Справа № 716/516/17
Провадження №1-кп/716/35/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2017 року Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

з участю сторони захисту:

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження внесене до ЄРДР під №0000011 від 11.01.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні дитину інваліда 2 групи, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну дитину, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:
10 січня 2017 року близько 16-00 години потерпілий ОСОБА_7 знаходився неподалік власного житлового будинку по АДРЕСА_3 де гуляв з своїми малолітніми дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Побачивши транспортний засіб марки «Фольксваген ЛТ 35» державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по дорозі та за кермом якого перебував обвинувачений ОСОБА_6 , а в салоні на пасажирському сидінні обвинувачений ОСОБА_5 , з метою вирішення раніше виниклих довготривалих неприязних відносин з зазначеними особами зупинив даний автомобіль. В подальшому після зупинки вказаного транспортного засобу обвинувачений ОСОБА_6 , вийшов із салону автомобіля через водійські двері та почав суперечку з потерпілим ОСОБА_7 в ході якої вони штовхалися.
Побачивши дані події, будучи з потерпілим також в неприязних довготривалих
відносинах знаходячись в салоні мікроавтобуса обвинувачений ОСОБА_5 , з метою
заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , дістав з-під сидіння водія металевий предмет, який є елементом жорсткої зчіпки буксирування
транспортних засобів, вийшов на вулицю, де діючи умисно, наніс потерпілому три удари
зазначеним предметом. Зокрема один удар в область ділянки голови зліва, один
удар в область ділянки лівої ноги, а саме в область колінного суглоба та один
удар в область ділянки грудної клітини справа.
В ході вказаних подій, які відбувалися між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, з салону свого транспортного засобу дістав також металевий предмет, який є іншим складовим елементом жорсткої зчіпки транспортних засобів. Після чого, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_7 три удари вищевказаним металевим предметом. Зокрема одного удару в ділянку лівої руки в область ліктьового суглобу та двох ударів в ділянку спини, а саме в область ділянки правої лопатки.
Внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді садна, гематоми та струсу головного мозку, що в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Відповідно умисні протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 призвели до отримання потерпілим тілесних ушкоджень у вигляді синців та рани, що в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.
В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що 10.01.2017 року в післяобідній час він разом з обвинуваченим ОСОБА_6 їхали в транспортному засобі марки «Фольксваген ЛТ 35» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить останньому. Він перебував в ньому в якості пасажира. Неподалік центральної дороги в центрі села вони побачили потерпілого ОСОБА_7 , з яким у них давно склалися неприязні стосунки та який їм подавав сигнал про зупинку транспортного засобу. Під`їхавши до нього між ними та потерпілим виник спочатку словесний конфлікт в ході якого останній та обвинувачений ОСОБА_6 вчепилися один в одного та почали штовхатися. З метою припинення даного конфлікту, він взяв металевий прут, який знаходився в салоні машині та використовується в якості жорсткої зчіпки для буксирування. В подальшому підбіг до потерпілого ОСОБА_7 та наніс йому три удари. Спочатку в ділянку голови, а потім два удари і ділянку тулуба. Також показав, що під час конфлікту потерпілий ОСОБА_7 нецензурно виражався на їх адресу, постійно провокував своїми діями їх. Коли вони намагалися вже поїхати та сіли в машину, то потерпілий підбіг та почав бити по машині в задню частину. Тому вони знову вибігли з салону в ході чого вже обвинувачений ОСОБА_6 завдав кількох ударів потерпілому. Завершення конфлікту на свій мобільний телефон знімала дружина останнього.
Вказав, що визнає цивільний позов, який заявлений прокурором в повному обсязі, а щодо позовних вимог потерпілого, то він визнав його лише в частині відшкодування матеріальної шкоди. Вважає, що він своїми діями не завдав моральної шкоди потерпілому. Просив суворо не карати.
В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_6 також свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно 10.01.2017 року приблизно після обіду, точної години він не пам?ятає, він разом з обвинуваченим ОСОБА_5 їхали в транспортному засобі марки «Фольксваген ЛТ 35» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому. Він керував даним автомобілем. Коли вони проїжджали центр села, то побачили потерпілого ОСОБА_7 , який їм сигналізував щодо зупинки автомобіля. З даною особою у нього особисто давно неприязні стосунки, оскільки вони багато разів мали з ним конфлікти. Під`їхавши до потерпілого між ними виник спочатку словесний конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою, а потім потерпілий наніс йому удар. В даний конфлікт втрутився обвинувачений ОСОБА_5 , який почав наносити удари потерпілому та намагався їх розборонити. Через деякий час вони сіли в транспортний засіб та хотіли їхати, однак потерпілий підбіг до машини та почав бити по ній ногами в задню частину, при цьому виражаючись нецензурною лайкою. В цей момент він взяв з салону машини прут, який також він застосовує для буксирування, та вибіг на вулицю наздоганяючи потерпілого. В ході цього він наніс йому кілька ударів в ділянку тулуба. Після цих подій вони сіли в машину та поїхали з місця події. Також вказав, що другу частину конфлікту на свій мобільний телефон знімала дружина потерпілого свідок ОСОБА_12 .
Щодо позовних вимог, які викладені в позові прокурора про стягнення витрат понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого, то він їх визнає. Також визнав позовні вимоги викладені потерпілим в своїй позовній заяві в частині стягнення матеріальних витрат на лікування, вимоги в частині стягнення моральної шкоди не визнав. Крім того, просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засідання під час допиту показав, що у нього з обвинуваченими давно погані та неприязні відносини. Обвинувачений ОСОБА_6 погрожував йому по телефону. Крім того, вони мали конфліктні ситуації. Це і стало підставою того, що він 10 січня 2017 року близько 16-00 години, коли перебував з своїми дітьми на вулиці та побачивши транспортний засіб, за кермом якого сидів обвинувачений ОСОБА_6 , а поряд ОСОБА_5 , вирішив зупинити їх. З метою з?ясування стосунків він продемонстрував жест про зупинку транспортного засобу. Коли автомобіль біля нього зупинився, то обвинувачений одразу налетів на нього та намагався кинути на землю, хоча сам він не мав наміру битися з ними. В ході цього виниклого конфлікту до нього підбіг обвинувачений ОСОБА_5 та наніс один удар металевим прутом в ділянку чола. Він вирвався та почав тікати, однак останній наздогнав його та наніс ще один удар по нозі, а потім по плечу. Згодом він побачив, що прийшла його дружина свідок ОСОБА_12 та почала знімати на свій мобільний телефон всі події. Крім неї в цей час були присутні його малолітні діти, які бачили перебіг всього конфлікту. В ході цього до нього підбіг обвинувачений ОСОБА_6 і також наніс три удари в ділянку тулуба. Нанесення йому тілесних ушкоджень супроводжувалось нецензурною лайкою з боку обвинувачених. Вказав, що конфлікт себе вичерпав у зв?язку з тим, що його дружина вела зйомку і вони побоялися продовжувати свої дії. Після того він повідомив поліцію про події, що мали місце та лікувався протягом 21 дня. Також показав, що внаслідок протиправних дій обвинувачених йому завдано матеріальну та моральну шкоду. Свій цивільний позов, що пред?явлений до обвинувачених підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Свою думку, щодо виду та розміру покарання не висловив, оскільки розгляд справи завершено без його участі на підставі його заяви у відповідності до вимог ст.325 КПК України.

Крім визнавальних пояснень обвинувачених, які свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали, вина їх підтверджується даними під час судового розгляду показами свідка ОСОБА_12 , а також дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Так, допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_12 показала, що 10.01.2017 року близько 16-00 години вона була вдома,а ї чоловік потерпілий ОСОБА_7 гуляв на вулиці з їх малолітніми дітьми. Раптово вона почула крики її дітей та дорослих. Через вікно вона побачила автобус, який належить обвинуваченому ОСОБА_6 . Вона знала цей транспортний засіб, оскільки у її чоловіка з ним були неприязні стосунки вже давно. Саме тому, вона взяла свій мобільний телефон та вибігши на вулицю почала знімати конфлікт. Вона побачила як обвинувачений ОСОБА_5 наносить два удари її чоловікові потерпілому ОСОБА_7 якоюсь трубою завдовжки 60 см. Після того обвинувачений ОСОБА_6 наніс три удари також її чоловікові залізним предметом зовні схожим на квадрат. Весь конфлікт супроводжувався висловлюванням нецензурної лайки з боку обох сторін. Коли обвинувачені поїхали, то вони повідомили про даний факт поліцію. Також додала, що її чоловік проходив лікування з 11 січня по 03 лютого 2017 року, у зв?язку з чим вони несли великі затрати на придбання ліків.

Вина обвинувачених також підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 від 03 лютого 2017 року з стенограмою до нього (а.с. 23-28) з якого вбачається той факт, що між обвинуваченими та потерпілим склалися неприязні стосунки. У зв?язку з чим останній хотів вирішити питання «по-чоловічому». Саме тому, 10 січня 2017 року зупинив транспортний засіб під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 в салоні якого також знаходився обвинувачений ОСОБА_5 . Як вбачається з тексту стенограми між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_6 виник конфлікт, який переріс в штовханину. В цей час вибіг обвинувачений ОСОБА_13 та наніс йому удар металевим прутом по голові. Він в свою чергу почав тікати, однак отримав ще два удари в область лівої ноги та грудної клітини. Згодом обвинувачений ОСОБА_6 також наніс йому три удари в ділянку спини та руки. При цьому він підтвердив той факт, що бив ногами транспортний засіб та вони ображали один одного нецензурними словами.

