АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження № 0007961 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Республіки Грузія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 31 липня 2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.1 ст.187, ч.3 ст.296, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого 31 липня 2014 року з зали суду на підставі ст.72 КК України по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 01 березня 2017 року,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

перекладача - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 визначено обчислювати з 01 березня 2017 року.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, просить вирок суду скасувати та закрити провадження у справі.

Вирок суду вважає незаконним та необрунтованим. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказує на те, що суд в оскаржуваному рішенні посилається на показання свідків та представника потерпілого, не взявши до уваги доводи захисника про те, що вказані особи не були безпосередніми очевидцями подій.
Крім того зазначає, що суд не взяв до уваги доводи захисника про відсутність доказів матеріальної шкоди в даному кримінальному провадженні та відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують, що зображена на відео особа є обвинуваченим ОСОБА_5 .

Згідно із вироком суду, ОСОБА_5 16 вересня 2014 року спільно з двома не встановленими слідством особами, близько 20 год. 15 хв., знаходячись у відділі з продажу комп`ютерної техніки «Метро-Медія» в торговому центрі «Метро №16», за адресою: м. Київ, просп. Московський, 26-Б, що належить ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ», реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, взяв з полиці прилавка ноутбуки марки «Lenovo B590», артикул 344728, «Lenovo B590AAB9804G», артикул 348140 і ноутбук марки «ASUS X502CA-XX086D», артикул 340225, які один за одним поклав у рюкзак чорного кольору, що висів на плечах за спиною у невстановленої слідством особи, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись вкраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв матеріальну шкоду ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» на загальну суму 17080 грн. 00 коп.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи обвинуваченого та захисника про підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, за наведених у вироку обставин відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та підтверджений зібраними у встановленому законом порядку доказами, які ретельно досліджено, належно оцінено судом та детально викладені у вироку.
На підтвердження встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано послався на:
показання свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що про крадіжку чотирьох ноутбуків вона дізналася ввечері 16 вересня 2014 року, коли знаходилася на робочому місці в операторній торгового центру «Метро № 16» за адресою: м. Київ, просп. Московський, 26-В, оскільки працювала оператором відеоспостереження. З відділу продажу техніки їй зателефонував продавець-консультант та повідомив, що з вітрини пропали чотири ноутбуки. Після цього вона переглянула всі відеозаписи з усіх відеокамер внутрішнього відеоспостереження торгового центру та виявила, як до торгового залу зайшли троє чоловіків кавказької національності, у одного з яких був рюкзак. Вони одразу ж попрямували до відділу техніки. Потім один з них відключив ноутбуки, які містилися на прилавку, а інший, який був з рюкзаком, повернувся до прилавку, підставивши рюкзак, в який йому поклали чотири ноутбуки. Після цього всі троє чоловіків вийшли з відділу та попрямували в бік виходу з магазину.
Крім того ОСОБА_9 зазначила, що відеозапис був якісним, обличчя кожного з вказаних трьох чоловіків було чітко видно. Один з тих трьох чоловіків є обвинувачений, саме він складав всі чотири вкрадені ноутбуки в рюкзак іншого чоловіка, який був разом з ним. У подальшому відеозапис, на якому зафіксовано крадіжку ноутбуків, було скопійовано на диск та передано керівництву, а саме: ОСОБА_10 . Крім того, в ході слідства слідчий проводив з нею таку слідчу дію, як впізнання по фотографіях, де на одній з чотирьох запропонованих фотографій вона впізнала обвинуваченого, як співучасника крадіжки ноутбуків;
показання свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що працює начальником охорони торгового центру «Метро № 16», який знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Московський, 26-В. 16 вересня 2014 року близько 20 години йому зателефонувала оператор відеоспостереження ОСОБА_9 , і повідомила, що до торгового залу зайшли чоловіки, двоє з них зайшли до відділу «медія», відімкнули від сигналізації ноутбуки та викрали їх. Після такого повідомлення він одразу ж приїхав з дому на роботу та особисто переглянув відеозапис, на якому було зафіксовано подію крадіжки, викликав наряд міліції, дочекався їх приїзду та начальника служби безпеки торгового центру, написали заяву до міліції про крадіжку. Як він пам`ятає, крадіжка відбувалася швидко, в межах не більше 5 хвилин. У подальшому відеозапис з крадіжкою скопійовано на диск та передано органу досудового слідства. В ході слідства за його участю проводилося впізнання по фотографіях, де на одній з чотирьох запропонованих фотографій він впізнав обвинуваченого, як співучасника крадіжки ноутбуків, який особисто брав ноутбуки з торгового прилавку та складав їх в рюкзак іншої особи;
показання представника потерпілого ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» ОСОБА_12 , менеджера майнової безпеки, який пояснив, що 16 вересня 2014 року близько 20 години йому зателефонувала оператор відеоспостереження та повідомила, що троє чоловіків викрали з відділу продажу «медіа» торгового центру «Метро № 16», який знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Московський, 26-В, чотири ноутбуки. Їх загальна вартість складала 17080 грн. (без ПДВ). Прибувши до ТЦ «Метро № 16» він переглянув відеозапис, переконався у тому, що дійсно мав місце факт крадіжки, викликав міліцію. Органу досудового слідства подавалася заява з повідомленням про вчинений злочин, всі інші необхідні документи як щодо власника майна - ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» та його представника за довіреністю, так і щодо переліку та вартості вкраденого майна: трьох ноутбуків марки «LENOVO» та одного ноутбука марки «ASUS», загальна вартість яких складає 17080 грн., виходячи з акту інвентаризації та довідки про вартість (без ПДВ). Вкрадені ноутбуки не були повернуті власнику. Цивільний позов не подавався, оскільки керівництво дійшло висновку, що спричинену шкоду все одно ніхто не відшкодує.
Крім того ОСОБА_12 зазначив, що під час перегляду ним відеозапису з вчиненим злочином він особисто переконався, що співучасників було троє, серед них безспірно був ОСОБА_5 , якого він впізнав за рисами обличчя. На той час обвинувачений був одягнений в сині джинси та темну жилетку, взутий в темні кросівки з білими шнурками та обідками;
дані відеозапису з камер відеоспостереження, дослідженого судом першої інстанції в судовому засіданні, розташованих в приміщенні торгового центру «Метро № 16», за період часу з 20 год. 14 хв. до 20 год. 29 хв. 16 вересня 2014 року, де зафіксовано вхід ОСОБА_5 та інших трьох осіб через різні входи до приміщення ТЦ «Метро № 16», а згодом і до відділу продажу комп`ютерної техніки «Метро- Медія», де дві невстановлені слідством особи спочатку від`єднували ноутбуки, що стояли на торгових прилавках, від сигналізації, після чого ОСОБА_5 чотири ноутбуки один за одним завантажив у рюкзак, що перебував на спині іншого співучасника (невстановленої слідством особи), та застібнув йому рюкзак з вкраденими ноутбуками. Після цього всі співучасники розійшлися в різні сторони з відділу продажу комп`ютерної техніки «Метро- Медія» та покинули приміщення ТЦ «Метро № 16» різними шляхами через різні виходи (том 2, а.к.п. 47-28);
дані протоколу огляду оптичного диску DVD-R «TDK» від 12 листопада 2014 року, яким повністю підтверджуються обставини крадіжки чотирьох ноутбуків (том 2, а.к.п. 31-37);
дані акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» від 24 жовтня 2014 року, яким встановлено та підтверджено кількість, вартість та марки ноутбуків, які відсутні - на загальну суму 17080 грн.
Згідно статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Згідно статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до статті 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів вважає, що наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а відтак підстав визнати їх неправильними не встановлено, як і доказів недопустимими.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції навів у вироку обгрунтовані мотиви неврахування окремих доказів, а саме протоколу огляду місця події від 16 вересня 2014 року, оскільки в ньому місцем події зазначено проспект Оболонський, 26 (том 2, а.к.п. 38 - 42) та довідку ( том 2, а.к.п. 29) через відсутність в ній необхідної інформації, яка б свідчила про надання її належною посадовою особою та про відсутність в ній інформації, яка б безпосередньо вказувала на її відношення до події злочину в межах даного кримінального провадження.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень колегія суддів розцінює як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності.

