пр. № 1-кс/759/1956/17
ун. № 759/8541/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2017 року м.Київ

слідчий суддя Святошинського району м.Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі адвоката ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах володільця майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Екооілгруп» про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

08.06.2017 р. адвокат ОСОБА_3 , яка за договором про надання правової допомоги та ордером є представником ТОВ «Екооілгруп», звернулась до слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просить скасувати арешт на майно, яке було арештовано за ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 02.03.2017 р. у межах кримінального провадження № 0001971, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України. Майном на яке накладено арешт є : товарний чек без номеру, пластикова бочка для зберігання дизельного палива ємністю 10000 літрів серії № 43815 , роздавальна колонка вмонтована в вищезазначену пластикову бочку, дизельне паливо у кількості 2800 літрів, яке було вилучене 01.03.2017 р. за адресою: м.Київ, вул.Тулузи,1 та передане на відповідальне зберігання.
Клопотання обґрунтоване незаконністю накладення арешту на майно ТОВ «Екооілгруп».
У судомову засіданні представник заявника підтримує клопотання та просить його задовольнити. Необгрунтованість ухвали про арешт вищезазначеного майна вбачає у арешті майна, право власності на яке належить саме ТОВ «Екооілгруп», а не ТОВ «Укртехпромсервісбуд», у якого це самайно знаходилось за договором оренди та договором про надання послуг з відпуску пального, про що надає відповідні докази. Також зазначає, що інкриміновані статті КК України: як ст.356 КК, так і ч.1 ст.272 КК(змінена попередня кваліфікація) не передбачають конфіскації майна; звертає увагу на неспівмірність такого засобу забезпечення кримінального провадження завданій шкоді та на відсутність цивільного позову.
Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явились.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власника арештованого майна, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення.
Частиною 1 ст.174 КПК України передбачена можливість скасування арешту майна за клопотанням власника арештованого майна за умови доведення необгрунтованості такого арешту.
Вирішуючи клопотання, слідчий суддя виходить із загального правила змагальності сторін у кримінальному провадженні та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, про що закріплено в ст.22 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що до Святошинського районного суду м.Києва звернувся слідчий СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене при проведенні першочергових слідчих дій за адресою: м.Київ, вул.Тулузи,1 на товарний чек без номеру, пластикова бочка для зберігання дизельного палива ємністю 10000 літрів серії № 43815 , роздавальна колонка вмонтована в вищезазначену пластикову бочку, дизельне паливо у кількості 2800 літрів, яке було вилучене 01.03.2017 р. за адресою: м.Київ, вул.Тулузи,1 та передане на відповідальне зберігання.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 02.03.2017 року у справі пр. № 1-кс/759/817/17, ун.№759/3301/17 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вищезазначене майно.
Задовольняючи клопотання про накладення арешту слідчий суддя виходив з необхідності та можливості забезпечення збереження речових доказів, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження товару, а також можливості цього товару бути доказом та правових підстав ст.98, п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
Відповідно до ч.1 абз.1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що арешт майна може бути накладений щодо будь-якого майна, навіть майна осіб не причетних до вчинення злочину, якщо вказане майно містить ознаки речового доказу, може бути використане стороною обвинувачення в процесі доказування. Якщо майно не містить ознак речового доказу, то таке майно може бути арештоване виключно в тому разі, якщо воно належить певній особі та вказана особа має певний процесуальний статус (підозрюваний, обвинувачений, юридична особа - суб`єкт спеціальної конфіскації).

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питань даного клопотання, слідчий суддя також виходить із визначення належності доказів у кримінальному провадженні, зокрема за кваліфікацією ст.272 КК України ( порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою).

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.3,4 ст. 132КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що клопотанням про накладення арешту доведено вищезазначені умови, а також доведено передбачені ч.3 ст.131 КПК України обставини, у тому числі і того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого. Окрім того слідчий суддя вважає, що слідчим доведена можливість використання майна як доказу у кримінальному провадежнні, як того вимагає п.2 ч.2 счт.173 КПК України.

Доводи особи, що заявляє клопотання про відсутність у санкції ст.272 КК України конфіскації майна не приймаються до уваги, оскільки арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі, збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170), а висновок про неспівмірність шкоди та відсутність цивільного позову на етапі досудового розслідування є передчасним.

З огляду на наведене, передбачені законодавством підстави для забезпечення кримінального провадження застосуванням арешту майна були наявні, тому арешт майна у даному випадку застосований правомірно.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170, 171, 173, 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах володільця майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Екооілгруп» про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1