УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, працюючої неофіційно реалізатором на ринку «Троєщина», неодруженої, яка має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 29.04.2016 року вироком Деснянського районного суду м.Києва за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.79,76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
29.09.2016 року вироком Деснянського районного суду м.Києва на 1 рік 5 місяців позбавлення волі
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
ВСТАНОВИВ:
Копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачена та захисник отримали.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні призначений до підготовчого судового засідання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилається на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту, в тому числі посилається на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій, який підлягає продовженню на два місяця, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані слідчим суддею при застосуванні щодо нього запобіжного заходу у виді взяття під вартою, наявність яких продовжує існувати.
Представники потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явились, про день, час та місце підготовчого судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки останніх суду не відомі, а тому виходячи з вимог ст.325 КПК України, суд вважає за можливе проведення підготовчого судового засідання у відсутність представників потерпілих.
Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника.
Обговоривши в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення прокурору обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам КПК України, вислухавши думку обвинуваченої, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти повернення обвинувального акту та проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 , вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акта, що є межами судового розгляду.
Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9)дату та місце його складення та затвердження.
Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15ч.2, 185ч.2 КК України по трьом епізодам злочинної діяльності вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У ньому підводяться підсумки розслідування і формулюється обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого направляється до суду і визначається коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду. Обвинувальний акт є необхідним також для того, щоб обвинувачений міг підготуватися до захисту.
Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Поряд з цим, ч.1 ст.11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Поряд з цим, вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначено, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 квітня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`яснення «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Песільє та Сассі проти Франції»).
Разом з тим, в обвинувальному акті, як при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і при формулюванні обвинувачення, при зазначенні події злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, часу, місця, способу їх вчинення, наявні суперечності та неконкретність пред`явленого обвинувачення, зокрема, обвинувальний акт не містить конкретного обвинувачення ОСОБА_5 з чіткою правовою кваліфікацією та з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність по кожному з трьох самостійних інкримінованих їй кримінальних правопорушень відповідно до правових приписів закону України про кримінальну відповідальність щодо розмежування повторних та продовжуваних злочинів, не містить чітких і конкретних даних про розмір шкоди, заподіяної кожним інкримінованим обвинуваченій ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням, а також даних про потерпілих від цих кримінальних правопорушень.
Крім того, обвинувальний акт є незрозумілим, оскільки як серед викладу обставин, так і у формулюванні містить суперечливі дані в тій частині, що потерпілими визнані ДП «Рітейл Центр» та ТОВ «Фоззі-Фуд», разом з тим, в обвинувальному акті відсутнє посилання на те, що Подшивалова завдала (намагалась завдати) шкоду саме ДП «Рітейл Центр», а також дані про те, що ТОВ «Фуршет Україна» по епізоду від 02 вересня 2016 року визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Крім того, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 не зазначено мету вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а по епізоду замаху на таємне викрадення майна ТОВ «Фоззі-Фуд» у магазині «Сільпо» від 29 липня 2016 року мотив вчинення інкримінованого останній кримінального правопорушення.
Також, в обвинувальному акті не в повній мірі зазначені дані про особу обвинуваченої, зокрема відомості щодо наявності неповнолітніх дітей, пільг, які є важливими при вирішенні питання про призначення покарання, у випадку доведеності її вини.
Відповідно до вимог ст.ст.91, 374 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) є предметом обов`язкового доказування у кримінальному провадженні та у разі визнання особи винуватою підлягають зазначенню у мотивувальній частині вироку.
Вищезазначені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направляється до суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повній мірі визначено коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду та впливають на визначення правової кваліфікації даного кримінального правопорушення, що перешкоджає призначенню судового розгляду, під час якого передбачено оголошення обвинувального акту та роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченій особі, що тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту.
Крім того, наведені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення позбавляє суд визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України.
Поряд з цим, слід зазначити, що при зверненні до суду з обвинувальним актом до обвинувального акту додаються документи, зазначені в ч.4 ст.291 КПК України, зокрема реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Однак, як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, в ньому не містяться, викладені в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування, зокрема відсутні відомості про залучення захисника ОСОБА_4 , крім того, наявні суперечності з даними обвинувального акту, в якому зазначена інформація про те, що досудове розслідування проводилось лише слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві, в той час як відповідно до реєстру досудових розслідувань слідчі дії також проводились слідчими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які також були включені у склад групи слідчих відповідно до постанови про призначення групи слідчих від 16 вересня 2016 року.
Вищенаведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому суд приходить до висновку про необхідність повернення прокурору на підставі ч.3 ст.314 КПК України обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що є невід`ємною частиною обвинувального акту, як таких, що не відповідають вимогам закону.
Відповідно до вимог ст.315ч.3 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Щодо заявленого клопотання прокурора в частині необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як вбачається з даних обвинувального акту ОСОБА_5 , до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15ч.2, 185ч.2 КК України, яке за ступенем тяжкості відносяться до злочинів середньої тяжкості, за вчинення якого передбачене покарання, в тому числі у виді позбавлення волі на строк до 5-ти років.
Враховуючи ступінь тяжкості вищезазначеного злочину, який відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості, суворість, передбаченого законом покарання, особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинної діяльності, вчинених з корисливих мотивів, раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, схильна до вчинення кримінальних правопорушень, може продовжити злочинну діяльність, суд приходить до висновку, що наявність ризиків, передбачених положеннями ст.177 КПК України, продовжує існувати, а тому з метою запобігти спробам обвинуваченої ОСОБА_5 ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі шляхом впливу на свідків, продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, вважає за доцільне збереження обраного обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку останньої, та вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 2 місяця.
Що стосується тверджень захисника про те, що у випадку повернення обвинувального акта прокурору, в порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд не може вирішувати будь-яких питань, пов`язаних із запобіжними заходами, відповідно до вимог ст.315 КПК України, то такі твердження є надуманими та такими, що суперечать положенням глави 27 КПК України, які визначають порядок підготовчого провадження.
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.109, 110, 290, 291, 293, 182, 183, 314, 315, 372, 376, КПК України, суд,-
Клопотання адвоката ОСОБА_4 захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Клопотання адвоката ОСОБА_4 захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відхилити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 задовольнити.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін та продовжити на два місяці, тобто до 08.01.2017 року (включно).
Повний текст ухвали буде проголошено 11.11.2016 року об 11 годині 20 хвилин.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: