Справа №: 398/6478/14-к
ВИРОК
Іменем України
"26" січня 2017 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000132 від 24.05.2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого у кв. АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.11.2010 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання 240 годин громадських робіт; 03.12.2014 року Голосіївським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 30 днів обмеження волі,

у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_6 , засуджений 08.11.2010 року за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт та для забезпечення виконання покарання 22 грудня 2010 року засуджений ОСОБА_6 був поставлений на облік у кримінально-виконавчій інспекції Олександрійського міжрайонного відділу управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області. 22 грудня 2010 року інспектором кримінально - виконавчої інспекції Олександрійського міжрайонного відділу управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області ОСОБА_6 були роз`яснені порядок та умови відбуття покарання у вигляді громадських робіт, про що він дав підписку. 10.08.2011 року інспектором кримінально - виконавчої інспекції Олександрійського міжрайонного відділу управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, днем явки були призначені 1, 2, 3, 4 понеділок кожного місяця, з якою ОСОБА_6 був ознайомлений в цей же день.

У подальшому ОСОБА_6 , діючи умисно з метою умисного ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, 05.01.2011 року, 20.01.2011 року, 10.02.2011 року засуджений без поважних причин не з`явився на реєстрацію до кримінально - виконавчої інспекції міста Олександрії Кіровоградської області.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на ухилення від відбування призначеного судом покарання, ігноруючи вимоги постанови про встановлення днів явки на реєстрацію засуджений ОСОБА_6 на реєстрацію до кримінально - виконавчої інспекції міста Олександрії до 10.08.2011 року без поважних причин не з`явився, за що йому було винесено попередження, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, за ч. 2 ст. 389 КК України.

Вчиняючи протиправні дії спрямовані на ухилення від відбування призначеного судом покарання, засуджений ОСОБА_6 , будучи призначений наказом комунального підприємства «Житлогосп» від 11.08.2011 року, на посаду підсобного робітника, взагалі па вищевказану роботу не виходив.

Продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на ухилення від відбування призначеного судом покарання, засуджений ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію до кримінально - виконавчої інспекції міста Олександрії з 10.08.2011 року.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як ухилення від відбуття громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.

Крім того, 15.08.2014 року, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходився біля будинку №64 по вулиці Садовій в місті Олександрії Кіровоградської області та в цей час ОСОБА_6 зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_7 , та попрохав у останнього мобільний телефон для здійснення дзвінка. Після чого ОСОБА_7 , будучи введений в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_6 , передав йому мобільний телефон «Samsung», вартістю 450 грн. 00 коп., належний ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_7 , з мобільним телефон з місця події зник, та розпорядився ним за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, 26.08.2014 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання у кв. АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_9 та впевнившись в тому, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, з жіночої сумки, викрав гроші в сумі 700 грн. 00 коп., належні ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_6 з викраденими грошима з місця події зник та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний судом підсудний ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, щиро каявся, вказав, що не оспорює фактичних обставин справи та щиро кається у скоєнному.

Показання обвинуваченого повністю узгоджуються з іншими доказами.

Вина ОСОБА_6 у скоєних злочинах підтверджується нижчевикладеними доказами, які були досліджені судом.

Із даних протоколу слідчого експерименту від 19.09.2014 року, вбачається, що експеримент був проведений біля будинку АДРЕСА_2 . Під час його проведенні відтворено обставини 15.08.2014 року заволодіння мобільним телефоном «Самсунг» у ОСОБА_7 обвинуваченим ОСОБА_6 (арк. пр. 83-86).

Згідно даних протоколу огляду місця події від 27.08.2014 року, встановлено, що було оглянуто під`їзд 2 буд. АДРЕСА_3 , а саме було оглянуто сходинковий майданчик, де виявлено чотири вхідні двері до квартир, з яких є двері квартири АДРЕСА_4 . Пошкоджень дані двері не мають (арк. пр. 149).

