Справа № 521/1431/17
Провадження по справі 1-кп/521/307/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 23.07.2013 року за № 0004688, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Одесі, має середню освіту, не працює, не одружений, не судимий в силу положень ст. 89 КК України, без місця реєстрації, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
22 липня 2013 року близько 17 години 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи районі будинку № 127 по вул. Щорса у м. Одесі, навпроти бару «Аліса» та кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », підбіг до ОСОБА_8 та наніс йому один удар рукою у верхню частину перенісся з правої сторони між носом та правим оком, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість та впав на землю, а ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 ще кілька ударів в ногами в область голови, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку легкого ступеню, осколкового перелому лобної кістки, вдавленого перелому скроневої та скулової кістки зправа, перелому кісток носу, що супроводжувалося крововиливом в околоносові пазухи.

Обвинувачений ОСОБА_9 не визнав себе винним у скоєнні інкримінованого злочину та показав суду, що не пам`ятає події, які відбувались 22.07.2013 року, але ОСОБА_8 він не бив і тілесних ушкоджень йому не спричиняв.

Не дивлячись на не визнання обвинуваченим, його вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, свідок ОСОБА_10 показала суду, що працювала в кафе «Експрес Сендвіч». 22.07.2013 року у другій половині дня, знаходячись в приміщенні кафе, через вікно спостерігала, що по вулиці приблизно в 10-и метрах від місця, де вона знаходилась, проходив чоловік. До нього підійшов обвинувачений, привітався з ним, потім висловився з приводу національності потерпілого і наніс йому удар кулаком в обличчя. Потерпілий впав, а ОСОБА_11 продовжив наносити йому удари кулаками і ногами, здебільшого в область голови. Побиття продовжувалось близько 2-х хвилин, після чого підбігли якісь хлопці і відтягли ОСОБА_11 від потерпілого, дівчина кричала йому: «Що ти робиш!». Після того, як ОСОБА_11 пішов з місця події, вона разом з іншою працівницею кафе на ім`я ОСОБА_12 допомогли потерпілому піднятися, дали води, щоб змити кров з обличчя і рук. Вона добре запам`ятала ОСОБА_11 і в подальшому під час досудового розслідування впізнала його за фотознімком. З дня вчинення злочину пройшло майже 4 роки, але вона впізнає обвинуваченого. Інший свідок працівниця кафе ОСОБА_12 , яка теж була очевидцем подій, померла приблизно рік тому.

22.07.2013 року о 18 год. 54 хв. до Малиновського РВ ОМУ в м. Одесі надійшло повідомлення від служби медичної швидкої допомоги про звернення ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження голови від невідомої особи по вул. Щорса в районі кафе «Сендвіч», доставлений в міську клінічну лікарню № 1 (т. 1 ар. 2).

23.07.2013 року працівником Малиновського РВ ОМУ в м. Одесі від ОСОБА_8 була прийнята заява про побиття і спричинення тілесних ушкоджень невідомим чоловіком (т. 1ар. 3).

Під час огляду місця події ділянки дороги в районі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою м. Одеса, вул. Щорса, 127 були виявлені сліди крові на бордюрному камені 2 плями діаметром 3-5 см., на асфальтованому покритті обширна пляма розмірами 20-25см х 30-35 см. (т. 1 ар. 4-8).

Висновком судово-медичної експертизи № 2709 встановлено, що у потерпілого ОСОБА_8 були виявлені: тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку легкого ступеню, осколкового перелому лобної кістки, вдавленого перелому скроневої та скулової кісток зправа, перелому кісток носу, що супроводжувалося крововиливом в околоносові пазухи. Експерт прийшов до висновку, що пошкодження, виявлені у ОСОБА_8 могли утворитись 22.07.2013 року від дії тупих твердих предметів (т. 1 ар. 12-13).

Як вбачається з додаткової судово-медичної експертизи № 3381, утворення виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень неможливе в результаті падіння і удару об дорожнє покриття (т. 1 ар. 23-24).

Висновки судово-медичних експертиз узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_10 щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 від ударів кулаками та ногами.

При пред`явленні особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_4 як особу, який 22.07.2013 року побив потерпілого ОСОБА_8 та спричинив йому тілесні ушкодження (т. 1 ар. 25-26). В судовому засіданні свідок підтвердила, що впевнено впізнала обвинуваченого за рисами обличчя та зауважила, що на час вчинення злочину ОСОБА_11 мав більш довге волосся, ніж тепер.

Потерпілий ОСОБА_8 також впізнав за фотознімками ОСОБА_4 як особу, що спричинив йому 22.07.2013 року тілесні ушкодження, що підтверджується відповідним протоколом (т. 1 ар. 27-28).

При дослідженні відеозапису з камер зовнішнього спостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який відбувався 22.07.2013 року, видно що в проміжок часу з 15 години 15 хвилин до 16 години 49 хвилин молодий чоловік, схожий на ОСОБА_4 , кілька раз заходив до приміщення кафе та виходив з нього. Аналогічні відомості відображені в протоколі огляду предмета диска формату CD-R з відеозаписом (т. 1 ар. 68-71). Під час дослідження вказаного доказу в судовому засіданні ОСОБА_4 не заперечував (припускав), що на відеозапису зображений саме він.

Всі досліджені і вказані у вироку докази сторони обвинувачення узгоджуються між собою і підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину. Будь-яких відомостей, які б піддавали сумніву достовірність показів свідка ОСОБА_10 та інших доказів, не встановлено.

Покази обвинуваченого про його непричетність до скоєння злочину суд вважає не правдивими і даними в межах обраної ним лінії захисту.

Аналіз досліджених доказів дає суду підстави для висновку, що ОСОБА_4 умисно наніс потерпілому удари в область голови, усвідомлюючи, що його дії потягнуть наслідки у вигляді тілесних ушкоджень, та бажаючи настання саме такого результату.

Таким чином, наслідком умисних дій ОСОБА_4 став злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_4 не працює, не зайнятий корисною справою, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 185 ч. 2 КК України, але відповідно до положень ст. 89 КК України вважається не судимим, і суд враховує зазначену обставину як таку, що характеризує особу обвинуваченого. За місцем проживання характеризується позитивно (т. 1 ар. 52, т. 2 ар. 121).

Обвинувачений проявляє несоціалізовану поведінку, що підтверджується довідкою медичної установи (т. 1 ар. 42, 45), відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи не страждав і не страждає будь-яким психічним розладом або іншим хворобливим психічним розладом, міг в повній мірі давати звіт своїм діям і керувати ними (т. 1 ар. 57-59, 76-84).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, відсутність обтяжуючих покарання обставини, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 перебував під вартою з 28.10.2013 року по 01.08.2016 року та з 20.03.2017 року (т. 1 ар. 29, т. 2 ар. 127, т. 3 ар. 3). Відповідно до положень ст. 72 КК України необхідно зарахувати обвинуваченому у строк відбутого основного покарання у виді позбавлення волі час його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування в сумі 5055,54 грн. та моральної шкоди в сумі 20 000 грн.

Обвинувачений позовні вимоги в судовому засіданні не визнав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 винен у скоєнні злочину відносно потерпілого, спричинив йому тілесні ушкодження, з приводу яких потерпілий пройшов курс лікування.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує характер спричиненої потерпілому моральної шкоди і пов`язаних з нею моральних страждань, і вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого відшкодування матеріальної шкоди, яку складають витрати на лікування, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 91, 92 КПК України, обов`язок доказування виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається на слідчого, прокурора, а у встановлених КПК випадках на потерпілого.

Згідно з наданих потерпілим виписки із медичної карти стаціонарного хворого, після отримання тілесних ушкоджень він знаходився на стаціонарному лікуванні з 22.07.2013 року по 08.08.2013 року (т. 2 ар. 19).

Під час лікування потерпілому призначались медичні препарати. Факт придбання ліків та їх вартість підтверджені наданими ОСОБА_8 касовими чеками на загальну суму 3119,14 грн. (т. 2 ар. 21-24). Також з медичних документів видно, що потерпілому проводилась комп`ютерна томограма головного мозку, однак доказів щодо суми витрат на вказану процедуру надано не було.

Тому суд вважає, що позовні вимоги потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі, підтвердженій документально.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк шість років три місяці.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 28 жовтня 2013 року до 01 серпня 2016 року, а також з 20 березня 2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день поперднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити незмінним тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань № 21.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію, а ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти у випадку, якщо до набрання вироком законної сили відбутий ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, з урахуванням положень ст. 72 КК України, буде дорівнювати фактично призначеному йому покаранню.

Позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити частково і стягнути на його користь з ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн., матеріальної шкоди в сумі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) грн. 14 коп., а всього стягнути 23 119 (двадцять три тисячі сто дев`ятнадцять) грн. 14 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1