АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/42/17 Справа № 709/2769/13-к Категорія: ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 , ОСОБА_7

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_12 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 10.06.2016 р., яким

ОСОБА_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Золотоноша Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого,

мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

Засуджено:

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено обвинуваченому ОСОБА_13 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено йому у виді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не

працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_2 , засудженого Корсунь Шевченківським районним судом Черкаської області 30.04.2015 року

Засуджено:

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, визначено йому 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.ч. 1-4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань визначених даним вироком та вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2015 року, остаточно визначено йому у виді 9 (дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишені без розгляду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_13 рахується з часу звернення вироку до виконання.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахується з 10 червня 2016 року.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_13 в строк відбуття покарання період попереднього його ув`язнення з 29 червня 2013 року по 26 липня 2013 року включно із розрахунку 1 день попереднього увязнення за 2 дні відбування покарання.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбуття покарання період попереднього його ув`язнення з 29 червня 2013 року по 17 червня 2014 року, та з 19.09.2014 року по 09 червня 2016 року включно із розрахунку 1 день попереднього увязнення за 2 дні відбування покарання.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі по 2116 грн. 08 коп. з кожного. за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років

Вирішена доля речових доказів відповідно до положень ст.100 КПК України,-

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_13 будучи неповнолітнім та ОСОБА_9 засуджені за те, що вони 22.06.2013 р. близько 23 год. за попередньою змовою між собою та особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом вільного доступу проникли в домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , де з метою заволодіння чужим майном, з використанням предмету, зовні схожого на вогнепальну зброю та ножа, вчинили напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , що виразилось в демонструванні ножа та предмета, зовні схожого на вогнепальну зброю, та супроводжувалося спричиненням останнім тілесних ушкоджень та застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я, що полягало у спричиненні ОСОБА_14 тілесних ушкоджень у вигляді саден, синців, різаних ран обличчя, крововиливів під білковою оболонкою правого ока, садна грудної клітки, які згідно з висновком експерта №164 від 02 серпня 2013 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості і спричинили короткочасний розлад здоров`я та ОСОБА_16 тілесних ушкоджень у вигляді синців обох гомілок, правого передпліччя, обох надпліч та садна лівого коліна, які згідно висновку експерта №163 від 02 серпня 2013 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню, після чого заволоділи майном ОСОБА_14 , а саме грошима в сумі 450 доларів США, що в перерахунку на Національну валюту України становить 3596,85 грн., 11 грн., мобільним телефоном марки «Самсунг» вартістю 1308,42 грн., зі стартовими пакетами «Київстар» вартістю 10 грн., «Лайф» вартістю - 15 грн. та фотоапаратом «Олімпус» вартістю 594,78 грн., чим спричинили останньому матеріальної шкоди на загальну суму 5536,05 грн.

Вони ж, 22 червня 2013 року близько 23 години за попередньою змовою між собою та особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у домоволодінні ОСОБА_14 , користуючись вільним доступом, незаконно, в особистих цілях, заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Мерседес Бенц 124» д.н. НОМЕР_1 вартістю 52893,18 грн., який належить ОСОБА_14 , чим завдали власнику матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_9 22 червня 2013 року близько 23 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у домоволодінні ОСОБА_14 привласнив паспорти громадян України на ім`я ОСОБА_14 серії НОМЕР_2 , виданий 22 листопада 2000 року Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області та ОСОБА_16 серії НОМЕР_3 , виданий 10 лютого 2012 року Броварським МВ ГУМВС України в Київській області.

Він же, на початку лютого 2013 року близько 21.00 години, знаходячись за місцем проживання в АДРЕСА_4 , переслідуючи мету на підроблення офіційного документу, вніс технічні зміни до паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області 03 березня 1998 року на ім`я ОСОБА_17 шляхом підчистки письмових записів на першій і другій сторінці паспорту заміни попереднього фотознімку з подальшим наклеюванням власного фотознімку на першій сторінці паспорту, видалення 1 аркушу, на якому розміщувались 8 та 9 сторінки паспорту.

В своїх апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку суду відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в частині призначеного їм покарання через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушення вимог КПК України та просить ухвалити новий вирок за яким ОСОБА_9 призначити остаточне покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а ОСОБА_13 остаточне покарання призначити у виді семи років п`яти місяців позбавлення волі. Вказує, що судом в порушення вимог ст. 90 КК України невірно призначене покарання із застосуванням конфіскації майна, оскільки на час вчинення злочинів він був неповнолітнім.

При застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України судом безпідставно зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбування покарання періоду його попереднього ув`язнення з 13.07.2015 року по 04.09.2015 року, тобто зараховано в строк покарання від дати набрання вироком законної сили до прибуття до місця відбування покарання та частково термін фактичного його відбування.

Також наведене у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187 КК України, що визнане судом доведеним, не в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та не узгоджується із встановленими під час судового розгляду обставинами вчинення цього кримінального провадження.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок суду скасувати просить призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі, ч.3 ст. 357 КК України - 2 роки обмеження волі, ч.1 ст. 358 КК України - 1 роки обмеження волі. За ч. 1 ст. 70 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. З урахуванням вироку Корсунь-Шевченківського районного суду від на п. 4 ст. 70 КК 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Призначити ОСОБА_13 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 187 КК України - 7 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі, згідно ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточну міру покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення.

- обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок суду та пом`якшити призначене покарання.

- захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_9 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку як відносно ОСОБА_9 так і ОСОБА_13 , просить постановити новий вирок, яким кримінальне провадження відносно них за виключенням відносно ОСОБА_9 за ст. 358 ч. 1 КК України закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КК України, визнавши його за цією статтею закону винним з призначенням покарання у виді п`яти місяців 5 днів арешту із частковим приєднанням на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.04.2015 р. та остаточним покаранням п`ять років п`ять місяців п`ять арешту і та звільненити його від відбування в зв`язку з його відбуттям.

Також просить повторно дослідити докази по справі: ряд процесуальних документів та допитати потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20

- захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просять скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , ОСОБА_9 за п.3 ч.1 ст.284 КПК України. При цьому вказують, що суд 1 інстанції в порушення ст.94 КПК України не оцінив за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору достатності та взаємозв`язку. При цьому зазначають, що судом 1 інстанції взагалі не заслуховувались докази захисту, висновок побудований на недопустимих доказах, зібраних з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, доводи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та їх захисників, підтримавших подані ними апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про часткове задовлення апеляційної скарги прокурора та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 та залишення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника без задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Вироком суду першої інстанції встановлено що ОСОБА_13 , будучи неповнолітнім, за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_9 та особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, шляхом вільного доступу проникли в домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , де з метою заволодіння чужим майном, з використанням предмету, зовні схожого на вогнепальну зброю та ножа, вчинили напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , що виразилось в демонструванні ножа та предмета, зовні схожого на вогнепальну зброю, та супроводжувалося спричиненням останнім тілесних ушкоджень та застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_13 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій) та погрозою його застосування, вчинений за попередньою змовою групою осіб поєднаний з проникненням в житло та за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій) та погрозою його застосування, вчинений за попередньою змовою групою осіб поєднаний з проникненням в житло; за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч.1 ст.358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавити та посвідчувати такі документи.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_9 та ОСОБА_13 кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу та погрозою його застосування, вчинення за попередньою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Колегія суддів вважає, що судом 1 інстанції помилково кваліфікував дії ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій) та погрозою його застосування, вчинений за попередньою змовою групою осіб поєднаний з проникненням в житло.

Суд 1 інстанції в своєму рішенні на підставі зібраних органами досудового розслідування доказів, які досліджені в судовому засіданні в їх сукупності та взаємозв`язку на підставі їх повного та об`єктивного розгляду, визнав ОСОБА_21 та ОСОБА_22 винними у застосуванні фізичного насильства, що виразилось в демонструванні ножа та предмета схожого на вогнепальну зброю та супроводжувалось спричиненням тілесних ушкоджень та застосування фізичного насильства відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_23 , що полягало у спричиненні ОСОБА_14 тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоровя (садна, синці, різані рани обличчя, крововиливи під білковою оболонкою правого ока) і легких тілесних ушкоджень ОСОБА_16 у вигляді синців обох гомілок, правого передпліччя, обох надпліч та садна лівого коліна, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Відповідно до п.3, ч.1, ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 408 суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про помилкову кваліфікацію судом першої інстанції дій обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій) та погрозою його застосування, вчинений за попередньою змовою групою осіб поєднаний з проникненням в житло.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження (останнє кваліфікується за ч. 4 ст. 187), а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

За таких обставин, колегія суддів кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб поєднаний з проникненням у житло.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_13 за ч.3 ст.187 КК України застосував додаткове покарання - конфіскацію майна, в зв`язку з чим неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Норма ч.2 ст.98 КК України містить вичерпний перелік застосування до неповнолітніх додаткового виду покарання, яка не передбачає застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Що стосується доводів прокурора про неправильне зарахування обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбування покарання періоду його попереднього ув`язнення з 29.06.2013 року по 17.06.2014 року та з 19.09.2014 по 09.06.2016 року є слушними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 був засуджений вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.04.2015 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до повідомлення начальника Черкаського слідчого ізолятора управління ДПтС України в Черкаській області, вирок відносно ОСОБА_9 набрав законної сили 13.07.2015 року. 16.08.2015 року ОСОБА_9 вибув до Черкаської виправної колонії №62, де знаходився до постановлення ухвали Черкаського районного суду Черкаської області 04.09.2015 року про залишення ОСОБА_9 в СІЗО м.Черкаси.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили, в зв`язку з чим термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання, не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк фактичного відбування покарання у строк попереднього ув`язнення не влючається, а тримання особи під вартою, як запобіжний захід, обраний судом, включається у строк попереднього ув`язнення лише під час судового розгляду кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про неправильне застосування судом 1 інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, під час апеляційного розгляду без наявності особової справи обвинуваченого, не надається можливим встановити точний період попереднього ув`язнення, тому колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 його право звернутися до суду за місцем відбуття покарання, із заявою про зарахування строку попереднього ув`язнення.

Крім того, судом першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону прийнято рішення про знищення речових доказів: 3 сліди низу взуття, липка стрічка, 3 сліди долонь, 2 сліди пальців з рук, 1 слід матеріалу, частина шпалери з плямами бурого кольору, п`ять слідів пальців рук. Вказані речові докази відповідно до п.9 ст.100 КПК України повинні зберігатися в Золотоніському ВП ГУНП в Черкаській області.

Вимоги захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_24 та захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 за ч.3 ст.187 , ч.2 ст.289 КК України та за ч.3 ст.357 КК Уикраїни є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 , ч.2 ст.289 КК України та за ч.3 ст.357 КК Уикраїни відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційних скаргах захисників про те, що вирок суду є необґрунтований з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог процесуального закону не ґрунтуються на метеріалах справи.

Мотивуючи висновки суду про винність ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, суд обгрунтовано послався на дані висновки судово-медичних експертиз №164 від 02 серпня 2013 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден, синців, різаних ран обличчя, крововиливів під білковою оболонкою правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна грудної клітки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого степеню тяжкості (Т.1 а.с.57-60); у потерпілої ОСОБА_16 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців обох гомілок, правого передпліччя, обох надпліч та садна лівого коліна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (Т.1 а.с.72);

Дані висновки судово-медичних експертиз узгоджуються з показами потерпілих:

- ОСОБА_15 , яка підтвердила, що на неї та її співмешканця 22 червня 2013 року близько 22-23 години було вчинено збройний напад. Нападаючих було троє чоловіків, які шляхом насильства, із допомогою пістолета та ножа забрали в них 450 доларів США, паспорта, фотоапарат та мобільний телефон. Одного із нападників під час слідства вона впізнала, ним виявився ОСОБА_13 . З ним відбувалась боротьба, оскільки вона хотіла зателефонувати, щоб попросити допомоги, проте він намагався забрати телефон і при цьому в нього з голови спала маска і вона бачила його обличчя. Нападники забрали також ключі від автомобіля та сам автомобіль «Мерседес Бенц 124», який належить ОСОБА_14 ;

- ОСОБА_14 , який підтвердив, що 22 червня 2013 року близько 23 години на нього та його співмешканку ОСОБА_15 було вчинено напад. В той час він ще не спав. В будинок забіг чоловік в масці та з пістолетом. Він його вдарив кілька разів, від чого нападник впав. Проте забігли ще двоє хлопців в масках, один із них був озброєний ножем. Його звалили на підлогу та зв`язали. Один із нападників вимагав щоб він видав гроші, приставляв ніж до горла, погрожуючи зарізати. Потім вони забрали фотоапарат, мобільний телефон, близько 400 доларів США, паспорти та автомобіль. Напад тривав близько 40 хвилин. Він бачив як нападники забрали ключі його автомобіля «Мерседес Бенц 124», який знаходився біля будинку і почув, як запрацював двигун, після чого вони поїхали. Потім він зателефонував товаришу, який відвіз його до медичного закладу, де йому надали допомогу, оскільки в нього були рани від ножа та від пістолета, яким наносили удари в голову.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того вина ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними по справі доказами та досліджені судом, а саме:

- рапортом помічника чергової частини Золотоніського МВ УМВС ОСОБА_25 про повідомлення чергової медсестри ОСОБА_26 про звернення ОСОБА_14 за медичною допомогою (Т.1 а.с. 7);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 28 червня 2013 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_13 , як особу, яка вчинила розбійний напад 22.06.2013 року (Т.1 а.с.188-192);

- висновком експертизи холодної зброї № 1/721 від 12 липня 2013 року, згідно з яким наданий на експертизу ніж, вилучений при обшуку по АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_27 не являється холодною зброєю, є ножем складним господарсько-побутовим загального призначення, виготовлений промисловим способом (Т.2 а.с.214-215);

- висновком балістичної експертизи №1/722 від 15 липня 2013 року, згідно з яким пістолет, виданий ОСОБА_13 , являється пневматичною зброєю - пневматичним газобалонним пістолетом калібру 4,5 мм, придатний для стрільби (Т.2 а.с.247-249);

- даними протоколу проведеного слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_14 , згідно з яким перевірено покази потерпілого (Т.3 а.с.160-165);

- даними протоколу проведеного слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_16 , згідно з яким перевірено покази потерпілої (Т.3 а.с.166-171).

- даними протоколу огляду місця події за місцем проживання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 від 23 червня 2013 року, яким зафіксовано загальну обстановку вчинення кримінального правопорушення, виявлено та вилучено 3 сліди низу взуття (виявлені на ґрунті, прилеглому до сторони хвіртки до входу до домоволодіння), зовнішній вигляд яких описано в протоколі, а також сфотографовано, виготовлено гіпсові зліпки вказаних слідів, поміщені до сейф-пакету №2030671, виявлено та вилучено липку стрічку, поміщену до сейф-пакету №0337179, сліди пальців рук, вилучено до сейф-пакету №1384119, слід матеріалу овальної форми, виявлено на дерев`яній обмотці, що веде до кімнати №7, фрагмент шпалер з плямами бурого кольору (Т.1 а.с.10-42);

- даними висновку трасологічної експертизи №150 від 03 липня 2013 року, згідно

з яким сліди низу взуття, виявлені при огляді місця події від 23.06.2013,

поміщені до сейф-пакету №2030671 придатні для встановлення їх групової

належності, питання про їх ідентифікацію може бути вирішено при наявності

взуття, яким вони були залишені (Т.1 а.с.118 - 121);

- висновком судово-трасологічної експертизи №151 від 01 липня 2013 року, згідно з яким проведено дослідження сліду матеріалу на липкій стрічці (сліду рукавички) поміщеного до сейф-пакету №1384151 та встановлено, що даний об`єкт придатний для встановлення групової належності, питання про її ідентифікацію може бути вирішено при наявності рукавички, якою вони були залишені (Т.1 а.с.132-135);

- добровільною видачею ОСОБА_13 мобільного телефону „Нокіа" зі стартовим

пакетом „Лайф" (Т.1 а.с.174);

- добровільною видачею ОСОБА_13 пістолета марки KW 2050686 та магазину

до нього (Т.1 а.с.206);

- даними протоколу обшуку від 29 червня 2013 року, згідно з яким проведено

обшук житла за адресою АДРЕСА_4 в присутності особи,

яка займає житло ОСОБА_27 , в ході якого виявлено та вилучено барсетку

чорного кольору, в якій знаходились особисті документи ОСОБА_9 , а також

паспорта потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , паспорт на імя ОСОБА_17

( НОМЕР_5 ), розкладний ніж ( НОМЕР_6 ), речовину рослинного походження

( НОМЕР_7 ), кросівки Атлетик, кросівки Адідас, спортивну куртку (1822756), 3

мобільні телефони (0078936) - (Т.2 а.с.20-41);

- даними протоколу обшуку від 29 червня 2013 року, згідно з яким проведено обшук житла за адресою АДРЕСА_1 в присутності ОСОБА_27 виявлено та вилучено кофту чорно-сірого кольору, джинси сірого кольору (№1941983), кросівки з написом „BONOTE" (№1977226), (Т.2 а.с.57-68);

- висновком судово-трасологічної експертизи №161 від 07 серпня 2013 року,

згідно з яким сліди низу взуття, вилучені при ОМП від 23 червня 2013 року

залишені взуттям, вилученим під час обшуків по АДРЕСА_1 ,

АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ( Т.2 а.с. 147-162);

- висновком експертизи холодної зброї № 1/721 від 12 липня 2013 року, згідно з

яким наданий на експертизу ніж, вилучений при обшуку по

АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_27 не являється холодною зброєю, є ножем

складним господарсько-побутовим загального призначення, виготовлений

промисловим способом (Т.2 а.с.214-215);

- висновком балістичної експертизи №1/722 від 15 липня 2013 року, згідно з яким

пістолет, виданий ОСОБА_13 , являється пневматичною зброєю

пневматичним газобалонним пістолетом калібру 4,5 мм, придатний для стрільби

(Т.2 а.с.247-249);

- висновком автотоварознавчої експертизи від 16 липня 2013 року №6/170 згідно з

яким залишкова вартість телефону "Самсунг Гелексі" складає 1308,42 грн,

фотоапарату "Олімпус" 594,78 грн. (Т.3 а.с.15-26);

- довідкою ТОВ „Алло" про те, що вартість стартового пакету „Лайф" складає 15

грн (Т.3 а.с.62);

- довідкою ПП Скорик про те, що вартість стартового пакету „Київстар" складає

10 грн (Т.3 а.с.62);

- довідкою, виданою Золотоніським відділенням „ПриватБанк" про те, що вартість долару США по курсу НацБанку на 23 червня 2013 року складала 7,993 (Т.3 а.с.64);

- речовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: 3 сліди низу взуття, липка стрічка, 3 сліди долонь, 2 сліди пальців рук, 1 слід матеріалу, частина шпалери з плямами бурого кольору, кофта чорно-сірого кольору, джинси синього кольору, пара кросівок чорного кольору «BONOTE FASHION SPORT», барсетка чорного кольору, трудова книжка ОСОБА_9 , медична книжка ОСОБА_9 , паспорт громадянина України НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_9 , ідентифікаційний код ОСОБА_9 , кофта темного кольору «Adidas», джинсові штани темного кольору, 3 мобільних телефона, паперовий згорток з речовиною рослинного походження, розкладний ніж, пару кросівок «Athletik» та пару кросівок темно сірого кольору з жовтими вставками з позначкою «Adidas», паспортами ОСОБА_14 НОМЕР_2 та ОСОБА_16 НОМЕР_3 , ідентифікаційні коди ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , повернуті потерпілим під розписку, металевий предмет зовні схожий на пістолет, мобільний телефон марки «SAMSUNG Ace Duos»;

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання ножа, вилученого під час обшуку по АДРЕСА_4 , в ході якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав розкладний ніж зі зламаним кінцем клинка, який йому під час злочину приставляли до горла (Т.3 а.с.173-177).

По епізоду вчинення обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_9 інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України підтверджується показами ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які наведені вище.

Крім того, їх вина у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується:

- даними зазначеного вище протоколу огляду місця події за місцем проживання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 від 23 червня 2013 року (Т.1 а.с.10-42);

- даними протоколу огляду місця події від 23 червня 2013 року, згідно з яким оглянуто частину паркувального майданчика в м.Золотоноша поблизу стоматологічного кабінету ПП ОСОБА_28 , в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки „Мерседес" д.н.з НОМЕР_1 ( Т.1 а.с. 43-44);

- даними висновку автотоварознавчої експертизи №18/56 від 12.07.2013, згідно з яким ринкова вартість автомобіля „Мерседес" на 22 червня 2013 року становила 52893,18 грн (Т.2 а.с.174-180 );

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 28 червня 2013 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_16 впізнала особу ОСОБА_13 , який здійснив на неї та ОСОБА_14 розбійний напад (Т.1 а.с.188-192);

