 року з 8.00 до 12.00 години кожного дня, крім вихідних та святкових днів, тобто по 4 години на день.

Однак,в період з 28 листопада 2016 року по 30 грудня 2016 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з метою ухилення від відбування призначеного покарання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вищевказаного вироку суду, без поважних причин не з`являлась для відбуття громадських робіт до Добровільської сільської ради Близнюківського району Харківської області, а також 29.11.2016 р. без поважної причини не з`явилась за викликом до Близнюківського РВ КВІ УДПтСУ у Харківській області (виклик отримала 11.11.2016 р.) та змінила місце мешкання не повідомивши Близнюківський РВ КВІ УДПтСУ у Харківській області (з 28.11.2016 року по 30.12.2016 року) мешкала в с. Гаврилівка Дніпропетровської області).

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і її дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 389 КК України ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога Близнюківської ЦРЛ не перебуває, незаміжня, дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, як така що веде аморальний спосіб життя, часто зловживає спиртними напоями.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.
Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченої, обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкції обвинувачення у виді арешту, в зв`язку з тим, що обвинувачена не працює, скоїла новий умисний злочин.
Враховуючи, що вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_4 була засуджена за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадський робіт на строк 200 годин, та скоїла нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком, то відповідно до ч.1, 4 ст.71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує частково обвинуваченій ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КПК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_4 була засуджена за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин, з яких відбула частково 40 годин, суд переводить невідбуту частину громадських робіт в більш суворе покарання, а саме 20 днів арешту (160 годин громадських робіт : 8 годин громадських робіт = 20 днів арешту), з яких частково приєднує не відбуті 80 годин громадських робіт, що відповідає 10 дням арешту.
Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.
Речових доказів немає . Судові витрати по справі відсутні.
Клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором не заявлено.
Керуючись ст.ст. 369-371,373-375 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити їй покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.
На підставі ч.1,4 ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2016 року за ч.1 ст.185 КК України у виді 80 годин громадських робіт, які на підставі п.4 ч.1 ст.72 КК України відповідають 10 дням арешту, та остаточно до відбуття обвинуваченій ОСОБА_4 призначити покарання - 2 (два) місяці 10 (десять) днів арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня її затримання в порядку виконання вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1