У Х В А Л А
25.04.2017 Справа №607/5257/17

Провадження № 1-кс/607/3059/2017
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , у залі суду у м. Тернополі, розглянувши клопотання слідчого СВ Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням, в рамках кримінального провадження № 0001349 від 19 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Ford Focus», р.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору 2013 р.в. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , а саме: заборону права на відчуження, розпорядження та/або користування з подальшим поміщенням на територію спеціалізованого майданчика для зберігання транспортних засобів, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Галицька, 40.

Всупереч вимог законодавства, слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, що свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення вказаних у ньому обставин.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 4.3 гл. 4 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено, що до витягу з Реєстру включається інформація про прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих), який здійснює досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який здійснює процесуальне керівництво.

Проте, у наданому слідчим витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001349 від 19 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України не зазначено прокурора, який здійснює процесуальне керівництво.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, крім іншого, повинен врахувати, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання не доведено необхідності такого арешту, зокрема, можливості використання майна, про арешт якого клопоче слідчий, як доказу у кримінальному провадженні чи необхідності арешту такого майна з іншою метою, також не доведено наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а тому приходить до переконання, що дане клопотання не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 98, 100, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Тимчасово вилучене майно повернути особі, в якої воно було вилучене.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1