Справа № 521/7972/17
Пр-ня по справі № 1кп/521/723/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, тимчасово проживаючий в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1)05.04.1979 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 2)10.12.1980 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 142 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 9 років; 3)21.10.1992 року Центральним р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 7 років; 4)20.12.2000 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 4 ст. 141 КК України (1960р.) до позбавлення волі на строк 7 років; 5)10.08.2009 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки; звільнився 29.04.2013 року по відбуттю строку покарання, у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

10.05.2017 року приблизно о 10 годині 05 хвилин ОСОБА_6 знаходячись на вул. В. Терешкової біля будинку № 19 у м. Одесі, неподалік від входу на ринок Черьомушки, побачив раніше невідому йому неповнолітню потерпілу ОСОБА_4 .

Діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшов ззаду до неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та дістав з правої кишені надітої на неповнолітній потерпілій куртки її мобільний телефон марки iPhone 5s в корпусі білого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 10500 гривень, з силіконовим чохлом жовтого кольору вартістю 150 гривень, з сім картою оператора Київстар № НОМЕР_2 вартістю 20 гривень, на рахунку якого знаходились грошові кошти в сумі 80 гривень.

В час вчинення злочину, незаконні дії ОСОБА_6 були помічені неповнолітньою потерпілою, яка одразу почала кричати та звати на допомогу сторонніх осіб.

ОСОБА_6 розуміючи, що він є викритим у викраденні майна, почав втікати при цьому довести до кінця свій злочинний умисел не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий, перехожим неподалік від місця скоєння злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково показав, що 10 травня 2017 року приблизно о 10 годині він рухаючись по вул. В. Терешкової побачив раніше незнайому йому дівчину потерпілу ОСОБА_4 та її мобільний телефон, який знаходився у кишені куртки. Він вирішив його таємно викрасти, для чого швидким шагом підійшов до неї з заду та таємно викрав з кишені мобільний телефон iPhone 5s в корпусі білого кольору. Одразу намагався зникнути з місця події. Пройшовши декілька метрів, він почув крик потерпілої і в цей же час йому незнайомий чоловік підставив підніжку, від якої він впав та розбив викрадений мобільний телефон. Незнайомий чоловік виявився співробітником поліції. Далі його було затримано. Обвинувачений вважає, що здійснив таємне викрадення чужого майна і не вчиняв замаху на грабіж. В теперішній час він у скоєному розкаюється, просить суд суворо його не наказувати. Цивільний позов потерпілої визнає частково, а саме на половину заявлених вимог матеріальної та моральної шкоди.

Незважаючи на повне не визнання своєї вини у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, винність обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами.

Показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , яка будучи допитана в судовому засіданні показала, що 10 травня 2017 року приблизно о 10 годині 00 хвилин вона разом з однокурсницею ОСОБА_8 знаходилась на вул. В. Терешкової біля будинку № 19 в м. Одесі і почула що хтось смикнув її за кишеню. Коли вона обернулась то побачила раніше незнайомого їй ОСОБА_6 який викрав з кишені її куртки мобільний телефон iPhone 5s. Вона одразу ж йому сказала щоб він повернув їй мобільний телефон, однак ОСОБА_6 подивившись їй у вічі одразу ж почав убігати. Неповнолітня потерпіла почала бігти за обвинуваченим та кричати про допомогу. Через декілька метрів, раніше незнайомий їй чоловік зупинив грабіжника, поставивши йому підніжку. Падаючи на землю, ОСОБА_6 розбив екран мобільного телефону. Тоді ж ОСОБА_6 затримали та передали співробітникам поліції.

Під час перехресного допиту та на додаткові питання сторін, неповнолітня потерпіла показала, що вона впевнена, що обвинувачений дивлячись їй у вічі почув її прохання про повернення їй мобільного телефону та безумовно розумів, що втікає від неї з відкрито викраденим майном.

Показами неповнолітніх свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які допитані в судовому засіданні надали аналогічні покази, що і потерпіла ОСОБА_4 в частині обставин очевидцями яких вони були. Свідки підтвердили факт викрадення мобільного телефону 10.05.2017 року приблизно о 10 годині на вул. В. Терешкової, біля будинку № 19 раніше незнайомим ОСОБА_6 , намагання переховатись від переслідування потерпілої, а також його затримання співробітником поліції разом з свідком ОСОБА_9 .

Під час перехресного допиту, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважали це відкритим викраденням майна, оскільки потерпіла переслідувала обвинуваченого, а останній не міг не чути її голосні крики та намагання зупинити викрадача.

Показами свідка ОСОБА_10 , інспектора 4-ї роти 1-го батальйону УПП в м. Одесі, який допитаний в судовому засіданні показав, що 10.05.2017 року приблизно о 10 годині він повертався додому з чергування. Рухаючись по вул. В. Терешкової, біля магазину АТБ він почув крики дівчини про допомогу та одразу ж на нього із за будівлі МАФ вибіг раніше незнайомий чоловік, як в подальшому він дізнався ОСОБА_6 , який в руках тримав незвичний для його особистості мобільний телефон iPhone 5s білого кольору. ОСОБА_10 поставив йому підніжку, від якої він впав на землю. При падінні він розбив мобільний телефон. Одразу ж підбігла дівчина - потерпіла, яка повідомила, що раніше незнайомий їй ОСОБА_6 викрав в неї з кишені мобільний телефон. На місці події, ОСОБА_6 визнав факт викрадення майна та не чинив жодної протидії.

Під час перехресного допиту, свідок ОСОБА_10 показав, що він впевнений, що ОСОБА_6 тікаючи від переслідування дівчини повністю розумів обставини, що з ним відбувались та чув крики про допомогу потерпілої дівчини.

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується речовим доказом мобільним телефоном марки iPhone 5s в корпусі білого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , який вилучений на місці скоєння злочину 10.05.2017 року та повернутий особисто потерпілій.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Доводи обвинуваченого та його захисника, щодо вчинення обвинуваченим таємного викрадення чужого майна та відсутність у нього умислу на відкрите викрадення чужого майна, на думку суду повністю спростовується встановленими фактичними обставинами за допомогою досліджених в судовому засіданні доказів.

Суд достеменно встановлено, в тому числі і завдяки показам обвинуваченого, що ОСОБА_6 10.05.2017 року приблизно о 10 годині на вул. В. Терешкової, біля будинку № 19 мав намір вчинити таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону потерпілої ОСОБА_4 , який вона несла при собі в кишені куртки. Однак вчинити вказаний злочин таємно, ОСОБА_6 не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла відчула крадіжку з кишені і одразу ж почала кричати про допомогу. ОСОБА_6 одразу ж почав тікати з місця події. У вказаних обставинах, суд вважає неймовірним пояснення обвинуваченого про той факт, що він не чув крику потерпілої про допомогу та її звернення до нього про повернення мобільного телефону.

Покази потерпілої, об`єктивно підтверджені показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Даючи аналіз доводам обвинуваченого суд вважає, що вказані доводи обвинуваченого є виключно способом захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.

Підстав ставити під сумнів покази неповнолітньої потерпілої та свідків у суду не має.

В ДУ ОУВП (№21) обвинувачений ОСОБА_6 характеризується посередньо. Заходи стягнення не засовувались.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено. Суд не визнає як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, оскільки обвинувачений вину не визнав, в судовому засіданні намагався викласти версію подій таким чином, щоб це допомогло йому у призначенні більш м`якого покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилась у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий. Загальний строк відбутого покарання складає майже 29 років в умовах ізоляції. Жодних родичів не має. Має двох повнолітніх доньок, з якими жодних стосунків не підтримує. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. Має середню освіту (шкоду 11 класів), однак офіційно ніде не працює. Постійного місця мешкання в м. Одесі не має. Своєї сім`ї в теперішній час не створив.
Таким чином бідність, відсутність роботи та бажання її отримати, а також знаходження значної частини життя в місцях позбавлення волі (29 років), що на думку суду створили несприятливі вимоги для отримання належного виховання, привели обвинуваченого до скоєння нового злочину. Суд вважає, що особистість обвинуваченого свідчить про його нахили до системного скоєння правопорушень та не бажання вести законний, морально та етично правильний спосіб життя.

Враховуючи відсутність обставин які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статей, зв`язане з позбавленням волі.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено, оскільки суд вважає, що особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , обставини кримінального правопорушення, свідчать про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

При ухвалені вироку, суд також враховує вимоги ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону на 10.05.2017 року), та вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Застосовуючи вказану норму Закону, суд враховує положення ч. 1 ст. 5 КК України, яка встановлює, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При вирішенні цивільного позову законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 суд керується вимогами ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. 11 ЦПК України і ст. ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що шкода майновим та немайновим правам неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та її законному представнику матері ОСОБА_5 заподіяна обвинуваченим ОСОБА_6 , у зв`язку з чим позов заявлений законним представником неповнолітньої потерпілої виключно до обвинуваченого, як до особи що заподіяла її.

Заподіяння майнової шкоди неповнолітній потерпілій ОСОБА_4 та її законному представнику ОСОБА_5 окрім викладених вище у вироку суду документами-доказами, також підтверджується гарантійним талоном , виданим як підстава здійснення ремонтних робіт мобільного телефону iPhone 5s в корпусі білого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 під час судового розгляду доведено придбання майна у вигляді мобільного телефону iPhone 5s вартістю 10500 гривень. Ремонт мобільного телефону після його пошкодження обвинуваченим склав 2600 гривень. Таким чином, цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди, підлягає задоволенню в повному обсязі на суму 2600 гривень.

Також суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду, заподіяну законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 на підставі вимог ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України і загальних принципів цивільного законодавства справедливості і розумності.

При цьому суд виходить з того, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 перенесла певні страждання у зв`язку з відкритим викраденням у неї майна, у тому числі і у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї, а законний представник неповнолітньої потерпілої зазнала певних страждань у зв`язку із скоєнням відкритого викрадення майна у її неповнолітньої дочки.

Таким чином, при стягненні моральної шкоди, суд враховує характер злочину, глибину фізичних і душевних страждань неповнолітньої потерпілої, поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину і після нього, в зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 1000 гривен моральної шкоди, суд задовольняє в повному обсязі, вважаючи, що дана сума може в повній мірі заповнити моральні страждання які зазнала неповнолітня потерпіла та її законний представник.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_6 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту законного затримання, тобто з 10.05.2017 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 10.05.2017 року по день набрання вироком суду законної сили.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

Цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 2600 (дві тисячі шістсот) гривень матеріальної шкоди та 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди.

Речовий доказ по кримінальному провадженні: мобільний телефон iPhone 5s в корпусі білого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 залишити у потерпілої ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд, який ухвалив вирок. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1