АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/428/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/427/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 17 серпня 2017 року апеляційну скаргу прокурора на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2017 року за кримінальним провадженням №0000009 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка, Казанського району, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2003 та 2008 років народження, має середню-спеціальну освіту, раніше не судимого, працюючого ПАО «КЗРК», шахта «Родіна» на посаді прохідник, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за ст.286 ч.2 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі .
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8

потерпіла ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2017 рокускасувати та ухвалити новий вирок, призначивши покарання ОСОБА_6 у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік. На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений органу з питань пробації про зміну місця проживання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2017 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за наступних обставин.

02 січня 2017 приблизно о 12 годині 30 хвилин водій ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «CHERY M11», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині дороги вул. Піхотинська з боку ж-м Макулан в напрямку ж.м. Гданцевка в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, при цьому в автомобілі, зокрема, серед інших пасажирів знаходився ОСОБА_10 .
В процесі руху водій ОСОБА_6 поблизу від будинку №18 по вул. Піхотинська в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу не врахував дорожню обстановку, завчасно не обрав безпечну швидкість, яка б дозволила йому контролювати рух автомобілю та безпечно керувати ним, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п.1.5., 2.3. б) д) та 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно яких:
- «1.5. Дії … учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку … для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
- ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»;
- … д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;
- «12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «CHERY M11», реєстраційний номер НОМЕР_1 поблизу від будинку №18 по вул. Піхотинська в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, допустив його виїзд за межі лівого краю проїзної частини з послідуючим наїздом передньою частиною на електричну опору №9/64, яка встановлена за межи лівого краю проїзної частини.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «CHERY M11» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місті ДТП.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 32 від 03.01.2017 року смерть ОСОБА_10 наступила від сполученої травми голови, тулуба та ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів.
Між порушенням ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п.12.1. Правил дорожнього руху України та настанням наслідків спричиненням смерті пасажиру ОСОБА_10 є прямий причинний зв`язок.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України посилається на ті обставини, що судом першої інстанції ОСОБА_6 призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Суд не в повній мірі врахував обставини правопорушення, а саме той факт, що внаслідок ДТП смертельно травмовано ОСОБА_10 . Однак, не зважаючи на вказані факти до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не застосовано.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора частково, просила призначити додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців, оскільки згідно технічного запису судового засідання прокурор під час судових дебатів просив призначити саме таку додаткову міру покарання. В частині призначення покарання із застосуванням положень ст.76 КК України - вирок залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, просила відмовити в задовольнити апеляційної скарги прокурора, вирок суду першої інстанції просила залишити без змін.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку сторін та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового вироку, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України законність та обґрунтованість вироку в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень та з дотриманням вимог ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.409 КПК України, при вирішенні питання про наявність підстав для скасування або зміни судового рішення, суд апеляційної інстанції в даному провадженні має керуватися ст.414 КПК України. Відповідно до змісту вказаної норми закону, підставами для скасування або зміни зазначеного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Виходячи з обставин справи, тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та даних про його особу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість застосування до винного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.
Але, висновок суду першої інстанції про призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання.
Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясовувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень, склад сім`ї, наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку, його матеріальний стан.

При вирішені питання про призначення обвинуваченому покарання без застосування додаткового покарання, суд має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для цього є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути наведені докладні мотиви.

Приймаючи рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 зазначеного у вироку покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, на дані про особу обвинуваченого, його позитивну характеристику, той факт, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, суд не встановив обтяжуючих покарання обставин.
За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку щодо призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Але, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатній мірі не враховані конкретні обставини кримінального правопорушення, його наслідки, той факт що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин. В результаті його дій була спричинена смерть потерпілого ОСОБА_10 .
А тому рішення суду стосовно незастосування додаткового покарання відносно обвинуваченого не можна визнати вмотивованим і обґрунтованим. Колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавленні волі без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в даному випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає меті покарання, якою є також попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Одночасно, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень п.1 ч.1 ст.76 КК України не є обґрунтованими, адже покладені на нього обов`язки згідно вимог п.2 ч.1 ст.76, п.2 ч.2 ст.76 КК України є достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Виходячи з наведеного, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати з метою застосування більш суворого покарання та ухвалити свій вирок.
При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, колегією суддів не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст.66 КК України, колегія суддів визнає повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, колегія суддів бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно (том 1 а.кп.54, 55), раніше не судимий (том 1 а.кп.56), у лікаря-психіатра під наглядом не перебував і не перебуває (том 1 а.кп.51), перебував під профілактичним наглядом лікаря-нарколога з січня 2011 року з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. Знятий з-під нагляду в листопаді 2012 року через закінчення строку нагляду (том 1 а.кп.53).

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та приходить до висновку, що ОСОБА_6 повинно бути призначене покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Законних підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.69 КК України колегія суддів не вбачає.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2017 року скасуванню в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2017 року відносноОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався

Відповідно до вимог ст.376 п.6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяця з моменту проголошення вироку, а обвинуваченим у той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4