Справа № 463/1634/17
пр.№ 1-кп/464/234/17
У Х В А Л А
24 травня 2017 року
Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючоїсудді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лейпціг, Федеративна Республіка Німеччина, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 309 КК України, -
в с т а н о в и в:

10.05.2017 року в провадження Сихівського районного суду м.Львова надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 про обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 309 КК України.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.337 КПК України судовий розгляд відбувається лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до вимог глави 27 КПК України під час підготовчого провадження суд зобов`язаний з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України і у разі, якщо суд встановить, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, то він повертає його прокурору.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, ч. 1 ст. 25, 92 КПК України на сторону обвинувачення покладено обов`язок вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, особи, яка його вчинила, доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України та довести винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Згідно ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і який завершує досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Із змісту ч.1 ст.91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, відтак, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення повинен містити вказані відомості.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначає про те, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Із обвинувального акту, який надійшов до суду вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах без мети збуту, однак, вказаний обвинувальний акт практично не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у відповідності до сформульованого обвинувачення.

Зокрема, обвинувачуючи ОСОБА_5 у незаконному придбанні наркотичних засобів та психотропних речовин, стороною обвинувачення у обвинувальному не вказано коли, де, які засоби та за яких умов були останнім незаконно придбані, а також обставини незаконного зберігання.

Обвинувальний акт по суті містить опис проведення та результат проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а також опис результату проведеної фізико-хімічної експертизи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291КПК України, оскільки не містить викладу фактичних обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Керуючись ст.ст.314-316 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.309 КК України повернути прокурору Львівської місцевої прокуратури №1 .

На ухвалу може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуюча: