Справа № 737/1131/16-к
Провадження № 1-кп/737/75/16
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
06 грудня 2016 року смт. Куликівка
Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
- вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 27.01.2015 за ч. 2 ст. 164 КК України до 240 годин громадських робіт, -
за ст. 389 ч. 2 КК України, -
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Так, вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, ОСОБА_3 умисно та систематично ухилявся від відбування покарання.
ОСОБА_3 , будучи попередженим 03.03.2015, 12.07.2016 та 06.09.2016 про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, в порушення вимог ст.37 КВК України, не виконав покладених обовязків без поважних причин більше двох разів протягом місяця не виходив на громадські роботи. Згідно ч.3 ст.40 КВК України зазначені діяння є ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Так, ОСОБА_3 у березні 2015 року повинен був відпрацювати 76 годин громадських робіт, а відпрацював 18 годин громадських робіт, 11.03.2015 був мобілізований до Збройних сил України, після демобілізації ОСОБА_3 повинен був приступити до громадських робіт з 13.06.2016. Однак з 13.06.2016 по 22.06.2016 ОСОБА_3 не виходив на громадські роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується відповідними довідками. Після тимчасової непрацездатності з 23.06.2016 по 31.06.2016 повинен був відпрацювати 24 години, але фактично відпрацював лише 4 години. У липні 2016 року повинен був відпрацювати 84 години, але фактично відпрацював лише 52 години. В серпні 2016 року повинен був відпрацювати 88 годин, а фактично відпрацював 72 години. У вересні 2016 року , а саме станом на 27.09.2016, повинен був відпрацювати 76 годин, але фактично відпрацював лише 2 години і в подальшому продовжує ухилятися від відпрацювання громадських робіт без поважних причин, станом на 27.09.2016 невідбутий строк покарання складає 92 години громадських робіт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пояснив, що відпрацював громадські роботи скільки зміг, потім у нього боліли ноги та спина, тому він не міг відпрацьовувати громадські роботи, проте, медичних документів, що підтверджували б неможливість виконання громадських робіт він надати не може, просив суворо його не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що прокурор, обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2015 року за ч.2 ст.164 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, та 03.03.2015, 12.07.2016 та 06.09.2016 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, в порушення ст.37 КВК України, не виконав покладених обовязків без поважних причин більше двох разів протягом місяця не виходив на громадські роботи, а саме у березні 2015 року повинен був відпрацювати 76 годин громадських робіт, а відпрацював 18 годин громадських робіт, у червні 2016 року ОСОБА_3 повинен був відпрацювати 24 години, але фактично відпрацював лише 4 години, у липні 2016 року повинен був відпрацювати 84 години, але фактично відпрацював лише 52 години, у серпні 2016 року повинен був відпрацювати 88 годин, а фактично відпрацював 72 години, у вересні 2016 року , а саме станом на 27.09.2016, повинен був відпрацювати 76 годин, але фактично відпрацював лише 2 години, станом на 27.09.2016 невідбутий строк покарання складає 92 години громадських робіт, тому ці дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Вирішуючи питання про визначення виду та розміру покарання, що може бути призначене обвинуваченому та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відомості про особу обвинуваченого.
Cуд враховує ступінь тяжкості вчиненного ОСОБА_3 злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, його молодий вік, майновий стан, те, що він не має постійного місця роботи, за місцем проживання характеризується умовно-позитивно, обставинами пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття у вчиненному, обставин, що обтяжуюють покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді арешту, яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання судом враховується, що ОСОБА_3 не відбуто покарання у вигляді громадських робіт, за вироком Куликівського районного суду від 27.01.2015, тому йому покарання необхідно призначити відповідно до статей 71, 72 КК України, шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов в ньому не заявлявся.
Керуючись статтями 368-371, 374-376, 395 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
Відповідно до ст.71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 27.01.2015 і остаточно призначити йому покарання за сукупністю вироків у вигляді 1 (одного) місяця 10(десяти) діб арешту.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1