1-кп/381/21/17
381/2243/16-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м.Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001996 від 02.11.2013 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білоцерківці Бобровицького району Чернігівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який є батьком двох дітей, один з яких неповнолітній, офіційно не працює, є інвалідом 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
встановив:
ОСОБА_3 вчинив шахрайство за наступних обставин.
Так в січні 2013 року ОСОБА_3 з метою збагачення за рахунок заволодіння чужим майном, перебуваючи в м. Фастові, Київської області, шляхом обману та зловживання довірою вирішив заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 .

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 вирішив завести в оману ОСОБА_7 та повідомив, що має можливість в Румунії придбати автомобілі «Дачія Логан» або «Рено Логан» за помірними цінами і в подальшому дані автомобілі зареєструвати в Україні, зазначивши, що для цього необхідні будуть кошти в валюті 3200 доларів США за які він, через знайомих, здійснить придбання автомобілів.

В подальшому ОСОБА_7 при спілкуванні зі своєю знайомою ОСОБА_8 , повідомив, що має намір придбати автомобіль за кордоном і під час даної розмови ОСОБА_8 вказала, що також хоче здійснити придбання автомобіля та попросила допомогти їй в цьому.

Відповідно до прохання ОСОБА_8 , ОСОБА_7 познайомив її з ОСОБА_3 , який також вирішив завести в оману ОСОБА_8 , повідомивши їй, що має можливість в Румунії придбати автомобілі «Дачія Логан» або «Рено Логан» за помірними цінами і в подальшому дані автомобілі зареєструвати в Україні, зазначивши, що для цього необхідні будуть кошти в валюті 7000 доларів США за які він, через знайомих, здійснить придбання автомобілів.

Так, на початку лютого 2013 року приблизно о 16 годині, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збагачення за рахунок заволодіння чужим майном, перебуваючи в м. Фастові, Київської області зустрівся з ОСОБА_7 , який запропонував йому піти до квартири свого знайомого ОСОБА_9 , розташованої по АДРЕСА_3 , для вирішення питання про придбання автомобілів.

Перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 шляхом обману, а саме, пообіцявши ОСОБА_7 придбати автомобілі «Дачія Логан» або «Рено Логан» для нього та ОСОБА_8 , спонукав ОСОБА_7 добровільно передати йому свої кошти в сумі 3200 доларів США ( по курсу 8 гривень 00 копійок) на загальну суму 25600 гривень та кошти ОСОБА_8 в сумі 7000 доларів США ( по курсу 8 гривень 00 копійок) на загальну суму 56000 гривень, після чого отримавши вище вказані кошти від ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , завершуючи свій злочинний умисел, не маючи при цьому наміру виконувати домовленості в придбанні вище вказаних автомобілів, з місця події зник, розпорядившись отриманими грошима на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 25600 гривень та потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 56000 гривень.

Тому суд вважає ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за ознакою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у висунутому звинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України категорично заперечував і пояснював, що з потерпілим ОСОБА_7 знайомі з 2004 року, разом працювали спочатку на агрофірмі, потім до лютого 2013 року працював водієм у ОСОБА_7 в адвокатській конторі. У 2013 році обвинувачений звернувся до нього з проханням позичити грошові кошти в сумі 1500 доларів США. Гроші були потрібні обвинуваченому для придбання автомобіля для себе. Як далі пояснював обвинувачений, в той час можна було придбати автомобіль за 2500 доларів США , 1500 доларів він мав намір позичити у ОСОБА_7 , ще 1000 доларів у свого брата. Хотів придбати автомобіль та таксувати, і з зароблених грошей повертати борг. Взимку 2013 року він зустрівся із ОСОБА_7 у м. Фастові в районі Привокзальної площі, далі пішли із ОСОБА_7 на квартиру ОСОБА_9 , де ОСОБА_7 відрахував 1500 доларів США, які обвинувачений перерахував та склав у конверт. В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_9 провели його на Привокзальну площу та посадили на автобус до Києва. Автомобіль обвинуваченому придбати не вдалося, а кошти розійшлися. Як зазначив ОСОБА_3 , він дійсно не виконав домовленостей та не повернув ОСОБА_7 позичені кошти. Також йому було відомо, що ОСОБА_7 взяв гроші у ОСОБА_8 .. ОСОБА_7 неодноразово ставив вимогу про повернення коштів, навіть пропонував, щоби матір обвинуваченого написала заповіт на нього, на що обвинувачений не погодився. Ми зустрічались з даного приводу в Києві на Одеській трасі, я обіцяв, що поверну кошти, сказав, що, можливо, з паїв віддам, навіть підписав розписку на початку червня, як хотів ОСОБА_7 , там була вказана сума 3200 доларів США. Також ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 приїжджав до моєї матері в село. Я сказав матері, що брав у нього в борг 1500 доларів США. Вони з моєю матір`ю посварились, так як ОСОБА_7 вимагав, щоб ми продавали хату в селі та віддавали кошти, погрожував, що як не віддамо коштів, то він мене посадить. З того часу між нами неприязнь. ОСОБА_8 приїзжала в село з ОСОБА_7 , так як свої гроші вона віддала ОСОБА_7 . Чоловік ОСОБА_8 телефонував мені , хотів, щоб я повернув гроші, але про якусь конкретну суму не йшлося. Про жодне придбання автомобілів з Румунії для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не йшлося, вони ввели слідство в оману. Так як позичені кошти ОСОБА_7 не повернув, а з того часу вже 4 роки пройшло, тому з урахуванням процентів за цей час, цивільний позов ОСОБА_7 визнаю в повному обсязі. Проти цивільного позову ОСОБА_8 заперечив категорично , оскільки у неї грошей не позичав.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчинені ним заволодіння майном потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), його вина у даному злочині за викладених вище обставин підтверджується, крім власне його показів, в яких не заперечуються обставини з фактичного боку (місце, час, обставини спілкування з потерпілим ОСОБА_7 з приводу передачі коштів, подальше неодноразове спілкування з ОСОБА_7 та з ОСОБА_8 з приводу повернення грошових коштів), сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтвердив, що із обвинуваченим ОСОБА_3 протягом тривалого часу, а саме, з 2003 року, підтримував дружні стосунки. Часто спілкувались із ним як по роботі , так і поза її межами. Зазначив, що у його користуванні був автомобіль ВАЗ, наприкінці 2012 року кредитні виплати по даному автомобілю закінчувались, тому він вирішив продати його та придбати собі інший іноземного виробництва, а саме, «Дача» чи «Рено». Зупинив свою увагу саме на цих двох марках завдяки ОСОБА_3 , який тривалий час таксував на автомобілі «Дача» , чув від ОСОБА_3 схвальні відгуки про нього, що він добре експлуатується в Україні. Вартість автомобіля в салоні в той час була 8-12 тис. доларів США. Придбати автомобіль в салоні потерпілий не міг, та пристав на пропозицію ОСОБА_3 , який запропонував придбати автомобіль в Румунії та пригнати його в Україну. Так, ОСОБА_3 пропонував, що чоловік його двоюрідної сестри, який є громадянином Румунії придбає автомобіль в Румунії, прижене його в Україну, земляк ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_10 . Який працює у одному з МРЕВ м.Києва допоможе його швидко оформити. Для придбання автомобіля зі слів ОСОБА_3 було необхідно 3200 доларів США та 1-2 місяці часу. З ОСОБА_8 та її чоловіком знайомий дуже давно з початку 1990-х років, при спілкуванні розповів про пропозицію ОСОБА_3 , і вона теж виявила бажання таким чином придбати автомобіль з Румунії, але іншої модифікації універсал «Рено Логан» . Я розказав та познайомив її з ОСОБА_3 .. ОСОБА_8 придбання автомобіля мало коштувати 7000 доларів США. На початку лютого 2013 року домовились про передачу коштів. В той день була дуже погана погода сніг, хляпа і ОСОБА_8 , яка працювала на залізниці, через такі погодні умови не змогла вирватись із роботи , і тому попросила його передати її кошти ОСОБА_3 . ОСОБА_3 приїхав до ОСОБА_11 . Вони зустрілись біля 5 школи. Через погодні умови, що були того дня, щоб не передавати та не перераховувати кошти на вулиці, потерпілий зателефонував своєму товаришу ОСОБА_9 , . який жив неподалік та робив у той час у себе на квартирі ремонт, та попросив у нього дозволу зайти до нього до квартири щоб передати кошти, на що останній погодився. Перебуваючи у ОСОБА_9 на квартирі у його присутності він передав ОСОБА_3 3200 доларів США своїх коштів та 7000 доларів США потерпілої ОСОБА_8 (у доларах переважно, були також євро та гривні) на придбання автомобілів, ОСОБА_9 кошти не рахував, проте він знав чиї вони та знав про їх призначення. ОСОБА_12 запропонував загорнути гроші в папір, та перемотати ізолентою. В подальшому потерпілий ОСОБА_7 із ОСОБА_9 провели обвинуваченого на Привокзальну площу та посадили на автобус до Києва. Потерпілий чекав 3 місяці, продовжував відносини. В подальшому почав цікавитись що там з автомобілями, на що ОСОБА_3 відповідав, що все йде по плану., потім він хворів, потім посварився з дружиною та переїхав із с. В. Снітинка в с. Білоцерківці Чернігівської області, ставі рідше виходити на зв`язок. На початку червня 2013 року потерпілий наполіг на особистій зустрічі з обвинуваченим, і вони зустрілись в Києві. Він надрукував розписку про передачу в борг 3200 доларів США з метою мобілізувати ОСОБА_3 , оскільки був з ним в добрих відносинах і не міг уявити, що доведеться зустрічатись з ним в суді. ОСОБА_3 розписку підписав, однак рідше став виходити на зв`язок. Потім вони ще раз зустрілись біля Магелану в Києві, при цьому був присутній ОСОБА_9 , під час цієї зустрічі ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_9 повідомив, що він з самого початку не мав наміру виконувати свої обіцянки щодо придбання автомобілів, а гроші йому були потрібні на гральні автомати, і він їх вже програв. Однак знову обіцяв, що поверне кошти з орендної плати за паї, яку має намір отримати на кілька років вперед. Про цю зустріч та слова ОСОБА_3 потерпілий розказав ОСОБА_8 . У вересні жовтні 2013 року після закінчення сільськогосподарських робіт вони з ОСОБА_8 знову поставили перед Обельцем питання про повернення коштів, на що він повідомив, що гроші в с. Носівка Чернігівської області, де у нього паї. Вони з ОСОБА_8 поїхали в с. Носівка, але обвинувачений подзвонив і сказав, щоб вони не їхали, він сам привезе гроші. Однак вони з ОСОБА_8 приїхали в с. Носівку, обвинуваченого не застали, а по телефону він їм сказав, що в Носівці його немає і грошей теж немає, і він має намір повіситись. Після цього вдвох з ОСОБА_8 поїхали в с.Білоцерківці до його матері, потерпілий знав, де вона живе, так як бував там раніше. Зустрілись з покійною матір`ю , обвинуваченого не застали. Матір сказала, що віддала йому свою пенсію, він ще позичив у сусідів та поїхав в Київ гроші віддавати, але він не приїхав та гроші не віддав. Про його схильність грати у автомати знали давно, він часто губив паспорт, мобільні телефони, а насправді лишав в ломбарді. Часто потерпілий позичав йому невеликі суми. Коли передавав гроші повністю йому довіряв, так як були друзями, знав, що у нього є двоюрідна сестра, яка заміжня за громадянином Румунії, знав про знайомого у МРЕВ, тому підстав вважати, що обвинувачений обдурить нас та не виконає свої обіцянки не було.