Справа № 449/867/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/154/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 310 ч.1 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000334 за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області радника юстиції ОСОБА_6 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.10.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с. Липівці Перемишлянського району Львівської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонерка, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

встановила:
Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.10.2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України та на підставі статті 45 КК України звільнено від кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_7 витрати за проведення судово-хімічної експертизи у сумі 550 грн. 25 коп.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям кримінальне провадження закрити. Судові витрати по справі, а саме вартість проведення експертиз в сумі 550 грн. 25 коп. віднести на рахунок держави.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження апелянт покликається, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що згідно ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави. Однак в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 поклалася на розсуд суду в питанні призначення покарання. Письмової заяви від обвинуваченої чи усного заявлення клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 310 КК України на підставі ст. 45 КК України в матеріалах справи немає.

Апелянт мотивує свої вимоги ще і тим, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а вирішення будь-якого іншого питання викладається у формі ухвали.

Наголошує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Згідно ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного , обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Однак, всупереч вищевказаному, суд першої інстанції, постановляючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 , не дотримався вказаних вимог закону та в резолютивній частині вироку вирішив питання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та не вирішив питання про закриття у зв`язку із звільненням від відповідальності кримінального провадження.

Апелянт покликається, що суд першої інстанції звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, безпідставно стягнув з неї судові витрати, хоча повинен був віднести їх на рахунок держави.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 весною-літом 2016 року посіяла та вирощувала на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 рослин маку. 18 липня 2016 року даний мак був виявлений та вилучений працівниками поліції.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який просив задоволити апеляційну скаргу, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В суді апеляційної інстанції знайшли підтвердження апеляційні вимоги прокурора про те, що в матеріалах справи відсутня інформація про те, що обвинувачена ОСОБА_7 , погодилася на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяття на підставі ст. 45 КК України. Також суд першої інстанції в супереч вимогам ст. 288 КПК України вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності виніс процесуальне рішення - вирок, а не ухвалу.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Також в суді апеляційної інстанції колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції не перевірено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 на відповідність вимогам КПК України 2012 року, оскільки там зазначено: « Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 немає».

Також в обвинувальному акті чітко вказано місце скоєння кримінального правопорушення, а саме : « ОСОБА_7 весною 2016 року на земельній ділянці, якою вона користується, що знаходиться в АДРЕСА_2 …» , чого не зазначено у вироку суду першої інстанції : « ОСОБА_7 весною-літом 2016 року посіяла та вирощувала на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 ».

Таким чином, з врахуванням вищевказаного, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання, під час якого необхідно перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України 2012 року; у разі відповідності обвинувального акту КПК України призначити судовий розгляд під час якого повно та всебічно дослідити докази у кримінальному провадженні в їх сукупності з врахуванням доводів зазначених в апеляційній скарзі та прийняти рішення по справі, що відповідає положенням ст.370 КПК України.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області радника юстиції ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.10.2016 року відносно ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: