Провадження № 11-кп/792/548/17
Справа № 687/829/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000143 від 01.06.2017 року за апеляційною скаргою прокурора Чемеровецького відділу Городоцької місцевої прокуратури на вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком, з урахуванням ухвали Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 липня 2017 року про виправлення описки в судовому рішенні,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Копистин Хмельницького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, судимого:
- 14.06.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.3
ст.185 , ч.3 ст.15 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
-15.11.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.3
ст.185, ч.1 ст.70, ч.2 ст.190, ст.71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 21.04.2015 року по відбуттю строку покарання;
- 23.12.2015 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.90 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , обраний ухвалою Чемеровецького районного суду від 12.06.2017 року, у вигляді особистого зобов`язання змінено на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, востаннє 23.12.2015 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.
Так, 31 травня 2017 року близько 01 год, ОСОБА_7 , перебуваючи на тротуарній доріжці поблизу приміщення Чемеровецького відділення «Ощадбанку», що по
вул. Центральна, 25 в смт. Чемерівці Хмельницької області, з метою заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, під приводом здійснення телефонного дзвінка умисно, відкрито викрав у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Lenovo» моделі А316і, імейл 1: НОМЕР_1 ; імейл 2: НОМЕР_2 вартістю 1347,84 грн., в якому знаходилися дві сім-картки мобільних операторів «Київстар» номер НОМЕР_3 та «Лайф» номер НОМЕР_4 , вартістю по 25 грн. кожна. Взявши в праву руку вищевказаний мобільний телефон з сім-картками ОСОБА_7 , застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, правою рукою відштовхнув від себе ОСОБА_8 та побіг по вулиці, де, скориставшись темною порою доби, зник з місця події.
За вказаних обставин ОСОБА_7 повторно, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заволодів майном ОСОБА_8 на загальну суму 1397 гривень 84 копійки.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити новий, за яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 належним чином не обгрунтував, які саме вказані у вироку пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненного ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Крім того, судом необгрунтовано враховано, як пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілому, оскільки шкода в даному випадку є оціночним поняттям та визначається матеріальним становищем потерпілого, а викрадений телефон, який повернутий працівниками поліції не може вважатися добровільним відшкодуванням шкоди. Вчинення ОСОБА_7 , який був раніше судимим, нового злочину проти власності свідчить про те, що він не розкаявся щиро у вчиненому. Зазначає, що судом взагалі не враховано, що обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку обвинуваченого ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши дані про особу обвинуваченого, надавши йому останнє слово та право виступу у судових дебатах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої прокурором апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК Українив апеляційній скарзі не оспорюються, в цій частині вирок не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, без застосування ст.69 КК України, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Санкцією ч.2 ст.186 КК України передбачене покарання за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивовуючи своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року роз`яснено порядок застосування ст.69 КК України та вказано, що в кожному випадку призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині - послатися на ч.1 ст.69 КК України.
Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обгрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому

ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією інкримінованої йому статті.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.ст.65, 69 КК України та Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відсутні.

Крім того, суд під час призначення покарання правильно врахував позитивну характеристику ОСОБА_7 за місцем проживання, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких, а також прохання потерпілого його суворо не карати, оскільки з ним примирився (а.с.123)

Під час апеляційного розгляду справи обвинувачений також визнав свою вину і заявив, що щиро кається у скоєному, телефон потерпілому повернув.

Перелічені обставини, що пом`якшують покарання, позитивні дані про особу обвинуваченого, його поведінка після вчинення злочину, вартість викраденого у потерпілого майна та прохання останнього його суворо не карати, в сукупності, навіть не зважаючи на те, що обвинувачений після звільнення з місць позбавлення волі та за наявності двох судимостей за злочини проти власності на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливий злочин проти власності, давали суду достатні підстави для призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

За таких обставин колегія суддів не убачає підстав для сумнівів у правильності висновків суду щодо виду і строку призначеного покарання та обґрунтованості рішення про його призначення нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Колегія суддів погоджується, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вчинення ОСОБА_7 , який, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, нового тяжкого умисного злочину проти власності, на що посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, не може бути підставою для сумнівів щодо щирості каяття обвинуваченого, оскільки чинне законодавство не встановлює будь-яких обмежень чи заборон для визнання щирого каяття обставиною, що пом`якшує покарання, навіть якщо це мало місце на більш пізніх етапах судового розгляду. Визначальним і достатнім для визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання, є визнання вини та заява обвинуваченого про каяття, що підтверджується відповідними поведінкою і діями, які свідчать про його щирість.

У зв`язку з наведеним, враховуючи повне визнання вини, вибачення у потерпілого та дії обвинуваченого після вчинення злочину, колегія суддів вважає доводи прокурора про відсутність у нього щирого каяття безпідставними.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні заявлено не було. Згідно заяви, наявної в матеріалах кримінального провадження (а.с.24), обвинуваченим ОСОБА_7 добровільно було надано мобільний телефон марки «Lenovo» моделі А316і чорного кольору начальнику Чемеровецького ВП ГУНП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області, який в подальшому був переданий потерпілому. Вказані обставини спростовують посилання прокурора в апеляційній скарзі про відсутність добровільного відшкодування шкоди обвинуваченим потерпілому ОСОБА_8 .
Доводи апеляційної скарги прокурора не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.
Враховуючи наведені обставини, керуючись ст. 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року в кримінальному провадженні №0000143 від 01.06.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Чемеровецького відділу Городоцької місцевої прокуратури - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, яким тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду ОСОБА_2