Справа № 461/8191/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/193/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненням та змінами адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.02.2017 року, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на постанову про закриття кримінального провадження № 0000413,

за участю:

прокурора прокуратури Львівської області - ОСОБА_9 ,

скаржників адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
заінтересованих осіб - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника заінтересованих осіб адвоката ОСОБА_13 ,
встановила:
Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на постанову начальника першого відділу процесуального керівництва слідчих прокуратури Київської області ОСОБА_14 від 09.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000413 від 28.11.2014 року за ч.4 ст.189 КК України стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КК України.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послалася на те, що висновок начальника слідчого відділу ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, відповідає конкретним обставинам справи та вимогам закону, зокрема на тому, що між ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та іншими особами були наявні цивільно - правові відносини, які вирішувалися шляхом судових спорів в судах Київської області. Згідно матеріалів кримінального провадження приводом до внесення відомостей до ЄРДР стали заява ОСОБА_8 та ОСОБА_16 від 28.11.2014 року про вчинення вимагання працівниками прокуратури Обухівського району Київської області неправомірної вигоди у вигляді земельної ділянки. За результатами досудового розслідування ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 16.01.2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, а саме, що ОСОБА_11 , вичерпавши можливості цивільно-правового характеру, направлені на повернення земельної ділянки з володіння ОСОБА_8 , вирішив повернути свої права на вказане майно шляхом вимагання із застосуванням погроз щодо притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності. 15.07.2015 року обвинувальний акт у провадженні скерований в суд для розгляду по суті, однак ухвалою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2015 року його повернуто прокурору прокуратури Київської області для усунення недоліків: складання нового тексту обвинувального акту та вручення його учасникам процесу.
В подальшому дане кримінальне провадження відновлено слідством та 09.03.2016 року прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_14 прийнято рішення про його закриття щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з тим, що не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпано можливості їх отримати.
Судом першої інстанції взято до уваги твердження заявника - адвоката ОСОБА_7 про те, що на даний час у провадженні проведено всі необхідні слідчі дії, та необхідно лише прийняти рішення про складання обвинувального акту та скерування його в суд для розгляду по суті, що в свою чергу свідчить про погодження заявником з тим, що органом досудового слідства забезпечено повноту досудового розслідування та необхідності, на даний час, лише надання оцінки зібраним доказам, щодо наявності підстав для складання скерування обвинувального акту в суд для розгляду по суті чи прийняття іншого рішення. Згідно оглянутих судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження встановлено, що у провадженні проведено всі можливі та необхідні слідчі дії та незважаючи на наведене доказів вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 злочинів не здобуто. Сам заявник таких доказів також не надав, окрім власного трактування доказів зібраних органом досудового слідства, які, на його думку, доводять винуватість останніх, що спростовується самими матеріалами кримінального провадження.
В апеляційній скарзі з доповненням та змінами адвокат ОСОБА_7 зазначає, що ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2017 року є незаконною, необґрунтованою та просить скасувати ухвалу слідчого судді першої інстанції, якою відмовлено в задоволенні її скарги, в інтересах ОСОБА_8 , на постанову начальника першого відділу процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_14 від 09.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000413 від 28.11.2014 року за ч.4 ст.189 КК України стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , на підставі п.3 ч.1 ст.284 КК України, та постановити нову ухвалу, якою постанову про закриття кримінального провадження № 0000413 від 09.03.2016 року-скасувати.

Апелянт покликається на те, що слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що на даний момент суд має надати оцінку наявним доказам щодо наявності підстав складання та скерування обвинувального акту до суду; ОСОБА_16 та ОСОБА_8 є особами зацікавленими та їх покази не підтверджуються іншими матеріалами справи; земельна ділянка на момент внесення відомостей до ЄРДР ОСОБА_8 не належала; вимога ОСОБА_11 та ОСОБА_11 була законною та складу злочину за ч.4 ст. 189 КК України не утворює; негласні слідчі дії проведені за відсутності ухвали слідчого судді та використані в іншому провадженні; всі необхідні слідчі дії проведено, проте доказів вчинення злочину ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 не здобуто; закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування та прийнято прокурором у даному провадження відповідно до вимог чинного законодавства. Разом з тим, вказані вище висновки суду першої інстанції щодо необхідності оцінки наявності підстав для скерування обвинувального акту до суду, законності та обґрунтованості закриття кримінального провадження явно та грубо суперечать вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи.