Як вбачається з висновку експерта №36-Е від 03.02.2017 (а.с. 35-36), то у потерпілого ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді садна: в ділянці чола зліва; синців: в ділянці правої лопатки, по передній поверхні грудної клітини зліва між передньою пахвовою і середньо ключичною лініями на рівні 3-го ребра; гематоми по зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині; рани по зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу; струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові і на які вказав ОСОБА_7 , внаслідок нанесення потерпілому ударів залізною арматурою по тілу сторонніми особами, можуть відповідати терміну на 10.01.2017 року і відносяться: садно, синці до розряду легких тілесних ушкоджень; гематома, рана, струс головного мозку до розряду легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров?я. Кількість нанесених ударів не менше п?яти. Під час нанесення ударів положення тіла потерпілого по відношенню до нападаючих змінювалося.

Згідно висновку експерта №182 д (а.с. 44-47) вид та ступінь тілесних ушкоджень зафіксованих у вищезгаданій експертизі у ОСОБА_7 підтверджено. Крім того у висновку йдеться про те, що він знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Заставнівської ЦРЛ з 11.01.207 року по 01.02.2017 року з діагнозом: закрита ЧМТ, струс головного мозку, синдром лікворної гіпертензії, церефалгія, астено-невротичний стан. Виставлений лікарем травматологом діагноз «Розрив латеральних зв?язок. Посттравматичний гемартроз лівого колінного суглоба» не підтверджений подальшою клінікою та додатковими інструментальними методами дослідження. В результаті проведеної КТ лівого колінного суглоба виявлено «пошкодження медіального меніску в лівому колінному суглобі. Диформуючий артроз лівого колінного суглобу», що є хронічним захворюванням і не має травматичного пошкодження; саме тому дані діагнози при встановленні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги братися не можуть. Відносно тривалий термін перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні обумовлений суб?єктивними скаргами і не має об?єктивної необхідності. Тривалість стаціонарного лікування хворих із струсом мозку складає 8 діб.

В протоколі проведення слідчого експерименту від 26.01.2017 року та фото таблиці до нього (а.с. 60-65), який проводився з свідком ОСОБА_12 викладено обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , які повністю збігаються з даними в судовому засіданні показами цього ж свідка.

З протоколу огляду предмету від 17.01.2017 року та ілюстрацій до нього (а.с. 72-75) вбачається, що 17.01.2017 року свідок ОСОБА_12 добровільно надала свій мобільний телефон на якому знаходився відео файл на якому було зафіксовано факт нанесення тілесних ушкоджень її чоловіку обвинуваченими.

З оглянутого в судовому засіданні відео файлу, який був збережений на оптичний диск (а.с. 76) вбачається, що конфлікт дійсно мав місце. В ході даного конфлікту обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наносили удари потерпілому ОСОБА_7 металевими предметами, які тримали в руках, які були схожі на стальний прут. В ході конфлікту вони один одного ображали нецензурними словами та провокували один одного на бійку. Крім того, з переглянутого відеоматеріалу також видно, що обвинувачені намагалися покинути місце події, однак потерпілий нанісши кілька ударів ногами в задню частину транспортного засобу спровокував продовження конфлікту внаслідок чого йому було нанесено удари обвинуваченим ОСОБА_6 . Також з дослідженого відеоматеріалу встановлено, що дії свідка ОСОБА_12 носили характер віктимної поведінки, що проявлялось в її висловлюваннях на адресу обвинувачених.

На фототаблиці (а.с. 78), яка надана потерпілим ОСОБА_7 зафіксовано візуально тілесні ушкодження, які він отримав після удару обвинуваченого ОСОБА_5 в лобну ділянку голови.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів і кожний доказ в окремості з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, приходить до висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Суд вважає, що вина обвинувачених знайшла своє об`єктивне підтвердження, їх дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ст.125 ч.2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Посилання представника потерпілого на ту обставину, що дії обвинувачених носили характер хуліганських дій, оскільки між ними та потерпілим не було неприязних відносин повністю спростовується дослідженими матеріалами справи та показами як потерпілого ОСОБА_7 , його дружини свідка ОСОБА_12 так і самих обвинувачених. Всі вони стверджували, що між ними склалися сталі неприязні стосунки внаслідок того, що між ними і раніше виникали конфліктні ситуації. Вони між собою були давно знайомі, поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самого потерпілого, а зі змісту протиправних дій кожного із обвинувачених простежується бажання завдати шкоди власне здоров?ю потерпілого через особисту неприязнь. Дана позиція суду узгоджується з правовою позицією ВСУ, яка викладена у постанові від 04.10.2012 року в справі №5-17 кс12 та є обов?язковою для всіх суб?єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України згідно вимог ст.458 КПК України. Саме тому, у суду відсутні підстави для кваліфікації дій обвинувачених за іншою статтею.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує відсутність обставин, які б пом?якшували чи обтяжували їх покарання відповідно до вимог ст.ст.66, 67 КК України.

Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 по місцю реєстрації та проживання характеризується посередньо, раніше несудимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, яка є інвалідом 2 групи, не має постійного місця роботи, шкоду завдану його діями не відшкодував.

Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 по місцю реєстрації та проживання характеризується посередньо, раніше несудимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, не має постійного місця роботи, шкоду завдану його діями не відшкодував.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинений обвинуваченими злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Судом береться також до уваги віктимна поведінка потерпілого ОСОБА_7 , яка спонукала обвинувачених до активних протиправних дій по відношенню до нього.

На підставі всього вищевикладеного, суд вважає, що обвинуваченим, треба призначити покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті. Обраний обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам провадження, але й їх особі та можливостям, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також в судовому засідання встановлено, що прокурор в інтересах держави в особі Заставнівської районної державної адміністрації, яка є балансоутримувачем Заставнівської Центральної районної лікарні звернувся з позовом до обвинувачених про відшкодування витрат медичної установи на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.127 ч.2, ст.128 ч.3 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Цивільний позов в інтересах держави пред?являється прокурором.

Крім того, відповідно до ст.ст. 1190, 1206 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Особа, яка вчинила злочин, зобов?язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров?я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров?я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до довідки Заставнівської центральної районної лікарні №456 від 16.03.2017 року (а.с. 71 судової справи) ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 11.01.2017 року по 01.02.2017 року 21 ліжкодень. Видатки на утримання хворого склали 2437,65 гривень.

Заставнівська ЦРЛ є комунальною установою, а тому її фінансування здійснюється за рахунок коштів бюджету. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що протиправними діями обвинувачених завдано тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 внаслідок чого він змушений був лікуватися в державному закладі, то такі витрати повинні бути стягнуті солідарно з них на користь держави. Даний цивільний позов визнаний самими обвинуваченими та ними не оспорюється.

Згідно ч.1 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п. 31 Постанови № 13 від 2 липня 2004?р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» орієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995?р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 в передбаченому порядку звернувся до суду із позовом в рамках кримінального провадження про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди. Посилається на ту обставину, що після отриманих тілесних ушкоджень внаслідок його побиття обвинуваченими знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Заставнівської ЦРЛ з 11.01.2017 року по 01.02.2017 року 21 ліжкодень. Протягом цього часу він придбавав медикаменти за власні кошти та змушений був проходити обстеження. Загальні витрати на ці потреби склали 5358,90 гривень. Дана обставина підтверджується доданими до позову копіями квитанцій та довідки Заставнівської ЦРЛ №587 від 04.04.2017 року (а.с. 44, 45 судової справи).

Обвинувачені в судовому засіданні визнали позовні вимоги в частині сплати потерпілому матеріальних витрат пов`язаних з лікуванням на вказану суму та погодились на стягнення з них вказаного розміру грошових коштів. Оскільки визнання позову обвинуваченими в цій частині позовних вимог не суперечить вимогам закону та їх вина у вчиненні злочину та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 доведена в повному обсязі, то матеріальну шкоду в розмірі 5358,90 гривень з них необхідно стягнути на користь потерпілого.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні вчиненню злочину спонукала віктимна поведінка потерпілого ОСОБА_7 . Також в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною останнього повідомила, що спосіб їхнього життя не змінився, хоча чоловік і проходив лікування тривалий час. Разом з тим, як встановлено з висновку додаткової експертизи, тривале лікування пов?язане з суб?єктивними скаргами потерпілого. Крім того, потерпілий не має постійного місця роботи, тому це не призвело до вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, він не зазнав душевних чи психічних страждань в обсязі, що могло б свідчити про його немайнові втрати. Все вищевикладене свідчить про безпідставність позовних вимог потерпілого в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а тому в цій частині слід відмовити в задоволенні позову.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим за ст.125 ч.2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин.

ОСОБА_6 визнати винуватим за ст.125 ч.2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин.

Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь Заставнівської районної державної адміністрації (р/р 0066 ГУДКС в Чернівецькій області, МФО 856135) витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 2437,65 (дві тисячі чотириста тридцять сім) гривень 65 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у відшкодування майнової шкоди 5358,90 (п`ять тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень 90 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речовий доказ по справі: оптичний диск DVD-R 16Х, який зберігається в матеріалах кримінального провадження (а.с. 76) залишити при справі.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити засудженим та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1