- даними протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_14 , згідно з яким перевірено його покази (Т.3 а.с.160-165);

- даними протоколу проведеного слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_16 , згідно з яким перевірено її покази. (Т.3 а.с.166-171);

- даними висновку трасологічної експертизи №150 від 03.07.2013, згідно якого сліди низу взуття, виявлені при огляді місця події від 23 червня 2013 року, поміщені до сейф-пакету №2030671 придатні для встановлення їх групової належності, питання про їх ідентифікацію може бути вирішено при наявності взуття, яким вони були залишені (Т.1 а.с.118 - 121);

- даними висновку судово-трасологічної експертизи №161 від 07 серпня 2013 року, згідно з яким сліди низу взуття, вилучені при ОМП від 23 червня 2013 року, залишені відповідним взуттям, вилученим під час обшуків по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (Т.2 а.с.147-162 );

- даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи №171 від 10 серпня 2013 року, згідно з яким окремі сліди пальців рук, виявлені при ОМП (автомобіль) залишені ОСОБА_14 , інші - не ОСОБА_16 , не ОСОБА_13 , не ОСОБА_9 , не ОСОБА_14 (Т.3 а.с.91-98);

- даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи №172 від 12 серпня 2013 року, згідно з яким окремі сліди пальців рук, виявлені при ОМП (будинку) залишені не ОСОБА_16 , не ОСОБА_13 , не ОСОБА_9 , не ОСОБА_14 (Т.3 а.с.110 - 117);

По епізоду вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України його вина підтверджується:

- даними протоколу обшуку від 29 червня 2013 року, згідно з яким проведено обшук житла за адресою АДРЕСА_4 в присутності особи, яка займає житло ОСОБА_27 , в ході якого виявлено та вилучено барсетку чорного кольору, в якій знаходились особисті документи ОСОБА_9 , а також паспорта потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , паспорт на імя ОСОБА_17 ;

- зазначеними вище показами потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 ;

- даними зазначеного вище протоколу огляду місця події за місцем проживання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_16 (Т.1 а.с.10-42);

- даними протоколу проведеного слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_14 , згідно з яким перевірено його покази (Т.3 а.с.160-165);

- даними протоколу проведеного слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_16 , згідно з яким перевірено її покази (Т.3 а.с.166-171);

- даними висновку трасологічної експертизи № 150 від 03 липня 2013 року, згідно з яким сліди низу взуття, виявлені при огляді місця події від 23.06.2013, поміщені до сейф-пакету №2030671 придатні для встановлення їх групової належності, питання про їх ідентифікацію може бути вирішено при наявності взуття, яким вони були залишені (Т.1 а.с.118-121);

- даними висновку судово-трасологічної експертизи № 161 від 07 серпня 2013 року, згідно з яким встановлено, що сліди низу взуття, вилучені при ОМП від 23.06.2013 залишені взуттям, вилученим під час обшуків по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (Т.2 а.с.147-162);

- оглянутими в судовому засіданні речовими доказами, а саме паспортами громадян України ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .

Що стосується обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, то останній вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю.

Доводи апеляційних скарг про численні порушення їх прав шляхом вчинення щодо них насильницьких дій, то колегія суддів, не встановила об`єктивних даних, які б вказували на катування чи інше нелюдське поводження з обвинуваченими на стадії досудового слідства. Зокрема відсутні будь-які дані про виявлення у обвинувачених тілесних ушкоджень, звернення їх за медичною допомогою у зв`язку із цими ушкодженнями. За їх скаргами щодо незаконних методів слідства було проведено розслідування слідчим відділом прокуратури Черкаської області і провадження 29 серпня 2014 року було закрито за відсутністю в діях працівників міліції складу злочину. Тому, незважаючи на те, що суд в основу вироку не бере показання ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які вони давали на час досудового розслідування, суд прийшов до висновку, що розслідування проведено всебічно, повно, об`єктивно та без істотних порушень вимог КПК та прав підозрюваних.

Доводи апеляцій щодо незаконності проведеного огляду місця події 23.06.2013 року за місцем проживання потерпілих, зокрема його неповноти та проведення без дозволу суду, суд відхиляє з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім невідкладних випадків, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, огляд проводився 23.06.2013 року у зв`язку із повідомленням Золотоніської ЦРЛ та ОСОБА_14 про злочин щодо нього та його майна, у домоволодінні, яким користувався він та його співмешканка ОСОБА_29 , що слід розцінювати як їх добровільну згоду на проведения огляду. Даний факт підтверджується відсутністю скарг потерпілих на дії працівників міліції з цього приводу. Як вбачається із протоколу огляду, він відповідає вимогам ст.ст. 104. 105, 237 КПК України, містить дані про виявлення і фіксацію обставин кримінального правопорушення, тому є належним і допустимим доказом.

Доводи апеляцій щодо незаконності протоколу пред`явлення до впізнання 23.06.2013 року, де брав участь Макота СП. в якості свідка, а не підозрюваного, колегія суддів відхиляє з тих підстав, що внаслідок цієї слідчої дії не були отримані достовірні докази, які покладені в основу обвинувачення. Її проведення не суперечить вимогам ст.228 КПК України, оскільки пред`явлені до впізнання можуть бути будь-які особи незалежно від того, мають вони певний процесуальний статус чи ні. Як встановлено в ході розгляду справи, в органа розслідування як під час пред`явлення до впізнання, так і в подальшому були відсутні підстави для затримання чи пред`явлення підозри ОСОБА_30 . При цьому колегія суддів враховує, що дана слідча дія проводилась із потерпілою через кілька годин після нападу на неї, тому її стан та обставини вчинення злочину, а саме під час боротьби маска у ОСОБА_13 спала і він тут же її одягнув, могли бути причиною помилки під час впізнання ОСОБА_31 потерпілою ОСОБА_15 .

На думку колегії суддів доводи апеляцій про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_13 коли він допитувався 28 червня 2013 року як неповнолітній свідок, не мають процесуального значення при постановленні вироку, оскільки дані покази в силу ст.95 КПК України не можуть бути взяті взагалі як доказ, оскільки ці показання давались слідчому і сторона обвинувачення на них не посилається.

Відповідно ч.4 ст.95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, посилатися на них.

Колегія суддів не вбачає сумнівів в належності зліпка сліду, виявленого під час огляду міста події 23.06.2013 року, оскільки згідно судової трасологічної експертизи слідів (висновок експерта № 161 від 07.08.2013 року), слід низу взуття 280Х100 зафіксований в гіпсовому зліпку розмірами 317X116X21 придатний для ідентифікації та залишений підошвою взуття кросівкою на ліву ногу, наданою на експертизу. Експертом вивчились особливості форми, будови та розмірів елементів підошви та встановлено співпадання елементів низу взуття за індивідуальними ознаками. Достовірність висновку підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами в їх взаємозв`язку. Слідова картина, зважаючи на постійний рух учасників на місці події, не може бути ідеальною, а тому будь-які сумніви щодо належності виявлених слідів взуттю вилученому під час обшуку в м.Черкаси, за умови співпадання їх основних ознак та елементів, у суду відсутні.

Доводи апеляцій про недопустимість як доказу протоколу обшуку від 29 червня 2013 року в АДРЕСА_6 , яку винаймала ОСОБА_27 (мама ОСОБА_13 ), у зв`язку невідповідністю показанням свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не заслуговують на увагу, оскільки їх покази правильно оцінені судом першої інстанції критично як такі, що в окремих частинах містять недостовірні дані, які спростовуються матеріалами слідства. Обшук проводився за ухвалою суду від 29.06.2013 року з участю понятих, володільця квартири ОСОБА_27 . Протокол обшуку відповідає вимогам 104, 234 КПК України, містить дані про хід обшуку, який підтверджується доданими фототаблицями. Вказані свідки підтвердили наявність своїх підписів на аркушах протоколу, при цьому зауважень чи доповнень не надали.

Колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляцій з приводу впізнання потерпілим ОСОБА_14 ножа, вилученого під час обшуку квартири по АДРЕСА_3 з наступних підстав. На думку захисту потерпілий впізнав ніж по рукоятці, в той час як ніж має очевидну ваду - зломане лезо. Суд вважає, що дана обставина не впливає на достовірність даних, отриманих в ході дії, оскільки ОСОБА_14 вказав на ніж, який був виявлений в ході обшуку 29.06.2013 року, і за якими ознаками він його впізнав. Під час нападу ніж використовувався для погроз, демонструвався потерпілому, прикладався до його горла, тому ОСОБА_14 в ході нападу, який за його словами тривав хвилин 40, цілком міг роздивитись всі деталі ножа. Як вбачається із даних протоколу пред`явлення речей для впізнання від 07 серпня 2013 року, ОСОБА_14 впізнав по конструктивним ознакам (розкладний), та по зовнішнім ознакам (на ручці металеві та дедерев`яні вставки, малюнок у вигляді зірки).

