УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №289/137/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.289, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №296/137/17 за апеляційною скаргою прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 березня 2017 року відносно
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Леніне Радомишльського району,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, та
ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Поташня Радомишльського району,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин вчинення злочину, встановлених судом, кваліфікації дій обвинувачених та доведеності їх вини, просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання. При цьому, звертає увагу на норми ст.ст.485, 487 КПК України, а саме на відповідний перелік відомостей про особу неповнолітнього, які потребують встановлення та є вимогою процесуального закону, а для суду їх цілковите з`ясування є обов`язком, неналежне ж встановлення таких відомостей перешкоджає виконанню судом передбаченої п.3 ч.1 ст.65 КК України законодавчої вимоги щодо всебічного з`ясування обставин, які характеризують особу винного та щодо призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення особи та запобігання новим злочинам. Звертаючи увагу на порушення судом норм ст.ст.314, 314-1 КПК України, а саме те, що судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні не доручено представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого, що в подальшому позбавило суд, при ухваленні вироку, належно врахувати інформацією, яка в ній мала б міститися, вважає ці порушення вимог кримінального процесуального закону істотними, як такі що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_10 визнано винним: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.304 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
У відповідності до вимог ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 остаточно засуджено до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Згідно ст.76 КК України покладено на нього такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання,
Цим же вироком, ОСОБА_11 визнано винним: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і з врахуванням ст.69 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації його майна; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
У відповідності до вимог ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_11 остаточно засуджено на 3 роки позбавлення волі без конфіскації його майна.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно ст.76 КК України покладено на нього такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання;
Питання про речові докази вирішено у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 12 травня 2016 року, у вечірній час, обвинувачений ОСОБА_10 достовірно знаючи про вік обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи психологічний вплив на нього, діючи умисно, маючи на меті втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність в ході спільної бесіди про можливість вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом переконань, вмовлянь та особистим прикладом схилив спільно вчинити незаконне заволодіння транспортним засобом з господарства ОСОБА_7 в с. Став-Слобода Радомишльського району Житомирської області, усвідомлюючи, що таким чином втягує неповнолітнього у злочинну діяльність, і 13 травня 2016 року близько 01 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою із неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи спільний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер вчиняємих дій, разом прийшли до господарства ОСОБА_7 яке розташоване по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_10 залишився стояти на дорозі наглядати за навколишньою обстановкою з метою уникнення зустрічі з небажаними свідками, а ОСОБА_11 через хвіртку увійшов до подвір`я ОСОБА_7 звідки відкотив мопед марки «ViperAlpha» від місця його стоянки, після чого разом із ОСОБА_10 розпорядилися ним на власний розсуд, таким чином незаконно заволоділи вище вказаним мопедом, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 6 650 гривень.
16 грудня 2016 року близько 23 години неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 , проник в дачне господарство ОСОБА_13 , яке розташоване по вулиці Центральній, звідки таємно викрав 125 кілограм чорного металу, вартістю 2,10 гривень за кілограм, після чого розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 262,50 гривень.
Продовжуючи свої злочинні дії, 17 грудня 2016 року в обідню пору, обвинувачений ОСОБА_10 достовірно знаючи про вік ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи психологічний вплив на нього, діючи з прямим умислом, маючи на меті втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність в ході спільної бесіди про можливість вчинення крадіжки чужого майна, шляхом переконань, вмовлянь та особистим прикладом схилив спільно вчинити крадіжку чужого майна з дачного господарства ОСОБА_13 усвідомлюючи, що таким чином втягує неповнолітнього у злочинну діяльність.
В цей же день близько 14 години, обвинувачений ОСОБА_10 , за попередньою змовою із неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_11 , проникли до дачного господарства ОСОБА_13 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали 288 кілограм чорного металу, вартістю 2,10 гривень за кілограм, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 604 грн.80 коп.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілої, обвинувачених та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація їх дій, ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, визнавались обвинуваченими під час судового розгляду в суді першої інстанції, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
Разом з цим, відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Статтею 485 КПК України регламентовано відповідні обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, при тому, що крім обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, також з`ясовуються: 1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; 2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; 3) умови життя та виховання неповнолітнього; 4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.
Нормами ж ст.487 КПК України передбачено з`ясування умов життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, так: при дослідженні умов життя та виховання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого належить з`ясувати: 1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; 2) обстановку в школі чи іншому навчальному закладі або на виробництві, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання чи роботи, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; 3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції при ухваленні вироку не дотримався.
Так, як вбачається з матеріалів провадження №289/137/17, обвинувальний акт стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 направлено до Радомишльського районного суду Житомирської області 20.01.2017 р. Підготовче засідання по зазначеному провадженню у Радомишльському районному суді відбулось 15.03.2017 р.
При цьому, як передбачено п.6 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. Також, у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді, що передбачено вимогами ч.5 ст. 314 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 314-1 КПК України, складання досудової доповіді представником уповноваженого органу з питань пробації за ухвалою суду, має на меті забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.
Частиною 2 ст. 314-1 КПК України визначено те, що досудова доповідь складається щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Однак, судом першої інстанції, в порушення вище зазначених вимог кримінального процесуального законодавства, у підготовчому судовому засіданні проведеного 15.03.2017 р., жодним чином не вирішилось питання про надання доручення органу з питань пробації на складання досудової доповіді стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 .
На думку апеляційного суду, порушення судом вище зазначених вимог закону, а саме неналежне встановлення відомостей з відповідною інформацією, що характеризує неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 , стало перешкодою для виконання судом вимог ст.65 КК України, як при з`ясуванні обставин, які характеризують особу винного, так і при призначенні покарання останньому.
За таких обставин, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, що відповідно до ст.415 КПК України є підставою для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
Порушення кримінального процесуального закону судом першої інстанції допущено стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 , вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_10 є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі прокурора відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 березня 2017 року відносно ОСОБА_11 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Вирок щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :