Справа №484/2073/15-к 20.12.2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
засуджений - ОСОБА_6
захисник - ОСОБА_8
потерпіла - ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року і вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року, а матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 направити до суду 1-ої інстанції для розгляду.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 116 КПК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки залишено без змін, а заяву ОСОБА_5 про перегляд даного вироку за нововиявленими обставинами без задоволення.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі потерпіла вказує на те, що викладені в ухвалі обставини не відповідають фактичним обставинам справи.
Так, зазначає, що між її сином та чоловіком склалися неприязні відносини, а тому останній на протязі тривалого часу неодноразово погрожував синові, що вб`є його. Для цього ОСОБА_6 все детально спланував: вибрав момент коли її не було дома, син буде в нетверезому стані та створив картину нападу на нього, поклавши сокиру біля крісла.
До того ж слідство по даній справі проведено однобічно, оскільки збиралися лише ті докази які б підтвердили факт вбивства сина в стані сильного душевного хвилювання. Дані, які містяться у висновку судової психолого-психіатричної експертизи та наданих характеристиках взагалі не відповідають дійсності.
За таких обставин, вважає, що ОСОБА_6 вчинив більш тяжкий злочин, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України.
Крім того, посилається на те, що після вбивства її сина перебувала у стресовому стані, а тому не розуміючі суті угоди про примирення та її наслідків, підписала цей документ не читаючи.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 захисник ОСОБА_8 вказує на те, що вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2015 року відносно ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Правових підстав для перегляду вказаного вироку за нововиявленими обставинам, передбаченими ст. 459 КПК України, перелік яких є вичерпним, немає. До того ж, в апеляційній скарзі потерпіла практично повторює зміст заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, а не викладає доводи з яких вважає ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, якою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд вироку, необґрунтованою.
Що стосується доводів потерпілої про те, що засуджений вчинив більш тяжкий злочин, то це спростовується дослідженими доказами по справі, які були ретельно перевірені та оцінені судом 1-ої інстанції.
Посилання потерпілої про те, що вона підписала угоду про примирення не читаючи та не розуміючі її суті та наслідків були спростовані в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, показами свідків, відтворенням аудіо запису судового процесу, де було роз`яснено суть та наслідки укладення та затвердження угоди.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом 1-ої інстанції встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнено від покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України. Вказаний вирок було ухвалено із затвердженням угоди про примирення між ОСОБА_5 і ОСОБА_6
07.06.2016 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла заява від потерпілої ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій остання просила скасувати угоду про примирення і вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2015 року відносно ОСОБА_6 та розглянути справу в новому провадженні з повним дослідженням всіх матеріалів.
Ухвалою цього ж суду від 19.10.2016 року заява потерпілої ОСОБА_5 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишена без задоволення.
Приймаючи таке рішення суд вказав, що посилання заявниці в своїй заяві на п.5 ч.2 ст.459 КПК України, а саме на інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути є недоведеними та такими, що не підтверджуються матеріалами справи та жодними іншими доказами.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини
Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілої ОСОБА_5 на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення захисника ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги, які підтримав засуджений ОСОБА_6 , думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно ч.2 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Крім того, у ч.2 цієї статті зазначено вичерпний перелік нововиявлених обставин:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосовного судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Нововиявленими обставинами на які посилається апелянт у своїй заяві відносяться до п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України, а саме інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Обов`язковими умовами вказаних нововиявлених обставин є те, що вони повинні бути абсолютно новими, тобто раніше невідомі ні слідчим органам, ні суду та такими що могли вплинути на судове рішення.
Доводи ОСОБА_5 про те, що засуджений ОСОБА_6 вчинив більш тяжкий злочин, а саме умисне вбивство її сина, яке детально спланував не відповідають дійсності.
Так, органами досудового слідства, на підставі зібраних доказів, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 116 КК України. Крім того, обвинувачений і потерпіла під час судового розгляду досягли угоди про примирення, а тому суд відповідно до вимог ст.ст. 473,474 КПК України затвердив її. Підписуючи угоду, в якій були детально викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, кваліфікація вчиненого діяння, вид та розмір покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, потерпіла погодилася з її змістом.
Зі змісту ст.ст. 56, 93 КПК України вбачається, що потерпілий має право збирати та подавати докази по справі, тому твердження про те, що слідство по вказаній справі проводилось однобічно, оскільки збиралися лише ті докази які б підтвердили факт вбивства у стані сильного душевного хвилювання є не вмотивованими, так як потерпіла мала право сама подавати будь-які докази на підтвердження факту вчинення умисного вбивства.
Крім того, посилання на те що, характеризуючи дані, які містяться у висновку судової психолого-психіатричної експертизи та характеристиках засудженого ОСОБА_6 не відповідають дійсності є необґрунтованими оскільки, окрім домислів заявниці не було надано доказів того, що у висновку експертизи та характеристиках містяться неправдиві свідчення, а тому у суду не має підстав вважати їх неправдивими. Зазначений в апеляційній скарзі факт притягнення засудженого до адміністративної відповідальності не має доказового значення по вказаній справі, оскільки він мав місце після вчинення кримінального правопорушення та постановлення вироку.
Що стосується доводів, щодо підписання процесуального документу не читаючі та не розуміючи його суті та наслідків, то вони не є підставою для перегляду вироку суду. В матеріалах кримінального провадження міститься угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим в кримінальному провадженні від 16.06.2015 року (а.с. 13-14), яка відповідає вимогам кримінально-процесуального закону. В зазначеній угоді детально викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність обмежень, які виключають укладення угоди про примирення, узгоджене сторонами покарання, наслідки укладення та затвердження цієї угоди. Учасниками кримінального провадження, а саме обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 ця угода була підписана власноручно. Також зі змісту журналу судового засідання вбачається, що учасникам кримінального провадження вручена пам`ятка про їх права та обов`язки та з`ясовано думку про добровільність укладення угоди, розуміння її наслідків укладення та затвердження (а.с. 24).
Таким чином, суд 1-ої інстанції, переконавшись у добровільності укладення угоди і розуміння сторонами її суті та наслідків, затвердив її.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зазначених вимог закону суд 1-ої інстанції дотримався в повній мірі. Вивчивши матеріали провадження, обставини, встановлені в ході досудового розгляду, дослідивши обставини викладені у заяві суд 1-ої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність обставин, які б були нововиявленими, у розумінні ст.459 КПК України, і давали б підстави для перегляду судового рішення у даній кримінальній справі.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду, оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи та жодним іншим доказом, а викладені в заяві обставини не є нововиявленими, які могли б вплинути на судове рішення, а фактично зводяться до оскарження вироку з питань неповноти досудового розслідування та невірної кваліфікації вчиненого діяння.
Керуючись ст.ст.404,405, 407,419,424,532 КПК України, суд

П О С ТА Н О В И В:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_5 про перегляд вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справи України протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3