Доводи захисника про відсутність доказів матеріальної шкоди є необгрунтованими та спростовуються належним доказом - актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» від 24 жовтня 2014 року, яким встановлено та підтверджено кількість, вартість та марки ноутбуків, які відсутні - на загальну суму 17080 грн.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника в апеляційній скарзі про те що, стороною обвинувачення не надано суду належних і допустимих доказів, що зображена на відео особа є саме обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки як зазначила свідок ОСОБА_9 відеозапис був якісним, обличчя кожного з вказаних трьох чоловіків було чітко видно. Аналогічні пояснення надав ОСОБА_12 , а тому сумнівів у неправильності ідентифікації особи ОСОБА_5 немає.

Окрім того, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції підтвердили проведення слідчим із ними впізнання по фотографіях та саме те, що кримінальне правопорушення вчинене за участю обвинуваченого ОСОБА_5 .

Що стосується доводів захисника про те, що суд посилається у рішенні на показання свідків та представника потерпілого, які не були безпосередніми очевидцями події, то слід зазначити, що інформація (дані) про обставини справи може бути одержана свідком як у результаті особистого, безпосереднього сприйняття фактів, так і зі слів інших осіб чи джерел. Тому особа може бути викликана і допитана як свідок і в тому випадку, коли вона безпосередньо не сприймала обставини, про які дає показання, але чула про них від інших осіб, одержала інформацію про них із документів тощо (у даному кримінальному провадженні із відеозапису).

За таких обставин колегія суддів уважає, що суд обґрунтовано взяв до уваги показання зазначених осіб, оскільки вони є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими доказами у справі

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; обставини справи та дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він тривалий час перебуває на території України нелегально, має не зняту та не погашену судимість в Україні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Після звільнення Святошинським районним судом м. Києва 31 липня 2014 року на підставі ст.72 КК України по відбуттю строку покарання менш ніж через два місяці ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, не ставши на шлях виправлення, не встановивши обставин, що пом`якшують покарання та врахувавши обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_5 рецидив злочинів (наявність непогашеної судимості за ч.3 ст.296 КК України).
Вирок суду є законним та обґрунтованим, тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, вирок Оболонського районного суду міста Києва від 01 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3