АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 177/2619/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/123/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 07 лютого 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000663 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст.291 КПК України.

Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України , оскільки в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені узагальнено. Так, із формулювання обвинувачення не зрозуміло, в якій частині документи, що затверджувала ОСОБА_6 , не відповідають дійсності, які саме неправдиві відомості у них містяться. Зважаючи на те, що дії ОСОБА_6 кваліфіковано як видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, не зрозуміло, кому видавалися ці документи (фізична чи юридична особа). Не зазначені мета та мотиви, якими керувалася ОСОБА_6 як службова особа при видачі завідомо неправдивих документів, спрямованість умислу останньої, а також яку шкоду та кому завдано вказаним правопорушенням, що має значення для правильної кваліфікації (тяжкі наслідки), з урахуванням тих обставин, що документи, в які вносились неправдиві відомості (табелі обліку робочого часу), в послідуючому є підставою для нарахування та виплати заробітної плати.
Окрім цього, редакція статті 366 КК України, що інкримінується ОСОБА_6 , неодноразово змінювалася відповідно до Закону № 1508-VI від 11.06.2009 (зміни втратили чинність на підставі Закону № 2808-VI від 2112.2010); Закону № 3207-VI від 07.04.2011; Законів № 222-VII від 18.04.2013 та № 1261-VII від 13.05.2014. З урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України, фактична відсутність посилання на редакцію Кримінального Закону (відсутня чітка вказівка на редакцію ст. 366 КК України), за яким обвинувачується ОСОБА_6 , порушує її право на захист в частині, що стосується права обвинуваченої знати, у вчиненні якого злочину вона звинувачується.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, вважає, що вона підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Прокурор не згоден з твердження суду про те, що в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та пред`явлене обвинувачення є неконкретним.

Крім того, прокурор вказує, про необґрунтовані доводи суду, що в обвинувальному акті не зазначено мету та мотиви, якими керувалась обвинувачена при видачі завідомо неправдивих документів та розмір спричинених збитків, так як відповідно до диспозиції статті, мотив і мета є факультативними ознаками та не є обов`язковими для кваліфікації дій обвинуваченої.

Також прокурор зазначає, що під час підготовчого судового засідання захисником обвинуваченої було заявлено клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, а суд, не дослідивши матеріалів кримінального провадження, прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
При цьому обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те , що суд при винесені ухвали в порушення вимог ст.396,370,372 КПК України , належним чином не вирішив питання, поставлені перед судом вимогами ч.3 ст.314 КПК України та вийшов за межі наданих кримінальним процесуальним законом повноважень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України при проведенні підготовчого судового засідання, за умови, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 314 КПК України та відповідно до вимог ст. 372 КПК України навів в ухвалі мотиви, з яких прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали підставою для повернення обвинувального акту прокурору, на думку суду, є порушення органом досудового слідства, при складанні обвинувального акту вимог ст. 291 КПК України.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті не викладені конкретні обставини кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, форма вини, мотив і мета вчинення злочину).
Відповідно до обвинувального акту в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, яке полягало в тому , що вона , будучи службовою особою , перебуваючи на посаді голови Кіровської сільської ради, у своєму службовому кабінеті , діючи умисно , достовірно знаючи , що ОСОБА_8 фактично не працювала у Кіровському будинку культури, затверджувала своїм особистим підписом та відтиском печатки Кіровської сільської ради, а отже видавала завідомо неправдиві офіційні документи табелі обліку робочого часу працівників кіровського сільського будинку культури за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 року; січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року; січень, березень, травень, червень 2015 року.
Однак, як правомірно було зазначено судом першої інстанції, у викладеному в обвинувальному акті прокурором формулюванні обвинувачення не містяться фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із формулювання обвинувачення не зрозуміло, коли саме були затверджені ОСОБА_6 неправдиві документі та які, в якій частині документи, що затверджувала ОСОБА_6 , не відповідають дійсності, які саме неправдиві відомості у них містяться.
Зважаючи на те, що дії ОСОБА_6 кваліфіковано як видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, не зрозуміло, кому видавалися ці документи (фізична чи юридична особа), не зазначені мета та мотиви, якими керувалася ОСОБА_6 як службова особа при видачі завідомо неправдивих документів, спрямованість умислу останньої, а також яку шкоду та кому завдано вказаним правопорушенням, що має значення для правильної кваліфікації (тяжкі наслідки), з урахуванням тих обставин, що документи, в які вносились неправдиві відомості (табелі обліку робочого часу), в подальшому є підставою для нарахування та виплати заробітної плати.
Крім того, саме зазначена обставина була вказана в рапорті начальника відділу управління захисту економіки в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_9 , що стало підставою для внесення 10.12.2015 року даних до ЄРДР ( а.кп.45) про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, в наслідок якого загальна сума незаконно нарахованої та отриманої заробітної плати за період з 2012 року по 10.12.2015 року склала за попередніми даними понад 100 тис. гривень.
Тому, висунуте обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним і допущене порушення ,на думку колегії суддів, перешкоджає призначенню кримінального провадження до розгляду та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору,оскільки сформульоване в ньому обвинувачення є неконкретним, а сам обвинувальний акт відповідно суперечить вимогам Закону.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вірно було зазначено судом першої інстанції редакція статті 366 КК України, що інкримінується ОСОБА_6 , неодноразово змінювалася відповідно до Закону № 1508-VI від 11.06.2009 (зміни втратили чинність на підставі Закону № 2808-VI від 2112.2010); Закону № 3207-VI від 07.04.2011; Законів № 222-VII від 18.04.2013 та № 1261-VII від 13.05.2014 р.
Тому, з урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України, фактична відсутність посилання на редакцію Кримінального Закону (відсутня чітка вказівка на редакцію ст. 366 КК України), за яким обвинувачується ОСОБА_6 , порушує її право на захист в частині, що стосується права обвинуваченої знати, у вчиненні якого злочину вона звинувачується, про що зазначалось в постановах Верховного Суду України від 14.03.2013 у справі № 5-1кс13 та від 24.10.2013 у справі № 5-32кс13.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду в частині того, що з огляду на забезпечення права на захист, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Тому, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, не повинен містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення і лише в такому випадку особа зможе ефективно захищатись від висунутого обвинувачення та не буде порушене її право на захист.
При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, а тому обвинувальний акт обґрунтовано повернуто прокурору.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000663 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2