справа № 488/1939/16-к
провадження № 1-кп/488/41/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2017 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі
головуючого судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
секретарівОСОБА_4 , ОСОБА_5
судового розпорядникаОСОБА_6
прокурорівОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченогоОСОБА_9
захисника обвинуваченогоОСОБА_10
потерпілихОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, українець, освіта середня спеціальна, не одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В ніч з 09 на 10 лютого 2016 року, близько опівночі, обвинувачений ОСОБА_14 , знаходячись за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_15 розпивали спиртні напої, коли між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, схопив ніж та умисно наніс ним ОСОБА_15 три удари в область верхньої кінцівки та грудної клітини, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді сліпих колото-різаних поранень грудної клітини та лівої верхньої кінцівки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням верхньої частини серця, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та потягло за собою смерть ОСОБА_15 .

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений суду пояснив, що 09.02.2016 року протягом дня вживав алкогольні напої. Ввечері того ж дня до нього прийшов свідок ОСОБА_16 , вони разом продовжили вживати алкогольні напої. Пізніше додому до обвинуваченого прийшли свідок ОСОБА_17 із ОСОБА_15 , разом вони вживали спиртні напої, потім ОСОБА_16 пішов додому, пізніше, в темну пору доби, обвинувачений із ОСОБА_15 провели додому й ОСОБА_17 , що проживає в іншому під`їзді цього ж будинку. Всього обвинувачений випив приблизно 500-600 мл горілки. Протягом вечора ніяких суперечок, сварок в компанії не було. Події, що відбувалися після повернення додому із ОСОБА_15 , пам`ятає частково. Так, пригадує, що стояв біля умивальнику на кухні, тримаючи в руці ніж, при цьому руки в нього були в крові. Подумавши, що це його кров, обвинувачений кинув ніж в раковину, вимив руки та побачив, що поранень у нього не було, після чого поклав ніж на підвіконня. Не пам`ятає, чи просив допомоги у сусідів.

Конфліктів із ОСОБА_15 у потерпілого ніколи не було, той ніколи не застосовував до обвинуваченого насильство, але розповідав, що служив у аеромобільних військах (ВДВ), володіє навичками рукопашного бою, приблизно за два місяці до події показував обвинуваченому, як вміє користуватися ножем. Обвинувачений не пам`ятає, чи застосовував ОСОБА_15 до нього в цей вечір фізичну силу, вважає, що міг застосовувати. Не виключає, що це він вбив ОСОБА_15 , але не пам`ятає цього.

Винність ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

Потерпіла ОСОБА_11 дружина ОСОБА_15 суду пояснила, що із обвинуваченим раніше не була знайома, наскільки їй відомо, конфліктів у її чоловіка ні з ким не було. 09.02.2016 року вони з чоловіком були вдома, той пішов на якусь зустріч. Останній раз розмовляла із ОСОБА_15 по телефону біля півночі в ніч з 09 на 10 лютого 2016 року, про його загибель дізналася вночі від працівників поліції.

ОСОБА_15 служив у аеромобільних військах (ВДВ), після його смерті потерпіла сама виховує двох дітей у віці 7 та 11 років. Відносини в родині були добрі, із ОСОБА_15 вони разом прожили 11 років, той був доброю людиною, завжди всім допомагав, любив дітей. Фізично був сильним, володів прийомами рукопашного бою, міг постояти за себе, але у нього був порок серця, підчас приступу міг впасти, на хвилину-дві втратити свідомість.

Потерпілий ОСОБА_12 брат ОСОБА_15 суду пояснив, що 09.02.2016 року вони після роботи поспілкувалися з братом, той посадив його на автобус та пішов додому, наступного дня дізнався, що того вбили. ОСОБА_15 потерпілий характеризує як спокійну, неконфліктну людину.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що о 19:00 годині 09.02.2016 року він зі свідком ОСОБА_17 прийшли до обвинуваченого, випили на трьох півлітрову пляшку горілки. Близько 19:30 свідок зібрався додому, в цей час подзвонив ОСОБА_15 , сказав, що прийшов з пляшкою горілки, свідок вийшов до нього надвір та вони вдвох продовжили вживання алкоголю. Через деякий час свідок із ОСОБА_15 повернулися до квартири обвинуваченого, де знаходилися останній та ОСОБА_17 . Свідок випив ще 100 грамів горілки та приблизно о 20:00 годині пішов додому, в квартирі залишалися обвинувачений, ОСОБА_15 та ОСОБА_17 . Конфліктів в компанії як в цей вечір, так і раніше не було, збиралися у обвинуваченого вони кожного тижня, іноді й частіше. Як ОСОБА_15 , якого свідок знав приблизно 10 років, так і обвинуваченого,з яким вони знайомі близько 4 років, свідок характеризує позитивно як спокійних, неагресивних людей.

