УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/3645/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню за ч.1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з закінченням строків давності, -
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд. Вважає ухвалу суду незаконною і необґрунтованою. Зазначає, що він фактично був позбавлений можливості представити свою точку зору у судовому засіданні, вказує на незаконну зміну кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 із ч.1 ст.296 КК України на ч.1 ст.125 КК України. Звертає увагу на наявність у нього матеріальних претензій до обвинуваченого. Крім того, вказує, що обвинувачений після вчинення злочину щодо нього вчиняв інші кримінальні правопорушення.
В запереченні на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 , яке надійшло від прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , йдеться про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без зміни.
В ухвалі суду зазначено, що при розгляді справи у підготовчому судовому засіданні захисником заявлено клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до відповідальності.
Прокурор не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, представник потерпілого вважав, що клопотання повинно бути вирішено відповідно до вимог КПК України, потерпілий заперечував щодо задоволення клопотання.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, тобто в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 30.06.2014 року близько 17 години під час словесного конфлікту, який відбувся між обвинуваченим та потерпілим біля будинку № 16 по провулку 2 Чуднівському в м. Житомирі. Так, під час словесного конфлікту обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись в середині каналізаційного колодця, кинув грудку землі у потерпілого, а потім, вилізши з колодця наблизився до ОСОБА_9 та наніс два удари правою рукою в обличчя потерпілого, пошкодивши при цьому окуляри, та лівою та правою рукою в плече потерпілого, внаслідок чого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, правому плечі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю на підставі ч.2 ст.284 КПК України, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, оскільки минули строки давності.
Судом враховано, що обвинувачений вчинив вперше злочин, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, раніше не судимий, не має матеріальних претензій, обвинуваченому роз`яснені наслідки закриття провадження по справі. Кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим ОСОБА_8 30.06.2014 року, тобто з часу його вчинення минуло більше двох років. Матеріалами справи не встановлено, що обвинувачений протягом цього часу скоїв інші злочини та притягувався до кримінальної відповідальності, а тому відносно нього можуть бути застосовані вимоги ст. 49 КК України.
Потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_11 були належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, але в засідання апеляційного суду не з`явились, що не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги у їх відсутності.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги потерпілого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлено відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Отже, рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності може бути прийняте тільки на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Проте, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду та постановлення зазначеної ухвали.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при розгляді справи у підготовчому судовому засіданні захисником заявлено клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до відповідальності.
Розглянувши вказане клопотання, суд задовольнив його, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, тобто в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 30.06.2014 року близько 17 години під час словесного конфлікту, який відбувся між обвинуваченим та потерпілим біля будинку АДРЕСА_2 .
Таким чином, суд під час розгляду кримінального провадження обмежився лише виконанням підготовчої частини судового розгляду і в порушення вимог ст.ст. 347-363 КПК України не з`ясовував обставини, установлені під час кримінального провадження і не перевірив їх доказами, а відразу розглянув клопотання захисника щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України і закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України та постановив відповідне рішення.
За таких обставин, висновок суду в мотивувальній частині ухвали про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину невеликої тяжкості, не відповідає матеріалам кримінального провадження.
Крім того, в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_9 йдеться про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 та про те, що він був позбавлений можливості висловити свою точку зору щодо кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки вказане кримінальне провадження було закрито судом зі стадії підготовчого судового засідання.
Оскільки суд першої інстанції при розгляді клопотання захисника щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності вищезазначених вимог кримінального процесуального та кримінального законів не дотримався, то прийняте ним рішення не можна визнати законним і обґрунтованим.
Виходячи з того, що суд першої інстанції не досліджував фактичні обставини кримінального правопорушення, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом порушення кримінального процесуального закону відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 і ч.1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування ухвали і повернення справи на новий судовий розгляд.
Що стосується клопотання потерпілого ОСОБА_9 про прийняття до розгляду його позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до вимог закону апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції і не вправі розглядати цивільний позов на цій стадії процесу.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2017 року, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 по обвинуваченню за ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з закінченням строків давності, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: