ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 211/2906/17
Провадження № 1-кп/211/426/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2017 р. Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

представника потерпілих ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000036 відносно

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, з середньо спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно яких вона не позбавлена батьківських прав, які перебувають на її утриманні й фактично проживають з нею. Але, в супереч покладених законодавством України батьківських обов`язків по догляду за дітьми, ОСОБА_4 злісно не виконувала їх, чим спричинила моральну шкоду дітям.
ОСОБА_4 , маючи на вихованні вказаних дітей, будучи працездатною особою офіційно не працевлаштовувалась, проживала з цивільним чоловіком ОСОБА_9 у належній йому квартирі, отримувала державну соціальну допомогу від управління соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради на утримання дітей - ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , при цьому не виконувала обов`язки щодо створення належних умов проживання для них.
Так, ОСОБА_4 було достеменно відомо, що її цивільний чоловік ОСОБА_9 з жовтня 2013 року по червень 2017 року застосовував до дітей - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фізичне та психологічне насильство, яке виражалося в нанесенні ременем ударів по сідницям, шлангом в область верхньої частини тіла, в нанесенні долонею рук по різним частинам тіла, психологічне насильство виражалося в принижені нецензурною лайкою та в погрозах застосування фізичної сили, спричиненню їм тілесних ушкоджень, які діти сприймали реально. ОСОБА_4 не вживала будь-яких дій, щоб цьому завадити та захистити своїх дітей від протиправних дій ОСОБА_9 ..
ОСОБА_4 проживала з дітьми в квартирі, яка належить ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , знаючи про сімейне насильство з боку цивільного чоловіка, не вживала заходи до окремого тимчасового проживання в соціальній квартирі для сімей, які постраждали від сімейного насильства, яка надається Криворізьким міським Центром соціальних служб для сімей, дітей та молоді. ОСОБА_4 розуміла залежність неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_6 від її вибору місця проживання та ігнорувала їх думку щодо небажання жити разом з вітчимом, повертала дітей з дитячих державних установ до місця сумісного проживання її з ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 усвідомлювала, що сумісне проживання з ОСОБА_12 та його протиправні дії створюють загрозу для їх життя та здоров`я, негативно впливають на їх нормальний психологічний розвиток, при цьому не вживала заходів для створення безпечних та належних умов проживання для них. Таким чином завідомо створювала небезпеку для дітей.
ОСОБА_4 неодноразово, з вересня 2012 року по березень 2017 року, притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП - неналежне виконання батьківських обов`язків.
Не витримавши принижень зі сторони вітчима та пасивності зі сторони матері, яка ігнорувала їх права та інтереси, неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_6 почали систематично, з 23.10.2013 року по 01.06.2017 року, залишати домівку та перебувати в місцях небезпечних для життя та здоров`я, що негативно вплинула на їх психо-емоційний стан. Загалом діти перебували в розшуку правоохоронними органами, як безвісті зниклі, 13 разів кожен. Діти проживали на території незавершеного будівництва, на території автовокзалу та у малознайомих громадян. Засобами для проживання були кошти вилучені від жебракування, продажу металобрухту, який був викрадений ОСОБА_8 на території незавершеного будівництва.
07.10.2013 року неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_6 поставлені на облік в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, як діти, які постраждали від сімейного насильства та схильні до самовільного залишення домівки, перебувають на обліку до теперішнього часу. Рекомендації, які були надані службою у справах дітей, ОСОБА_4 ігнорувала, належні умови проживання для дітей не створила, чим поставила їх життя та здоров`я в небезпеку.
З 15.10.2015 року сім`я ОСОБА_13 перебуває на обліку в Криворізькому міському центрі соціальних служб для сімей, дітей та молоді, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. На теперішній час перебуває на обліку з метою підвищення виховного потенціалу батьків.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані, крім іншого, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину. Заборонено фізичні покарання дитини батьками, які принижують людську гідність дитини.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтями 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Однак, ОСОБА_4 , в порушення вищезазначеної норми сімейного Кодексу України, умисно, протягом тривалого часу, а саме з вересня 2012 року по 16.06.2017 року злісно та систематично не виконувала встановлені законом обов`язки по догляду за дитиною, шляхом бездіяльності, що спричинило тяжкі наслідки - створення небезпечних умов проживання для дітей в родині, примушення дітей залишати місце проживання, що в свою чергу створило загрозу для їх життя та здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, визнала повністю. У вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється. Пояснила, що дійсно співмешканець ОСОБА_9 застосовував до дітей фізичне та психологічне насилля, однак їй не було куди піти бо проживала у квартирі що належить співмешканцю. Дійсно діти не одноразово покидали житло та мешкали на вулиці. На даний час вона буде вживати всіх необхідних заходів, щоб у сім"ї склалися нормальні стосунки, а діти проживали вдома.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, її вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак, за згодою учасників судового провадження, в силу ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Свідки не допитувалися, матеріали справи не досліджувалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченої вірно кваліфікували та суд кваліфікує їх за ст. 166 КК України за ознаками: злісне не виконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Суд, при визначені покарання обвинуваченій, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винуватої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувала і не перебуває, раніше не судима, обставини, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України - визнання вини, щире каяття.Обставини, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання не виявлено (к.п. а.с. 130, 131, 135, 137-138 вимоги, довідка, довідки з медичного закладу).

Враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо у вигляді позбавлення волі та звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 369371, 373376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов"язки
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1