Про те що сталося, дізнався вночі від співробітників поліції, які вилучили у нього одяг, що був на ньому в цей вечір, також у нього взяли зразки крові, біологічні зразки та відбитки пальців та долонь рук.

За декілька днів до цього особа на ім`я ОСОБА_19 , якій обвинувачений дозволив проживання в своїй квартирі, викрала у нього телефон та телевізор, можливо, підпоївши чимось обвинуваченого. Дізнавшись про викрадення майна, ОСОБА_15 , бажаючи допомогти, почав дзвонити ОСОБА_19 , домовлявся з ним про зустріч в Одесі.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що в лютому 2016 року, дату не пам`ятає, близько 18:00 години він, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, зайшов додому до обвинуваченого, там ще був ОСОБА_16 , вони втрьох випили горілки, обвинувачений розповів, що в нього викрали телевізор. Пізніше прийшов ОСОБА_15 , принісши з собою пляшку горілки об`ємом півлітра, її вони випили вчотирьох. Вони часто вживали алкоголь в квартирі обвинуваченого, кожного тижня, іноді до п`яти днів поспіль. Приблизно о 23:00 годині свідок пішов додому, його проводжали обвинувачений та ОСОБА_15 , конфліктів між ними не було. Вдома свідка зустріла мати, він ліг спати. Про вбивство свідок дізнався приблизно о 03:00 годині 10.02.2016 року, коли його привезли до відділу поліції. Обвинуваченого свідок характеризує позитивно, як спокійну людину.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 сусідка обвинуваченого суду пояснила, що вона з дочкою свідком ОСОБА_21 вже лягли спати, але раптом почули ніби щось важке впало, після чого їм в двері хтось почав стукати та сказав, що в сусідній квартирі когось порізали, треба викликати міліцію. Після цього вказана особа пішла на сходи, що вона робила потім свідкові невідомо. Чий це був голос свідок не знає, вказала, що це не був голос обвинуваченого. За їх викликом через 5-7 хвилин приїхала поліція, протягом цього часу свідок, побоюючись за своє здоров`я, не виходила з квартири.

Обвинуваченого свідок характеризує позитивно, ніколи з його боку не відчувала агресії. Час від часу він вживав із друзями алкоголь, сварок між ними свідок ніколи не чула.

Свідок ОСОБА_21 сусідка обвинуваченого суду повідомила, що приблизно о півночі в ніч з 09 на 10 лютого 2016 року прокинулася від грохоту двері обвинуваченого, яка знаходиться в одному тамбурі із вхідними дверми у квартиру свідка. В двері свідка почали стукати, чоловічий голос попросив викликати міліцію, кому належить голос свідок не впізнала. Свідкові здалося, що чоловік вийшов з тамбуру на сходи але, викликавши поліцію, вона з матір`ю не виходили з квартири, бо їм було страшно. Поліцейські приїхали швидко, заходили до них у квартиру, питали, хто що чув.

Обвинувачений не працював, регулярно вживав у себе вдома алкоголь із друзями, з ким конкретно свідкові невідомо. Між обвинуваченим та його друзями іноді бували конфлікти, з його квартири було чутно крики, але частіше все було спокійно. Взагалі, обвинувачений спокійна людина, навіть у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_22 інспектор патрульної поліції суду пояснив, що взимку 2016 року, підчас чергування, в нічний час, близько опівночі екіпажу патрульної поліції, у складі якого він знаходився, надійшло повідомлення про скандал в будинку АДРЕСА_3 . Прибувши за вказаною у виклику адресою, свідок у тамбурі перед квартирою побачив обвинуваченого, той показав в бік кухні, запросивши поліцейських, у тому числі свідка, зайти до квартири. На підлозі в кухні виявили тіло чоловіка без ознак життя, під ним була кров. Хтось з поліцейських викликав швидку медичну допомогу та слідчо-оперативну групу (надалі у тексті - СОГ), з цього моменту хтось з поліцейських постійно знаходився поруч із обвинуваченим. В квартирі, окрім обвинуваченого, нікого не було, той знаходився у стані алкогольного сп`яніння, сказав, що тільки-но прокинувся, нічого не бачив, у квартирі були інші люди. На шкарпетках обвинуваченого були сліди речовини, схожої на кров, видимих тілесних ушкоджень у обвинуваченого не було. На підвіконні у кухні знайшли ніж. Поліцейські перевірили під`їзд, там нікого не було. СОГ та швидка приїхали десь за 10 хвилин після виклику, проводила огляд квартири, обвинувачений при цьому був присутній. Права обвинуваченому свідок не роз`яснював, квартиру при свідкові не обшукували.

Після прибуття СОГ, за розпорядженням слідчого, возили обвинуваченого до наркологічного диспансеру на освідування, потім відвезли до відділу поліції. На свідкові був нагрудний реєстратор, який був увімкнений протягом всього часу знаходження поліцейських у квартирі обвинуваченого, свідок віддав реєстратор напарнику, коли потрібно було вийти з квартири. Спецзасоби до обвинуваченого не застосовували, наручники не одягали. В квартирі не було безладу, лише сліди боротьби на кухні перекинуті стільці, розбити стакани.

Свідок ОСОБА_23 інспектор патрульної поліції суду пояснив, що у лютому 2016 року, в нічний час, в ході патрулювання Корабельного району міста Миколаєва, отримали виклик про сварку в будинку на АДРЕСА_4 . Приїхавши на місце події, побачили обвинуваченого, який стяв біля дверей своєї квартири, та показував рукою всередину квартири, в бік кухні, де було виявлено тіло чоловіка без ознак життя. Хтось з поліцейських викликав швидку медичну допомогу та СОГ, в цей час один з поліцейських перевірив під`їзд на предмет наявності інших осіб, в під`їзді нікого не було. У свідка був реєстратор, який був увімкнений протягом всього часу знаходження членів екіпажу в квартирі, поліцейські передавали його один одному, у тому числі при огляді квартири. Обвинувачений в ході огляду квартири був поруч, не заперечував проти присутності поліцейських в квартирі, не чинив їм спротиву. Пізніше, після приїзду СОГ, обвинуваченого возили на освідування в лікарню та в Корабельний відділ поліції. На шкарпетках обвинуваченого були краплі бурого кольору. Обвинувачений не міг нічого зв`язко пояснити, оскільки знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, видимих тілесних ушкоджень у нього не було.

Підчас перевезення обвинуваченого до відділу поліції на нього були одягнені наручники, до цього ніякі спецзасоби до нього не застосовувалися.

Свідок ОСОБА_24 колишній співробітник поліції суду пояснив, що в ніч з 09 на 10 лютого 2016 року їх екіпаж отримав інформацію про конфлікт у квартирі в будинку АДРЕСА_3 та поїхав туди. По приїзду побачили, що в квартирі відчинені двері, біля дверей стояв обвинувачений, який жестом показав їм на двері кухні, в якій вони виявили труп чоловіка. Обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, ледве тримався на ногах, говорив незв`язно, пояснив, що із вбитим вони разом вживали алкоголь, потім він пішов спати та більше нічого не пам`ятає. В квартирі свідок бачив свіжовимитий ніж, на одязі обвинуваченого сорочці та носках були сліди, схожі на сліди крові, обвинувачений не міг пояснити, звідки вони. Тілесних ушкоджень у обвинуваченого не було, опору він не чинив. Сусідка, яка викликала поліцію, повідомила, що їй стукали у двері. Пізніше приїхала СОГ, за вказівкою члена якої обвинувачений перевдягнувся, а його одяг був вилучений. Через деякий час після прибуття СОГ свідок разом з патрульними покинув місце події. Спецзасоби до обвинуваченого свідок не застосовував, чи застосовували їх інші поліцейські не пам`ятає, права обвинуваченому не роз`яснював. Кого члени СОГ залучали в якості понятих не пам`ятає, сам свідок із патрульними лише перевірили кімнати на предмет наявності в них інших людей.

Свідок ОСОБА_25 колишня дружина обвинуваченого суду пояснила, що із обвинуваченим вони проживали однією родиною з 2005 по 2012 роки, рік до події, що трапилася, не спілкувалися. Свідок характеризує обвинуваченого як добру, дбайливу, неагресивну людину, яка мала проблеми із вживанням алкоголю, але намагалася з ними боротися, заробляла на життя ремонтами квартир.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні показання вказаних вище осіб, суд перевіряючи їх достовірність шляхом аналізу та співставлення між собою та з іншими доказами, приходить до наступних висновків.

Позицію обвинуваченого, який, не заперечуючи можливість вчинення ним вбивства ОСОБА_15 , вказував на те, що не пам`ятає обставин події, або пам`ятає їх лише уривками, суд не може визнати як визнання ним своєї вини, однак вважає за можливе посилатися на показання обвинуваченого у випадках, коли вони узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами, або не суперечать їм.

В ході огляду місця події квартири АДРЕСА_2 виявлено та вилучено сліди папілярних узорів, 2 кухонних ножа, один з яких з плямами речовини бурого кольору, військовий квиток на ім`я ОСОБА_15 , три скляні чарки, шапка в`язана чорного кольору з емблемою «Nike», куртка чорного кольору зі шкірозамінника з плямами речовини бурого кольору, дві скляні пляшки, одна пластикова пляшка, змив речовини бурого кольору з підлоги кухні, білі шкарпетки з речовиною бурого кольору, пара тапок чорного кольору з речовиною бурого кольору, мобільний телефон «Samsung Duos» з речовиною бурого кольору та кришка від задньої панелі вказаного телефону (т. 1, а.п. 83-101). Вказаний огляд, як вбачається з заяви обвинуваченого (т. 1, а.п. 82) був проведений за його добровільною згодою. Викладене узгоджується із показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також із інформацією, що міститься на відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, тобто в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений не заперечував проти проведення співробітниками поліції огляду місця події, самостійно вказав на приміщенні кухні, де знаходився труп ОСОБА_15 (т. 1, а.п. 173-174). Таким чином, суд не погоджується із доводами захисника щодо недопустимості даного доказу.

З інформації, що міститься у висновку експерта № 355 від 08.03.2016 року (т. 1, а.п. 103-120), вбачається, що з вилучених на місті події слідів папілярних узорів 2 залишені ОСОБА_15 , а 9 обвинуваченим. Окрім того, один слід долоні залишений не обвинуваченим, а іншою особою, у зв`язку із відсутністю відбитків долоні ОСОБА_15 , не вдалося встановити, чи не належить йому вказаний слід. Ще один слід непридатний для ідентифікації за ним особи. Витрати на проведення експертизи склали 3.175,44 гривень (т. 1, а.п. 102).

Обвинувачений фактично був затриманий о 01:00 годині 10.02.2016 року, протокол про його затримання був складений в період з 11:00 по 11:40 годину того ж дня, в ході затримання був вилучений одяг обвинуваченого светр чорного кольору в`язаний із білою полосою, що розташована на грудях, штани спортивні світлого кольору із плямами бурого кольору в нижній частині. Також у обвинуваченого виявлений синець на стегновій частині лівої ноги, окрім того, обвинувачений скаржився на болі в правій частині щелепи (т. 1, а.п. 120-122), аналогічні ушкодження гематоми на лівому стегні та лівій руці, виявлені при доставлені обвинуваченого 10.02.2016 року до ІТТ ГУНП в Миколаївській області (т. 1, а.п. 232). Аналізуючи заперечення захисника щодо порушення в ході затримання права обвинуваченого на захист, та щодо недопустимості у зв`язку з цим в якості доказу протоколу затримання обвинуваченого, суд зазначає наступне. Доручення на захист обвинуваченого було видано адвокатові ОСОБА_27 через 10 хвилин після початку складання протоколу затримання (т. 2, а.п. 112, 113). З урахуванням існування загальновідомої практики чергування адвокатів у певних районах міста Миколаєва для забезпечення їх швидкого прибуття за призначенням, наявності у вказаному протоколі підписів як обвинуваченого, так і захисника, які не висловили жодних заперечень за результатами його складання, а також того факту, що ані обвинувачений, ані його новий захисник не висловлювались щодо недостатньої якості правової допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_27 , не звертались з відповідними заявами до суду чи органів адвокатського самоврядування, суд вважає доводи захисника ОСОБА_10 надуманими.

В ході огляду трупу ОСОБА_15 (т. 1, а.п. 128-129) вилучено зрізи нігтів з лівої та правої долонь, зразки крові в рідкому стані та на марлі та одяг загиблого кофту чорного кольору, джинси, штани спортивні, чоботи, шкарпетки, труси з плямами бурого кольору, клапоть шкіри з тіла. В подальшому кофта чорного кольору, джинси, штани спортивні, чоботи, шкарпетки, труси та клапоть шкіри визнані речовими доказами, передані на зберігання до камери схову речових доказів (т. 1, а.п. 184, 185) та були (окрім клаптя шкіри) досліджені в судовому засіданні.

З інформації, що міститься у висновку експерта № 134 від 07.04.2016 року (т. 1, а.п. 170-172), вбачається, що смерть ОСОБА_15 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням верхівки серця, що супроводжувалось тампонадою колосердцевої сорочки кров`ю та внутрішньо плевральною кровотечею. При дослідженні трупу виявлені тілесні ушкодження у вигляді поранень в області грудної клітини і верхньої кінцівки з наявністю раневих каналів, крововиливів в місцях ушкоджень та ушкодженням внутрішніх органів, саден в області голови, крововиливів в області верхніх кінцівок, що носять зажиттєвий характер. Вказані вище поранення є колото-різаними та утворилися від дії плоского колюче-ріжучого предмету по типу клинка ножа. Одне з поранень є проникаючим та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть та має прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Два інших поранення є сліпими, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Садни в області голови та крововиливи в області верхніх кінцівок могли утворитися внаслідок дії тупого твердого предмету та належать до легких тілесних ушкоджень, що може свідчити про боротьбу в момент посягання на життя ОСОБА_15 .

З висновку експерта № 44 від 17.02.2016 року вбачається, що у обвинуваченого виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в області верхніх та нижніх кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та могли утворитися від трьох п`яти дій тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, при чому крововилив в області нижньої кінцівки за механізмом удару, а крововиливи в області верхніх кінцівок за механізмом здавлення (т. 1, а.п. 127).

Як зазначалося вище, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 заявили про відсутність в цей вечір будь-яких конфліктів в їх компанії. При цьому, з висновків вищевказаних експертиз вбачається, що і у обвинуваченого і на трупі ОСОБА_15 виявлені подібні тілесні ушкодження, що, на переконання суду підтверджує виникнення конфлікту між обвинуваченим та ОСОБА_15 .

Захисником зверталася увага суду на розходження в описі поранень на тілі ОСОБА_15 у протоколі огляду трупа та у висновку експерта № 134 від 07.04.2016 року. В ході допиту експерта ОСОБА_28 останній показав суду, що інформація, викладена у висновку експерта є більш точною та детальною, вона вказувалася ним особисто, при цьому і при огляді трупа і при проведенні вказаної експертизи, безумовно досліджувався один й той особа була встановлена експертом за інформацією, наданої слідчим, у тому числі, вказаної у постанові про проведення експертизи.

За таких обставин суд не погоджується із позицією захисника щодо недопустимості протоколу огляду трупа, як доказу.

Суд також не може погодитися із позицією захисника щодо невизначеності знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи низку взаємопов`язаних доказів, які узгоджуються між собою показання обвинуваченого, відповідно до яких останній пам`ятає, як тримав у своїх руках ніж, що був у крові, вимив його та поклав на підвіконня, де той пізніше був вилучений в ході огляду місця події та на клинці якого, як вбачається з висновку експерта № 357/316/875 від 29.04.2016 року (з урахуванням висновків експертиз № 151 від 14.04.2016 року (т. 1, а.п. 145-148) та № 152 від 14.04.2016 року (т. 1, а.п. 150-154)) наявні клітини з ядрами з домішкою крові людини, генетичні ознаки яких збігаються із генетичними ознаками крові ОСОБА_15 і не збігаються з генетичними ознаками крові обвинуваченого, а на руків`ї клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються із генетичними ознаками крові ОСОБА_15 та обвинуваченого (т. 1, а.п. 156-169) (витрати на проведення експертиз склали 3.175,44 гривень + 3.175,44 гривень + 8.642,28 гривень (т. 1, а.п. 144, 149, 155)), а також того, що згідно з висновком експерта № 134 від 07.04.2016 року (т. 1, а.п. 170-172) смерть ОСОБА_15 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, що утворилося від дії плоского колюче-ріжучого предмету по типу клинка ножа, суд вважає, що знаряддя злочину було встановлено.

Окрім того, обидва ножі, вилучені в холі огляду місця події, визнані речовими доказами, передані на зберігання до камери схову речових доказів (т. 1, а.п. 194, 195) та були досліджені в судовому засіданні, при чому обвинувачений заявив, що один з ножів схожий на належний йому кухонний ніж, а інший ніж він не впізнає, оскільки на ньому зламана кінцівка ножу, а в нього не було ножів із такими ушкодженнями. Той ніж, який обвинувачений впізнав, як свій, відповідно до висновку експерта № 357/316/875 від 29.04.2016 року і містив на собі клітини з ядрами з домішкою крові ОСОБА_15 .

Доводи захисника щодо недопустимості вищевказаного доказу, а також висновків експертиз № 174 від 15.02.2016 року (т. 1, а.п.130-131), № 181 від 23.03.2016 року (т. 1, а.п. 135-137), № 182 від 22.03.2016 року (т. 1, а.п. 139-140), № 183 від 22.03.2016 року (т. 1, а.п. 142, 143), № 152 від 14.04.2016 року є неспроможними, оскільки відібрання зразків для експертизи було проведене із дотриманням норм КПК України, зазначення прізвища обвинуваченого як « ОСОБА_29 », з урахуванням того, що усі обставини подій, в результаті яких вилучаються зразки та проводяться експертизи, відповідають обставинам даного кримінального провадження, є явною опискою слідчого, та не може тягнути наслідків визнання вказаних доказів недопустимими (т. 2, а.п. 104, 105-106, 107, 108).

В ході досудового розслідування із обвинуваченим був проведений слідчий експеримент, в ході якого останній розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення (т. 1, а.п. 175-181). В судовому засіданні після перегляду відеозапису проведення слідчого експерименту (т. 1, а.п. 182, 183), обвинувачений заявив, що при проведенні слідчого експерименту співробітники поліції не давали йому вказівок щодо показань, він показував та розказував все добровільно, при цьому частково події він пам`ятав, а частково робив логічні висновки із відомих йому обставин. При цьому, проаналізувавши заперечення захисника, суд доходить висновку, що слідчий експеримент проведений за добровільною згодою обвинуваченого, в ході його проведення обвинувачений не відчував тиску співробітників поліції, його право на захист було забезпечене участю у проведенні слідчого експерименту захисника адвоката ОСОБА_27 , при цьому сам обвинувачений в ході судового розгляду не заперечував обставин, викладених ним в ході експерименту.

Вивченням особистості потерпілого встановлено, що він був повнолітнім (т. 1, а.п. 196), у 1999-2000 роках проходив військову службу у Збройних силах України (т. 1, а.п. 197-198), був не судимим (т. 1, а.п. 199), на обліку у лікаря-нарколога (т. 1, а.п. 200, 201) та лікаря-психіатра (т. 1, а.п. 202 .203) не перебував, за місцем проживання характеризувався посередньо (т. 1, а.п. 204).

В обвинувальному акті в якості свідка вказана також ОСОБА_30 мати свідка ОСОБА_17 , однак в судовому засіданні прокурор відмовився від виклику та допиту останньої в судовому засіданні у зв`язку з її смертю (т. 2, а.п. 127).
Інших доказів в ході судового розгляду ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту суду для дослідження надано не було.
Захисником висунуто декілька взаємовиключних версій загибелі ОСОБА_15 , які послідовно перевірені судом шляхом аналізу досліджених в судовому засіданні доказів та узгодження із ними викладених версій.

Так, версії щодо вчинення вбивства ОСОБА_15 одним зі свідків ОСОБА_16 чи ОСОБА_17 спростовані показаннями не тільки свідків, але й самого обвинуваченого, які втрьох чітко вказують, що до моменту вбивства обидва свідки покинули квартиру обвинуваченого спочатку пішов ОСОБА_16 , а потім обвинувачений із ОСОБА_15 провели додому ОСОБА_17 , при чому обвинувачений заявив, що .не дивлячись на знаходження у стані алкогольного сп`яніння, усі події до повернення додому від квартири свідка ОСОБА_17 він пам`ятає добре. Окрім того, судом не досліджувалися жодні докази, що могли б свідчити про те, що один зі свідків пізніше повернувся на місце події.

Наступна версія щодо причетності до вбивства ОСОБА_15 третьої особи також, на переконання суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. При цьому захисник посилалася, у тому числі на показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , які в суді заявили, що не впізнали голос особи, яка стукала їм у двері, повідомляючи про вбивство у сусідній квартирі, а потім ця особа пішла не в бік квартири, а до сходів. З урахуванням того, що свідки були вказаним стуком розбуджені близько опівночі, у зв`язку з чим перебували у збудженому, знервованому стані, а також того, що обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`яніння (його річ на досліджених судом відеозаписах з реєстраторів патрульних поліцейських суттєво відрізнялась від речі на відеозаписі слідчого експерименту та в залі суду) суд скептично ставиться до вказаних показань. Після прибуття на місце події співробітників поліції обвинувачений, як вбачається як з показань останніх, так і відеозапису з їх реєстратора, вказував на присутність в квартирі інших осіб, що відповідає дійсності, але ці особи, як встановлено судом ОСОБА_17 та ОСОБА_16 покинули квартиру до вбивства ОСОБА_15 . Ані сам обвинувачений, ані інші свідки при цьому не вказують на присутність в квартирі іншої особи.

Перевіряючи викладену захисником позицію захисту щодо спричинення обвинуваченим смерті ОСОБА_15 в межах або з перевищенням необхідної оборони, суд доходить наступних висновків. Дійсно в ході спільного розпиття алкогольних напоїв між обвинуваченим та ОСОБА_15 виник конфлікт, в ході якого вони спричинили один одному тілесні ушкодження.