Із даних протоколу проведення слідчого експерименту від 22.09.2014 року, вбачається, що експеримент був проведений у квартирі АДРЕСА_1 . Під час його проведенні відтворено обставини 26.08.2014 року заволодіння грошима у сумі 700 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_10 (арк. пр. 158-162).

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 17.09.2014 року, вбачається, що експеримент був проведений біля буд. АДРЕСА_2 та уточнення обставин заволодіння мобільним телефоном «Самсунг» у ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , де останній повідомив, що добровільно надав мобільний телефон ОСОБА_6 , але телефон не повернуто, хоча він належіть жінці ОСОБА_7 (арк. пр. 163-167).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 23.09.2014 року вбачається, що 26.08.2014 року ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої і було викрадено гроші з жіночої сумки, яка належить ОСОБА_10 (арк. пр. 183-187).

Згідно висновку судово товарознавчої експертизи від 06.09.2014 року, мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GTC3050», срібного кольору з незначними потертостями, в задовільному стані, придбаний в 2012 році, який був у користуванні 450 грн. 00 коп. (арк. пр. 70).

Судом по справі при розгляді справи був забезпечений принцип рівності сторін.

Згідно з ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Оцінюючи докази по справі, виходячи із сукупності всіх встановлених обставин події, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що по справі надано суду достатньо доказів у вчиненні обвинуваченим злочинів передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України та його дії правильно кваліфіковано.

При призначенні покарання у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує, суспільну небезпеку вчиненого ним, його особистість, а так само обставини, передбачені ст. ст. 66, 67 КК України, які обтяжують та пом`якшують покарання, вчиненого ним.

До обставин, що пом`якшують провину обвинуваченого суд відносить - щире каяття, визнання провини.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням декількох пом`якшуючих обставин вини обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Судом встановлено, що 03 грудня 2014 року Голосіївським районним судом міста Києва ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України приєднано повністю невідбуту частину покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.11.2010 року та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 30 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (зі змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, в цьому випадку застосовується ст. 70 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частина першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Обвинувачений перебуває під вартою з 13.09.2014 року до 02.07.2015 року та з 08.06.2016 року до 26.01.2017 року, що становить у сукупності 1 рік 5 місяців 7 днів.

Голосіївським районним судом міста Києва 03 грудня 2014 року призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та приєднано повністю невідбуту частину покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.11.2010 року. Остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 30 днів.

Відповідно до ст. 72 КК України, обмеження волі строком 1 рік 30 днів становить 6 місяців 15 днів позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_6 знаходиться під вартою 1 рік 5 місяців 7 днів (попереднє ув`язненя), то згідно ст. 72 КК України необхідно здійснити перерахунок строку та станом на 26 січня 2017 року він становить 2 роки 10 місяців 14 днів.

Цивільні позови, які були заявлені потерпілими не підлягають задоволенню, оскільки матеріальні збитки їм повністю відшкодовано, про що в матеріалах провадження містяться заяви потерпілих: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Крім того, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 389 КК України - 11 серпня 2011 року, наступний злочин вчинено 15 серпня 2014 року. Підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене та враховуючи, що з моменту вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину (11.08.2011 року) минуло понад 3 роки, згоди ОСОБА_6 на закриття кримінального провадження суд вважає, що є достатні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 2 ст. 389 КК України та закриття у цій частині кримінального провадження щодо нього.

Міру запобіжного заходу залишити тримання під вартою до набрання вироком чинності.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 366- 371, 373-374 КПК України, ст. 49 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70, 71 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення та з урахуванням часткового приєднання покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва 03.12.2014 року, остаточно призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 13.09.2014 року до 02.07.2015 року та з 08.06.2016 року.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 в частині обвинувачення у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України закрити.

Строк відбуття покарання засудженому рахувати з 13 вересня 2014 року.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити до набрання вироком чинності.

Відмовити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у задоволенні позовних вимог повністю.

Матеріали кримінального провадження №0000132 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СУДДЯ: ОСОБА_11 НЕРОДА