АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/841/17 Номер провадження 11-кп/786/554/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора засудженого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 28 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтава, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, засудженому вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 4 лютого 2015 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317, ч.1 та ч.4 ст.70 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 4 лютого 2015 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки за період відбування покарання хоча і має заохочення, проте вони чергуються зі стягненнями. Крім того, суд взяв до уваги висновок комісії виправної колонії та спостережної комісії виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про недоведеність засудженим свого виправлення.

За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. При цьому зазначає, що отримав спеціальність маляра-штукатура, має заохочення, а накладені на нього стягнення погашені.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження та особової справи ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду даного питання необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
У відповідності до наведених вимог закону, висновок суду про неможливість звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі характеризувався незадовільно, допускав порушення режиму утримання, за що на нього було накладено стягнення.

Під час перебування в Кременчуцькій виправній колонії УДПтС України в Полтавській області №69 з 26 березня 2015 року, засуджений тричі заохочувався начальником відділення та водночас двічі був покараний ним же і начальником УВП, що свідчить про нестабільність поведінки ОСОБА_7 (а.с. 18).

Висновки місцевого суду про те, що засуджений не став на шлях виправлення підтверджує і та обставина, що ОСОБА_7 хоча і визнає вину, проте не усвідомлює своїх минулих помилок, згідно з характеристиками, затвердженими начальником установи, норми виробітку виконував лише під контролем, останнім часом не бажав працевлаштовуватися, шкоду, спричинену злочином, не відшкодував (а.с.17, аркуші особової справи 93, 114).

Комісія виправної колонії та спостережна комісія виконавчого комітету міської ради під час спільного засідання 2 березня 2017 року також прийшла до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, зазначивши про це у відповідному протоколі (аркуш особової справи 116).

Наведене свідчить, що засуджений не досяг такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів.
Не спростовує таких висновків і проходження засудженим навчання в під час відбування покарання та сумлінна поведінка безпосередньо перед настанням строку, після якого можливе умовно-дострокове звільнення, а не за весь час відбування покарання.

Враховуючи викладене, з огляду на наявність у ОСОБА_7 заохочень, які чергуються зі стягненнями та відсутність інших даних, які б свідчили про його виправлення і сумлінну поведінку та ставлення до праці, колегія суддів вважає неможливим застосування в даному випадку приписів ст.81 КК України, про що просить засуджений.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.407, ст.418 та ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 28 березня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4