30.11.16 № 336/7255/16-к
Пр. № 1-кс/336/644/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, що зареєстрований і мешкає в АДРЕСА_1 , такого, що має судимості, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003810 від 17.08.2016 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНА в Запорізькій області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 17 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003810внесено відомості про досудове розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України за фактом двох епізодів відкритого заволодіння чужим майном, які мали місце о 21-00 годині 16 серпня 2016 року біля будинку АДРЕСА_2 та о 23-00 годині 8 листопада 2016 року біля кафе «Столипін» біля будинку № 153 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі і спричинили потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у сумі 450 грн., а потерпілій ОСОБА_7 у сумі 1650 грн.

11 і 12 листопада 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відкритому заволодінні чужим майном за ознаками ч. 2 ст. 186 КК України за вказаними епізодами.

Слідчий просить про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжких злочину, перебуваючи на волі, може продовжити заняття протиправною діяльністю, оскільки має судимості за вчинення посягань проти чужої власності. Відсутність сім`ї, офіційної роботи свідчать про нестабільність соціальних зв`язків і, на думку слідчого, про можливість переховуватися від слідчого і суду.

В судовому засіданні слідчий підтримав доводи клопотання, просить про його задоволення.

Прокурор вважає, що клопотання підлягає задоволенню з тих самих мотивів, на які посилається слідчий.

Підозрюваний заперечує проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, зазначених слідчим, так як він має постійне місце проживання, усталені соціальні зв`язки, проживаючи з жінкою, з якою перебуває у фактичних шлюбних стосунках, наміру ухилятися від слідства він не має, постійно працює хоча й у відсутність офіційного працевлаштування.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Як випливає із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Наданими суду доказами, якими є протоколи слідчих дій, доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які передбачені ч.2 ст. 186 КК України.

Разом з цим суддя враховує, що наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінально караного правопорушення може бути підставою для обрання запобіжного заходу лише у сукупності з наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПУ України, і вважає що ані прокурор, ані слідчий не довели наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи.

Твердження сторони обвинувачення про ризик ухилення від слідчого спростовується поясненнями самого слідчого про те, що підозрюваний неухильно дотримувався вимог органу досудового розслідування щодо явки в певний час для участі в процесуальних діях, не допустивши жодного зриву цих заходів.

Враховуючи ці дані, які ніким не оспорюються, суд виходить з того, що звернення з цим клопотанням в день, коли, за поясненнями прокурора і слідчого, обвинувальний акт буде направлено до суду, позбавлено процесуального сенсу, оскільки з направленням обвинувального акту суду закінчується стадія досудового розслідування, тому вказані побоювання слідчого і прокурора, які, як встановлено слідчим суддею, є необґрунтованими, за вказаних обставин є незрозумілими.

Доказів на підтвердження другого ризику продовження вчинення злочинів суду також не надано, але, в усякому випадку, при вирішенні питання про його наявність суд виходить з тих самих міркувань про те, що мета забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування вже досягнута, а що стосується забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, під час судового провадження, за наявності підстав зазначене питання може бути вирішено судом за правилами кримінального процесуального законодавства під час цього провадження.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним покладених законом процесуальних обов`язків в подальшому, а обрання найбільш суворого запобіжного заходу не може бути зумовлене лише міркуваннями тяжкості інкримінованого діяння та суворістю припустимого покарання.

Виходячи з викладеного суддя вважає за можливе, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним викликом, не відлучатися за межі населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну місця проживання та роботи.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 183, 184,193, 194-196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , з 18-00 до 07-00 години.

Покласти на підозрюваного обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора, в суд за першим викликом;

2)не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє до 30 січня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1