Справа № 461/4572/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький р/с
Провадження № 11-сс/783/556/17 Доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2017 року про часткове задоволення клопотання керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту),

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_10

встановила:
ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2017 року клопотання керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) задоволено частково та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на строк 60 днів, до 03.09.2017 року.

На цю ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що слідчий суддя не навів жодних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_7 буде ухилятись від екстрадиції до Російської Федераці, як і не навів мотивів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. До того ж, слідчим суддею не враховано той факт, що постановою Генеральної прокуратури України від 27.06.2013 р. відстрочено фактичну передачу ОСОБА_11 до закінчення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням його у вчиненні злочинів на території України, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав. Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 22.06.2017 р., відносно ОСОБА_7 яким його засуджено за ст. 187 ч.4, ч.3 ст.357 КК України до 8 років 4 місяців позбавлення волі не вступив в законну силу, хоча відповідно до ч.5 ст.72 КК України, такий фактично відбув покарання. Однак, у справі прийнято рішення за цивільними позовами потерпілих про стягнення з ОСОБА_11 матеріальної шкоди, які до вступу вироку в законну силу не зможуть бути виконані, як і не зможе бути виконано додаткове покарання у виді конфіскації майна. Вважає, що при вирішенні клопотання слідчим суддею допущені істотні порушення вимог КПК України.

Захисник ОСОБА_5 в поданій ним апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що під час судового розгляду слідчий суддя не роз`яснив права та обов`язки перекладачам, а самі перекладачі здійснювали переклад лише слів слідчого судді. Вважає, що судове провадження не закінчено, оскільки вирок суду не вступив в законну силу. ОСОБА_7 фактично відбув покарання за вчинений злочин, має на утриманні дружину та малолітню дитину, став на шлях виправлення та має намір і реальну можливість працевлаштуватись, в нього відкритий рахунок в банківській установі, його далекий родич гарантує йому належні умови для проживання по АДРЕСА_1 з сім`єю. Ці обставини гарантують запобігання ухиленню його підзахисного від подальшої екстрадиції.

Захисник ОСОБА_5 подав заяву в якій підтримує апеляційну скаргу та просить слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти їх задоволення, розглянувши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги захисників слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.584 ч.1 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Колегією суддів встановлено, що затриманий ОСОБА_7 розшукується компетентними органами РФ, з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «в» ч.4 ст.162, ч.4 ст.111 КК РФ, що за законодавством кваліфікується як ч.4 ст.187, ч.2 121 КК України, передбачають покарання у виді позбавлення волі понад один рік і є екстрадиційними. Постановою компетентних органів РФ 12.11.2010 р., у зв`язку з ухиленням від органів слідства його оголошеного у міжнародний розшук, а постановою Приморського районного суду м.Санкт-Петербурга від 13.11.20110 р. підозрюваному обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

На думку колегії суддів слідчий суддя, на підставі наданих прокурором доказів, котрі містяться у матеріалах клопотання вірно встановив що ОСОБА_7 знаходиться у міжнародному розшуку з метою притягнення його до кримінальної відповідальності компетентними органами РФ за вчинення злочинів, а Генеральною прокуратурою прийнято рішення про його екстрадицію.

Колегія суддів враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад один рік, його особу, який засуджений вироком Залізничного районного суду м.Львова за вчинення тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків у зв`язку з перебуванням під вартою з 2013 р., законних джерел доходів та постійного місця проживання, не працює, вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора до нього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання видачі його особи.

Надані захисником ОСОБА_5 документи про намір та можливість працевлаштуватись, відкриття рахунку в банківській установі та надання далеким родичем належних умов для проживання по АДРЕСА_1 з сім`єю не спростовують висновки слідчого судді про встановлені ризики щодо ухилення затриманого від подальшої екстрадиції.

Крім того, твердження захисника ОСОБА_6 про те, що кримінальне провадження відносно його підзахисного не завершене у зв`язку з оскарженням вироку Залізничного районного суду м.Львова, яким ОСОБА_7 засуджено, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки згідно цього вироку він відбув основне покарання, дата фактичної його передачі згідно доводів прокурора не встановлена, а тому застосування екстрадиційного арешту не суперечить постанові Генеральної прокуратури України від 27.06.2013 р. про відстрочення фактичної передачі його особи.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 405, 407, 584 КПК України, колегія суддів,

постановила:
ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2017 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3