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_7 знає давно, він працював з її чоловіком. Одного разу при зустрічі він повідомив, що має намір придбати автомобіль з Румунії через свого товариша ОСОБА_3 , а потім його зареєструвати в Україні. Потерпіла теж захотіла придбати таким чином автомобіль тільки іншого класу. ОСОБА_7 познайомив її з ОСОБА_3 та було вирішено, що на придбання автомобіля необхідно 7000 доларів США. Вона позичила необхідну їй суму на придбання автомобіля та в подальшому вони втрьох домовились про зустріч. Однак потерпіла ОСОБА_8 в той день не змогла відпроситися з роботи та передала свої гроші в сумі еквівалентній 7000 доларів (різними купюрами в доларах, євро та гривні) через ОСОБА_7 , а він в свою чергу передав їх ОСОБА_3 в червня 2013 року почала хвилюватись, телефонувала ОСОБА_7 він зустрічався з цього приводу з ОСОБА_3 , і той сказав, що програв всі гроші, однак пообіцяв повернути з орендної плати за земельні паї. Восени вона з ОСОБА_7 поїхала в с. Носівку, де у нього паї, потім в с. Білоцерківці до його матері, однак ніякого результату не було, ні автомобіля, ні грошей вони не отримали. Потерпіла сама особисто неодноразово телефонувала обвинуваченому, вірила, що поверне, але в одній з останніх розмов він їй сказав, що гроші віддавати не буде. Втрьох при передаванні грошей не зустрічались, свідків цього не було, розписку не брала. Потерпіла просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що з потерпілим ОСОБА_7 та з обвинуваченим ОСОБА_3 товаришує дуже давно. Взимку 2013 року якраз робив ремонт у себе на квартирі по АДРЕСА_5 , йому зателефонував ОСОБА_7 та попросився прийти до квартири. ОСОБА_7 прийшов разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_3 при мені перерахував кошти, назвав при мені суму, але суми точно не пам`ятаю, але судячи по купюрам і кількості сума була чималенька, там були долари, євро і гривні. Ми знайшли шматок паперу та замотали ці кошти, а потім перев`язали ізолентою. ОСОБА_3 склав їх у внутрішній карман куртки, потім ми провели разом з ОСОБА_7 . ОСОБА_3 на автобус до Києва.. ОСОБА_3 мав в подальшому передати в Києві ці кошти для вирішення якогось питання . Пізніше від ОСОБА_7 дізнався, що ОСОБА_3 питання не вирішив, і гроші не повернув. Разом з ОСОБА_7 їздив на зустріч з ОСОБА_3 до Києва біля ВДНХ. Тоді мова зайшла про гроші, які Обелець взяв. Він сказав, що прогорав їх, але обіцяв повернути. Наскільки свідку відомо, гроші ОСОБА_3 так і не повернув.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що у нього неприязні стосунки з ОСОБА_3 з того часу, як ОСОБА_3 позичив у нього гроші в сумі 1500 грн та не віддав, хоча тривалий час обіцяв. Свідок повідомив, що зі слів ОСОБА_7 знає, що ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_7 ще в 2013 році на покупку машини на квартирі у Журбенка велику суму. Також зі слів ОСОБА_14 , свідку відомо про існування у ОСОБА_3 сестри, у якої чоловік громадянин Румунії і який може привезти машину, також свідку відомо про односельчанина у МРЕВ, який свого часу допомагав знайомому свідка. Свідок зазначив, що знає про те, що серед тих грошей що взяв ОСОБА_3 були гроші ОСОБА_8 .. З цього приводу ОСОБА_8 з ОСОБА_7 зустрічались та обговорювали, вона переживала так як сума велика. Також свідок повідомив, що його знайомий ОСОБА_15 мав намір взяти буса, передавав ОСОБА_14 для цього гроші, ОСОБА_3 гроші взяв, буса так і не було пригнано, а гроші ОСОБА_3 . Володіну так і не повернув.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що з ОСОБА_3 у 2009 році його познайомив ОСОБА_13 .. Вони з ОСОБА_3 мали домовленість, що той допомагає свідку у придбанні автомобіля «Форд Транзит», для початку свідок передав ОСОБА_3 завдаток 1000 доларів США, через деякий час ОСОБА_3 зателефонував та сказав, що машина на території України треба розрахуватись, вони з ОСОБА_3 зустрілись і свідок передав ще 1500 доларів, вже мали бути документи. Однак 2 місяці пройшло ні машини, ні документів не було. ОСОБА_3 озвучував різні причини. Потім знову попросив зустрітись та передати ще 2000 доларів, і 2500 грн вже мав бути розпечатаний техпаспорт. ОСОБА_3 навіть розписку написав , однак вказав не ту дату і рік, якого тоді ще не було, а саме, 2019 рік.. мету передачі коштів в розписці не вказували. Вцілому