№ 336/3053/17
пр. № 1-кд/336/3/2016
УХВАЛА
Іменем України
05 липня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні доручення міського суду м. Прага Чеської Республіки про вручення судових документів ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
06.06.2017 року від Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшло доручення міського суду м. Прага Чеської Республіки про вручення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документу - вироку Міського суду у Празі Чеська Республіка від 18.03.2010 року, а також спеціального аркушу з інформацією для засудженого, в якому зазначено порядок оскарження вироку.

Судом ОСОБА_5 викликався судовими повістками, які повернулись до суду без вручення у зв`язку з тим, що адресат за вказаною у дорученні адресою не проживає.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2017 року аналогічне доручення було залишено без виконання у зв`язку з неможливістю його виконання через фактичне непроживання ОСОБА_6 за адресою, зазначеною у дорученні.

З метою виконання судового доручення судом здійснювався запит щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_6 та відповідно до інформації, що надійшла, ОСОБА_5 дійсно зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 .

Водночас статтею 29 Конституції України гарантоване право кожної особи на свободу та особисту недоторканність, а у відповідності до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382 від 11.12.2003 року кожна особа має право вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; а також на вільний вибір місця проживання чи перебування.

Отже реєстрація особи за певною адресою не є безумовною передумовою того, що така особа і фактично мешкає за такою адресою.

Як вже було з`ясовано судом при розгляді попереднього судового доручення та це повністю узгоджується з відомостями, які здобуті судом в ході виконання цього доручення, фактично ОСОБА_5 за зареєстрованим місцем проживання не мешкає.

Таким чином Шевченківським районним судом м. Запоріжжя були здійснені усі передбачені КПК України заходи для виклику ОСОБА_6 до суду з метою виконання доручення, які, однак, виявились безрезультатними.

Прокурор в судовому засіданні вказував, що за відсутності можливості виконати судове доручення, його належить повернути без виконання.

Статтею 564 КПК України визначено, що за запитом компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу документи та рішення, долучені до такого запиту, вручаються особі, визначеній у запиті, в порядку, встановленому цією статтею.

Суд для виконання запиту компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу викликає особу для вручення документів. Якщо особа не з`явилася без поважних причин, до неї може бути застосовано привід у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 135 КПК України передбачено, що особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

При цьому належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом, що регламентовано ст. 136 КПК України.

Привід у відповідності до положень КПК України полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Отже привід є заходом процесуального примусу, який пов`язаний з тимчасовим обмеженням одного з основоположних прав особи на свободу та особисту недоторканість, та може бути застосований у виключних випадках та за умови наявності безумовного підтвердження факту ухилення особи від явки до суду.

Застосування примусового приводу до особи, яка не була повідомлена про місце та час судового засідання та щодо якої відсутні данні про ухилення від явки до суду, суперечить вимогам чинного законодавства та є грубим та безпідставним обмеженням конституційних прав особи.

Як вже зазначалось судом, ОСОБА_5 за зареєстрованим місцем проживання не мешкає, судових повісток не отримує ані він, ані дорослі члени його родини, тож у суду немає будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_5 був сповіщений в установленому порядку про необхідність явки до суду та умисно ухилився від явки до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що були вжиті усі передбачені КПК України заходи для встановлення фактичного місця перебування ОСОБА_6 , однак, викликати його до суду з метою виконання судового доручення не виявилось можливим, у зв`язку з чим доручення належить повернути без виконання у зв`язку з неможливістю його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539, 564 КПК України,

УХВАЛИВ:
Повернути без виконання доручення Міського суду м. Прага Чеської Республіки про вручення ОСОБА_4 судових документів у зв`язку з неможливістю виконання вказаного доручення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1