Відповідно до статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. При цьому, при розгляді справ про необхідну оборону суду необхідно з`ясувати, чи мала особа, яка захищалась, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Так, при з`ясуванні вказаних обставин судом встановлено, що як обвинувачений, так і ОСОБА_15 систематично вживали алкогольні напої, у той же час це не призводило до виникнення між ними конфліктів, таким чином поведінка ОСОБА_15 в стані алкогольного сп`яніння не викликала побоювань з приводу загрози для життя обвинуваченого. Обидва обвинувачених перебували у стані алкогольного сп`яніння (концентрація алкоголю в крові трупа ОСОБА_15 відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння), вони обидва є чоловіками, їх різниця у віці не є такою, що надає одному з них вирішальну перевагу, обидва проходили військову службу у збройних силах. З інформації, що досліджена судом при відтворені відеозапису слідчого експерименту, яку обвинувачений не заперечив і в судовому засіданні, вбачається, що саме він був ініціатором конфлікту, взявши ОСОБА_15 за руку, щоб примусити того піти з квартири. При цьому, тілесні ушкодження, що були спричинені ними один одному в ході розвитку даного конфлікту шляхом нанесення ударів руками, ногами та за механізмом здавлення, носили характер легких тілесних ушкоджень та не свідчать про наявність небезпеки для життя обвинуваченого, а експерт ОСОБА_28 в ході допиту в залі суду вказав, що неможливо визначити, в якій послідовності спричинялися ножові поранення.
Таким чином, суд доходить висновку про те, що в ході аналізу версій захисту усі сумніви щодо винуватості обвинуваченого були вирішені і не можуть бути визнані розумними.

Окремо суд хоче зазначити, що захисник вказує на порушення прав сторони захисту, передбачених статтями 89, 358 КПК України шляхом ненадання стороні захисту для ознайомлення оголошених в судовому засіданні письмових доказів, що не відповідає дійсності. Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. В ході дослідження письмових доказів від сторони захисту не надходило жодних заперечень щодо обсягу їх оголошення стороною обвинувачення, сторона захисту нічим не виразила свої заперечення проти такого способу їх дослідження, висловивши думку щодо можливості їх долучення до матеріалів кримінального провадження, а через декілька місяців сторона свою позицію та вимагала повторного оголошення вказаних доказів судом у повному обсязі, що виходить за межі компетенції суду. При цьому стороні захисту була надана можливість ознайомитися з матеріалами провадження та зробити копії необхідних документів (т. 1, а.п. 244, т. 2, а.п. 5), тобто судом учасникам провадження були створені рівні можливості для користування своїми процесуальними правами.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що досліджені судом докази не містять суттєвих суперечностей, узгоджуються між собою, суд вважає їх такими, що можуть з точки зору належності та допустимості доказів, бути покладені у основу вироку суду.

При цьому, враховуючи обране обвинуваченим знаряддя вчинення кримінального правопорушення ніж, нанесення двох ударів в область грудної клітини, суд робить висновок про те, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускав їх настання, що примушує суд критично ставитися до його показань про те, що він не мав наміру на спричинення смерті ОСОБА_15 .

Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинуваченого, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) суд кваліфікує за частиною 1 статті 115 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (т. 1, а.п. 210, 211), ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимий, розлучений (т. 1, а.п. 214), освіта середня спеціальна (т. 1, а.п. 216), не працює (т. 1, а.п. 217), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 1, а.п. 218, 219), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від алкоголю, хронічний алкоголізм 2 ст» (т. 1, а.п. 220, 221), у 1991-1993 роках проходив військову службу у Збройних силах України (т. 1, а.п. 222, 223), за місцем проживання співробітниками поліції характеризується посередньо (т. 1, а.п. 224) та позитивно (т. 1, а.п. 225), головою ОСББ за місцем проживання позитивно (т. 1, а.п. 227), а за місцем утримання - посередньо (т. 1, а.п. 228), протягом 1997 2015 років періодично звертався до Вітовської (Жовтневої) ЦРЛ за медичною допомогою (т. 1, а.п. 229, 230, 231), страждає на ряд захворювань, отримує лікування в умовах медико-санітарної частини СІЗО міста Миколаєва, має задовільний стан здоров`я (т. 1, а.п. 233).

Відповідно до інформації, що міститься в висновку експерта № 122 від 11.03.2016 року, обвинувачений не страждає та не страждав в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності та слабоумство, а виявляє ознаки синдрому залежності від алкоголю. На час кримінального правопорушення знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, а також на даний момент може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1, а.п. 234-239).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, який є умисним, насильницьким, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд, на підставі статті 66 КК України визнає відшкодування ним спричиненої матеріальної шкоди (у розмірі, визначеному потерпілою) та часткове відшкодування моральної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до пункту 15 частини 1 статті 67 КК України, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується інформацією, що міститься у виписці № 395 із медичної карти хворого, відповідно до якої о 03 годині 30 хвилин 10.02.2016 року у Миколаївському обласному наркологічному диспансері у обвинуваченого виявлено гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю, без ускладнень (т. 1, а.п. 126).