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд 1 інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, а тому посилання захисників про те, що висновки суду щодо доведеності вини ґрунтуються на припущеннях, суд не перевірив усіх доказів у справі, висновки суду, викладені у вироку не підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні - не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляцій.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про достатність доказів, які свідчать та підтверджують вину ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч..2 ст.289, ч.3 ст.357 та ч.1 ст.358 КК України. Тому доводи захисників щодо невинуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень спростовуються вище наведеними доказами, яким надана обгрунтована юридична оцінка.

При призначенні покарання, обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , суд 1 інстанції у відповідності до вимог ст.65,66,67 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, обставини справи, дані про обвинуваченого ОСОБА_9 , який має незадовільний стан здоровя в зв`язку з захворюванням легень, за місцем проживання характеризується позитивно, свою вину визнав частково, лише за ч.1 ст.358 КК України.

Неповнолітній ОСОБА_13 на обліку в ВКМСД Золотоніського МВ УМВС в Черкаській області не перебував, на час вчинення кримінальних правопорушень навчався на 1 курсі Київської національної академії внутрішніх справ, зарекомендував себе як дисциплінований та трудолюбивий курсант, за місцем проживання характеризується позитивно, займається спортом, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вину в пред`явлених обвинуваченнях не визнав.

Судом 1 інстанції при призначенні покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_9 враховані пом`якшуючі обставини та відсутність претензій до обвинувачених з боку потерпілих. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_13 є вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, які обтяжують покарання, тому, колегія суддів погоджується з доводами суду 1 інстанції, що виправлення обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 можливо лише при призначенні покарання на певний строк ближче до мінімальної межі санкції ч.3 ст.187 КК України.

При цьому судом 1 інстанції вірно враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 , після вчинення інкримінованих йому злочинів, до постановлення вироку, 19.09.2014 року вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України за який вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 30 квітня 2015 року визнаний винним у вчиненні вказаного злочину та засуджений до покарання у виді 5 років позбавлення волі, а тому при призначенні покарання, суд 1 інстанції вірно керувався вимогами ч.1-4 ст.70 КК України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну вироку суду 1 інстанції, в зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора, захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 слід задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 залишити без задоволення.

На підставі статтей 405, 407, 408, 419, 409, 419 КПК України,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 10.06.2016 року відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_9 змінити в частині кваліфікації дій обвинувачених, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_9 та вирішення питання про речові докази.

Кваліфікувати дії ОСОБА_13 за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб поєднаний з проникненням у житло.

Кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб поєднаний з проникненням у житло.

Виключити з резолютивної частини вироку Драбівського районного суду Черкаської області від 10.06.2016 року додаткове покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_13 у виді конфіскації майна та вважати ОСОБА_13 засудженим за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до виді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку Драбівського районного суду Черкаської області від 10.06.2016 року рішення суду про зарахування обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 29.06.2013 року по 17.06.2014 року та з 19.09.2014 року по 09.06.2016 року.

Роз`яснити ОСОБА_9 його право звернутися до суду за місцем відбуття покарання з приводу зарахування строку попереднього ув`язнення.

Виключити з резолютивної частини вироку Драбівського районного суду Черкаської області від 10.06.2016 року рішення про знищення речових доказів: 3 сліди низу взуття, липка стрічка, 3 сліди долонь, 2 сліди пальців з рук, 1 слід матеріалу, частина шпалери з плямами бурого кольору, п`ять слідів пальців рук.

Речові докази: 3 сліди низу взуття, липка стрічка, 3 сліди долонь, 2 сліди пальців з рук, 1 слід матеріалу, частина шпалери з плямами бурого кольору, п`ять слідів пальців рук - залишити на зберіганні в Золотоніському ВП ГУНП в Черкаській області.

В решті вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 10.06.2016 року відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 (трьох) місяців з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_9 в цей же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий :

Судді :