Апелянт наголошує, що проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні не допускається. Докази, отримані при проведенні процесуальних дій, не вказані в ухвалі про повернення зазначених матеріалів кримінального провадження, згідно з ч. 8 ст.223 КПК є недопустимими. Таким чином, процесуальне законодавство не передбачає можливості відновлення та проведення досудового розслідування, а також закриття кримінального провадження після повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків. На виконання ухвали суду про повернення обвинувального акту органом досудового розслідування мають проводитися лише окремі слідчі та (або) процесуальні дії, спрямовані на усунення недоліків, встановлених судом та передбачених ухвалою.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2015 року зазначено, що обвинувальний акт містить виключно наступні недоліки: - в порушення вимог п.2, ч.5 ст.291 КПК України ОСОБА_12 належним чином не сформульовано обвинувачення за ч.4 ст.189 КК України, в той же час ОСОБА_15 двічі сформульовано обвинувачення за ч.4 ст.189 КК України за аналогічними фактичними обставинами; - в порушення вимог п.3 ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту не додані розписки підозрюваних про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, а також, розписка підозрюваного ОСОБА_15 про отримання ним копії цивільного позову. Таким чином, вчинення прокурором процесуальної дії - винесення постанови про закриття кримінального провадження, яка не була передбачена ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2015 року, свідчить про грубе порушення органом досудового розслідування вимог Конституції України та чинного кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає на даній стадії кримінального провадження повноважень прокурора щодо закриття кримінального провадження.

Апелянт покликається, щона стадії закінчення досудового розслідування шляхом направлення обвинувального акту до суду та виправлення недоліків обвинувального акту на підставі ухвали суду, а ні суд, а ні слідчий суддя не наділені повноваженнями щодо оцінки наявності підстав для складання та направлення обвинувального акту до суду, що є компетенцією органу досудового розслідування, який в свою чергу не має повноважень щодо відкликання обвинувального акту із суду або закриття кримінального провадження.

Крім того, а ні суд, а ні слідчий суддя на стадії повернення обвинувального акту прокурору для виправлення недоліків не наділені повноваженнями щодо будь-якої оцінки доказів винуватості чи невинуватості обвинувачених. Фактично, слідчий суддя вдався до вирішення справи по-суті, надавши оцінку доказам щодо їх належності, допустимості та достатності.

На апеляційну скаргу подали заперечення представник зацікавлених осіб, ОСОБА_11 , ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_13 та зацікавлена особа ОСОБА_10 , які просили апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Заслухавши доповідача, думку скаржника адвоката ОСОБА_7 , підтриману ОСОБА_8 , які просили задоволити апеляційну скаргу з доповненням та змінами, міркування прокурора, який заперечив апеляційні вимоги скаржника та наполягав на залишені ухвали слідчого судді першої інстанції без змін, думки заінтересованих осіб та їх представника, які просили відмовити в задоволені апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненням та змінами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненням та змінами підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.
Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Обґрунтовуючи своє рішення про відмову в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначив, що були проведені всі можливі, необхідні слідчі дії та незважаючи на наведене доказів вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 злочинів не здобуто. Сам заявник таких також не надав, окрім власного трактування доказів зібраних органом досудового слідства, які, на його думку, доводять винуватість останніх, що спростовується самими матеріалами кримінального провадження. Вказав в чому саме полягала законна підстава для прийняття слідчим оскаржуваного рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали скарги, кримінального провадження, колегія суддів встановила, що був складений обвинувальний акт, який надійшов в суд першої інстанції для розгляду та ухвалою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2016 року був повернутий прокурору для усунення недоліків: складення нового тексту обвинувального акту та вручення його учасникам процесу.

Однак прокурор у кримінальному провадженні № 0000413 - начальник першого відділу процесуального керівництва Київської області ОСОБА_14 постановою від 09.03.2016 року закрив кримінальне провадження відносно підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, у зв`язку з тим, що не встановлено достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпано можливості їх отримання.
Вищевказана постанова прокурора у кримінальному процесі ОСОБА_14 від 09.03.2017 року була оскаржена ОСОБА_8 та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.01.2017 року скарга ОСОБА_8 була повернута. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що постановою Генерального прокурора України від 12.10.2017 року підслідність в даному кримінальному провадженні № 0000413 визначена за прокуратурою Львівської області, у зв`язку з чим прокуратурою Київської області від 24.10.2016 року матеріали кримінального провадження скеровані до прокуратури Львівської області.
Відповідно до вимог ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 за ч.4 ст. 189 КК України, у вказаному провадженні було завершене складанням обвинувального акту прокуратурою Київської області, який 15.07.2015 року був скерований для розгляду до Києво - Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2015 року обвинувальний акт був повернутий прокурору у кримінальному провадженні для усунення недоліків.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги кримінального процесуального кодексу України, судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на постанову прокурора у кримінальному провадженні № 0000413 - начальник першого відділу процесуального керівництва Київської області ОСОБА_14 від 09.03.2016 року про закриття кримінальне провадження, повинно здійснюватись судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться прокуратура Київської області, яка закінчувала досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000413.

Разом з тим, прокуратура Київської області знаходяться поза межами територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 та п.6 ч.2 ст.412 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є порушення правил підсудності.
Згідно п.2 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо, зокрема, скарга не підлягає розгляду в цьому суді.
За таких обставин, ухвала слідчого судді Галицькому районному суду м. Львова від 21.02.2017 року - підлягає скасуванню, а скарга адвоката ОСОБА_7 - поверненню скаржнику
Керуючись ст.ст. 32, 303, 304, 392, 404, 407,409, 412,422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу з доповненням та змінами адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.02.2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , на постанову начальника першого відділу процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_14 від 09.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000413 від 28.11.2014 року відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , повернути скаржнику.

Роз`яснити особі, яка подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: