АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1085/17 Справа № 188/5/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000694, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2016 року, за апеляційними скаргами прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року, ухвалений стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Самарське Петропавлівського району Дніпропетровської області,
проживаючої за адресою: вАДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої по

АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.
Зараховано ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період її попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з дня її затримання - з 15:00 год. 22 жовтня 2016 року до 30 березня 2017 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 703 грн.68 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 у період часу з 00:00 години до 02:00 години 22.10.2016 року перебувала за місцем свого проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_7 та її співмешканцем ОСОБА_10 виникла взаємна сварка, в ході якої ОСОБА_7 пішла на кухню вищевказаної квартири, де взяла зі столу ніж, після чого підійшла до ОСОБА_10 , який, маючи намір вийти, стояв біля вхідних дверей квартири, та із силою, достатньою для спричинення тілесних ушкоджень, лезом ножа умисно нанесла ОСОБА_10 один удар в передню поверхню грудної клітини, від якого настала смерть потерпілого.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 щодо стягнення моральної шкоди в порядку цивільного судочинства в цьому ж суді в іншому складі суду. В іншій частині вирок залишити без змін.

Суд першої інстанції, задовольняючи заявлений у справі цивільний позов ОСОБА_9 , не звернув уваги на те, що цивільний позов щодо моральної шкоди підлягає розгляду судом після сплати судового збору, оскільки згідно п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від його сплати звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих вчиненням злочину. Моральна шкода не охоплюється дією зазначеної норми Закону та відноситься до вимоги немайнового характеру.

Таким чином, неправильно застосувавши положення статей ЦК України та ЗУ «Про судовий збір» суд першої інстанції допустився помилкового вирішення позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди.

Захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок суду, визначивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.115 КК України з урахуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Вважає, що вказаний вирок слід змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

На його думку, колегія суддів суду першої інстанції безпідставно зазначила про відсутність обставин, які пом`якшують покарання його підзахисної. Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, суд мав усі підстави врахувати у якості обставин, які пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин; вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого.

При цьому колегія суддів не врахувала обставин, які знайшли своє підтвердження,у ході допиту свідків, експерта, вивчення матеріалів та висновків судово-медичної експертизи під час судового розгляду, а саме щодо систематичних бійок і сварок між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , наявності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, можливості завдання їй ударів 22.10.2016 року без утворення тілесних ушкоджень. Також колегією суддів суду першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 , намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_10 , 22.10.2016 року телефонувала в поліцію, але її звернення залишилося без реагування.

Невірним є і твердження суду першої інстанції, викладене у оскаржуваному вироку про те, що ОСОБА_7 протягом розгляду кримінального провадження навіть не виявила бажання та не вважала за необхідне попросити вибачення у потерпілої за скоєне кримінальне правопорушення, оскільки у своєму останньому слові ОСОБА_7 попросила вибачення у потерпілої, висловилася про те, що вона шкодує, що так сталося, просила суд не ламати їй життя.

На його думку, колегія суддів суду першої інстанції визначила для ОСОБА_7 занадто суворе покарання, навіть суворіше, ніж просила сторона обвинувачення, оскільки прокурор просив визначити покарання у виді 12 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити їй покарання за ст.116 КК України. Вказала, що психіатрична експертиза, на її думку, проводилася не для встановлення істини, а по інерції. Вважає, що в період скоєння злочину вона перебувала в стані сильного душевного хвилювання. На її думку, жодного доказу в розумінні кримінального процесуального кодексу, який би доводив її умисел на вчинення вбивства, судом не встановлено, обставини справи свідчать про відсутність наміру вбивства та випадковість того, що сталося.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, захисника ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи захисника ОСОБА_8 стосовно того, що суд мав усі підстави врахувати у якості обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин; вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого, на думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження, оскільки в суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_7 взагалі відмовилася від надання будь-яких пояснень.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 , що в період скоєння злочину вона перебувала в стані сильного душевного хвилювання, що жодного доказу в розумінні кримінального процесуального кодексу, який би доводив її умисел на вчинення вбивства судом не встановлено, що обставини справи свідчать про відсутність наміру вбивства та випадковість того, що сталося нічим об`єктивно не підтверджені і спростовуються матеріалами кримінального провадження та висновками суду, викладеними у вироку.

Стосовно доводів прокурора про неправомірне застосування ЗУ «Про судовий збір» при стягненні моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в поняття завданої злочином шкоди входить як матеріальна, так і моральна шкода.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

На думку колегії суддів, втрата потерпілою ОСОБА_9 близької людини єдиного сина та відшкодування шкоди судом охоплюється цією нормою без сплати судового збору.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який її засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах, викладених у вироку.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судима, скоїла особливо тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем навчання характеризується негативно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлені.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої та досягнення інших цілей покарання неможливо без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства та правильно призначив їй покарання у виді позбавлення волі, обравши достатній строк такого покарання в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: