Провадження № 1-кс/470/51/17
Справа № 470/147/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 року смт. Березнегувате
Слідчий суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю прокурора Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника СВ Березнегуватського відділення Снігурівського відділу ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
28 лютого 2017 року т.в.о. начальника СВ звернулася до слідчого судді з відповідним клопотанням у якому зазначила, що 27 лютого 2017 року до Березнегуватського відділення Снігурівського відділу ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява від мешканки смт.Березнегувате ОСОБА_5 , про те, що 26 лютого 2017 року о 14 год. 30 хв., невідома особа розрахувавшись у належному їй магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сувенірними купюрами номіналом 200 та 100 грн., шляхом обману заволоділа належним їй майном та коштами, чим спричинила матеріальну шкоду на суму 300 грн.
Того ж дня за вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження за № 0000052 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України. .
27 лютого 2017 року під час огляду предметів у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », належному ОСОБА_5 , розташованому по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено до Березнегуватського відділення Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області сувенірні грошові купюри номіналом 200 та 100 грн. Також під час досудового розслідування було встановлено, що вказаними коштами в магазині потерпілої розрахувався ОСОБА_6 . Посилаючись на те, що вилучені сувенірні кошти є тимчасово вилученим майном, які мають значення речового доказу у кримінальному провадженні т.в.о. начальника СВ просила накласти на них арешт з метою їх подальшого зберігання у камері зберігання речових доказів Березнегуватського відділення Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області.
ОСОБА_5 як особа у володінні якої знаходилось майно, в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст. 107 КПК України, не здійснювалось, через відсутність відповідного клопотання прокурора.
Вислухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, дослідивши клопотання та матеріали долучені до нього, слідчий суддя доходить наступного.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Суд доходить висновку, що наявні достатні підстави вважати, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки таке вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, суд доходить висновку про доцільність задоволення клопотання та накладення арешту на сувенірні грошові купюри.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 107, 170 - 173, 175, 309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання т.в.о. начальника СВ Березнегуватського відділення Снігурівського відділу ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000052 від 27.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на сувенірні грошові купюри номіналом 100 грн. та 200 грн.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1