Обговорюючи вид та розмір покарання, що має бути призначений обвинуваченому, суд доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у розмірі, що буде достатнім як для покарання обвинуваченого, так і для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Як зазначалося вище, обвинувачений був затриманий о 01:00 годині 10.02.2016 року (т. 1, а.п. 120), ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12.02.2016 року (т. 1, а.п. 17) до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який після цього не змінювався (т. 1, а.п. 18, 25, 34, 38, 61, 72, 240, т. 2, а.п. 28) та є чинним на момент винесення вироку.

Вилучені в ході досудового розслідування шапка в`язана чорного кольору з емблемою «Nike», військовий квиток на ім`я ОСОБА_15 визнані речовими доказами та передані на зберігання до камери схову речових доказів та потерпілій відповідно (т. 1, а.п. 186, 187), при цьому шапка була досліджена за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні. Аналогічно, були досліджені білі шкарпетки, гумові капці, спортивні штани світло-сірого кольору, светр чорного кольору, два змиви речовини бурого кольору, куртка зі шкірозамінника, зразки крові ОСОБА_9 та ОСОБА_15 на марлі (т. 1, а.п. 188, 189), а також запаковані сліди папілярних узорів, 3 скляні чарки, дві скляні пляшки об`ємом по 0,5 літрів кожна, пластикова пляшка об`ємом 0,5 літра (т. 1, а.п. 190, 191), запаковані зразки крові обвинуваченого та ОСОБА_15 визнані речовими доказами та передані на зберігання до камери схову речових доказів (т. 1, а.п. 192, 193).

В ході дослідження в судовому засіданні вказаних речових доказів було встановлено, що усі вони містилися у запакованих пакетах, які виключали доступ до них сторонніх осіб.

ОСОБА_11 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути на її користь з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 15.000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень та моральну шкоду у розмірі 100.000,00 (сто тисяч) гривень (т. 1, а.п. 42). Обвинувачений вказаний позов визнав у повному обсязі та протягом судового розгляду через свого захисника відшкодував потерпілій спричинену матеріальну та (частково у розмірі 49.500,00 гривень) моральну шкоду (т. 1, а.п. 205, 206, 207, т. 2, а.п. 142, 143, 144). В судовому засіданні сторони підтвердили, що на даний час залишок спричиненої шкоди, що підлягає стягненню із обвинуваченого, складає 51.500,00 (п`ятдесят одну тисячу п`ятсот) гривень.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала. При вирішенні питання стосовно обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України, суд виходить із наступного. Діями обвинуваченого дійсно спричинена потерпілій моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які остання зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою обвинуваченого. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд, у відповідності до частини 3 статті 23 ЦК України враховує характер кримінального правопорушення (злочину), вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілої, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого, вимоги розумності та справедливості, а також майновий стан обвинуваченого, приходячи, таким чином, до висновку про повне задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди з урахуванням вже сплачених обвинуваченим коштів, а з урахуванням того, що відповідна заява про зменшення позовних вимог у письмовому вигляді до суду не подавалася до часткового задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Строк відбування ОСОБА_31 призначеного покарання рахувати з дати фактичного затримання 10.02.2016 року, зарахувавши у даний строк на підставі статті 72 КК України період знаходження обвинуваченого під вартою по даному кримінальному провадженню з 10.02.2016 року по день, що передує дню набрання вироком законної сили включно із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) за 2 (два) дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_32 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Позов ОСОБА_11 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди 51.500,00 (п`ятдесят одну тисячу п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз, в сумі 18.168,60 гривень (вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень 60 копійок) (а.п. 102, 144, 149, 155).

Речові докази, а саме:

-відеозаписи з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, відеозапис проведення із обвинуваченим слідчого експерименту зберігати в матеріалах провадження (а.п. 173-174, 182, 183);

-куртку зі шкірозамінника, чоботи чоловічі повернути за належністю потерпілій ОСОБА_11 ;

-військовий квиток на ім`я ОСОБА_15 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_11 (а.п. 186, 187);

-шапку в`язану чорного кольору з емблемою «Nike», кофту чорного кольору, джинси, штани спортивні, шкарпетки, труси, клапоть шкіри, 2 ножі, білі шкарпетки, гумові капці, спортивні штани світло-сірого кольору, светр чорного кольору, два змиви речовини бурого кольору, зразки крові ОСОБА_9 та ОСОБА_15 на марлі, сліди папілярних узорів, 3 скляні чарки, дві скляні пляшки об`ємом по 0,5 літрів кожна, пластикова пляшка об`ємом 0,5 літра, зразки крові ОСОБА_9 та ОСОБА_15 - знищити (а.п. 184, 185, 186, 187, 188, 189, 190, 191 192, 193, 194, 195).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, що утримується під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

судді
ОСОБА_3

ОСОБА_2