взяв 4500 доларів США та 2500 грн та нічого не повернув. Потім змінив місце проживання. Гроші свідок передавав, оскільки ОСОБА_3 наводив факти , які не викликали на той час у свідка сумнівів щодо порядності ОСОБА_3 .. Так, свідок передавав не лише гроші, але і копії паспорта, кода, посвідчення водія для оформлення документів. З метою поверне неня коштів, свідок навіть їздив з ОСОБА_3 до банку, щоб той оформив кредит та віддав йому кошти, однак у банку кредит ОСОБА_3 не видали, так як коди перевіряли його дані сказали, що це аферист, на ньому вже багато кредитів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що з ОСОБА_3 працювали разом на підприємстві з виготовлення пластикових вікон у 2007-2008 році.. В той час свідок був директором фірми і з ОСОБА_3 мав місце інцидент. Так, було отримано замовлення в кінці дня на виготовлення вікон та та гроші в сумі 2000-3000 грн, які поклали в стіл. Останнім, хто закривав двері фірми ввечері був Обелець. На ранок гроші зникли. Коли позвонили ОСОБА_3 він сказав, що це він взяв, але віддасть . Однак гроші він так і не повернув. Факт з такою великою сумою, протягом тих півроку, що обвинувачений у нього працював був єдиний, але він часто позичав дрібніші суми, потім програвав їх у гральні автомати. Крім того, свідку відомо про те, що обвинувачений взяв та не повернув ОСОБА_18 велику суму на придбання буса.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , невістка потерпілої ОСОБА_8 , суду пояснила, що взимку 2013 року до неї звернулась свекруха ОСОБА_8 із проханням позичити частину коштів, що не вистачали на придбання автомобіля. Їй випала можливість придбати недорого автомобіль, а у свідка після весілля були гроші, і вони з чоловіком позичили свекрусі 1000 доларів США. Свідок, разом з свекрухою зустрілись із ОСОБА_7 в Будинку культури в м. Фастові. Свекруха передала ОСОБА_7 і свої кошти, і кошти свідка.. Яку суму передавала свекруха, про яку вартість автомобіля була домовленість та який саме автомобіль мали придбати свідок не знає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , двоюрідна сестра обвинуваченого, суду пояснила, що дійсно її чоловік є громадянином Румунії, однак ні про яке придбання її чоловіком на території Румунії автомобілів для потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ні їй, ні чоловікові нічого не відомо. Свідок зазначила, що чоловік рідко їздить за кордон, він взагалі не водить машину, а два автомобілі, які були у їх власності, вони купували на території України. Чоловік з братом рідко бачиться, брат гроші у нас не позичав, про те, що ОСОБА_3 грає в автомати, свідку нічого не відомо.
Допитана в судовому сіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що зі слів її чоловіка ОСОБА_22 ій відомо, що ОСОБА_3 свого часу мав придбати для чоловіка автомобіль, на що чоловік передав йому 3500-4500 доларів США. Також свідок пояснила, що у 2006-2007 роках близько 6 місяців працювала в залі гральних автоматів на Привокзальній площі, і бачила там ОСОБА_3 за грою.
Оцінюючи у сукупності покази обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисну версію, а також показання щодо цього потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , суд також виходить з таких даних, що встановлені іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.
Як видно з досліджених в судовому засіданні витягів з ЄРДР (а.с. 98, 105, 110, 128 ), заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 01.11.2013 року ЖЄОЗП № 5271 та 5270 та заяв про залучення до провадження як потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 15.11.2013 року ( а.с 130-131, 141, 145) потерпілий ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 звернувся в міліцію із заявами про заволодіння ОСОБА_3 їх грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою в сумі еквівалентній 3200 доларів США та 7000 доларів США відповідно для вирішення питання придбання автомобіля .
Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 16.04.2016 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 (а.с.199-203) обставини вчинення заволодіння його коштами в сумі 3200 доларів США та коштами потерпілої ОСОБА_8 в сумі 7000 доларів США, повністю відповідає показанням потерпілого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні .
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 24.05.2016 року проведеного з участю підозрюваного ОСОБА_3 ( а.с. 204-208) обставини, за яких як зазначає підозрюваний, він позичив у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1500 доларів США відповідають показанням обвинуваченого в судовому засіданні.
Судом також досліджувались розписка про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_7 3200 доларів США (а.с. 143), існування якої та обставини її підписання ні потерпілим ОСОБА_7 , ні обвинуваченим ОСОБА_3 не оспорюються.
Що стосується листа (а.с.144) без дати написання та конкретного адресата, на думку суду, він має особистий характер та не має відношення до конкретного кримінального провадження.
Оцінюючи показання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , у своїй сукупності та взаємозв`язку, суд бере до уваги, що дані особи попереджені по кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, враховує те, що вони є послідовними і повністю узгоджуються між собою, а тому суд визнає показання цих осіб правдивими і кладе в основу даного вироку, відхиляючи з цього приводу сумніви обвинуваченого щодо щирості вказаних осіб.
Що стосується показань самого обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , то вони узгоджуються в частині підтвердження місця, часу, обставин передачі коштів, обставин спілкування обвинуваченого та потерпілих з приводу повернення коштів та виконання попередніх домовленостей.
Показання свідка ОСОБА_20 підтверджують відсутність у обвинуваченого фактичної можливості виконати домовленості про придбання автомобілів для потерпілих в Румунії.
При цьому, суд оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 про отримання ним у борг у ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 1500 доларів США та наявність цивільно-правових відносин, а також заперечення отримання будь-яких коштів у ОСОБА_8 як захисну версію.
Щодо показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 щодо обставин отримання та неповернення грошових коштів ОСОБА_3 у інших осіб, то вони не є предметом судового розгляду та не можуть отримати правової оцінки в межах даного кримінального провадження.
Суд, виходячи із сукупності всіх встановлених обставин події, яка відбулася на фоні тривалих дружніх відносин між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим, а також між потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , встановив, що обвинувачений користуючись існуванням повної довіри між ними, заволодів грошовими коштами потерпілих не маючи наміру та фактичної можливості виконувати попередньо узгоджені між ним та потерпілими домовленості з метою збагатитися за рахунок грошових коштів потерпілих.
Що стосується тверджень обвинуваченого про наявність в його діях цівільно-правових відносин, то вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Вказані обставини у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх наслідки і бажав їх настання, а тому суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що обвинувачений за вказаних вище обставин справи мав прямий умисел і реалізував свій намір, заволодівши грошовими коштами потерпілих ОСОБА_7 в сумі 3200 доларів США та ОСОБА_23 в сумі 7000 доларів США шляхом обману та зловживання довірою.
Разом з тим, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості минуло три роки.

Як встановлено судом злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України вчинено ОСОБА_3 на початку лютого 2013 року. Відомості в ЄРДР внесено 02.11.2013 року, після чого кримінальне провадження неодноразово закривалось. За період з лютого 2013 року по даний час, дані про те, що ОСОБА_3 ухилявся від слідства та суду ( був оголошений в розшук) у матеріалах справи відсутні. Дані про вчинення ОСОБА_3 іншого злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину у суду відсутні.
Таким чином, на час розгляду судом кримінального провадження визначений п.2 ч.1 ст. 49 КК України трирічний строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, тобто є таким що минув, а тому ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2ст. 284 КПК України .

Оскільки, у випадках закриття кримінального провадження в суді, цивільний позов не підлягає розгляду, цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід залишити без розгляду.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 49, п.1 ч.2 ст..284, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0001996 від 02.11.2013 року закрити.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без розгляду.
Роз`яснити цивільним позивачам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 їх право пред`явити аналогічні позови у порядку цивільного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_24