Єдиний унікальний № 500/17/17
Провадження № 1-кп/500/174/17
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
10 березня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000631, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України із неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст.55 КК України 1960 р. та ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
11 лютого 2016 року об 11:30 годині, ОСОБА_5 спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_6 , знаходячись на території садового товариства АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проникли до садової ділянки № НОМЕР_1 , де з метою таємного викрадення чужого майна, почали викопувати металеві вироби, а саме: металеву трубу довжиною 2,5 м. діаметром 100 мм. вартістю 134 грн. за 1 метр на суму 335 грн., та збирати металеві вироби, а саме металеву трубу довжиною 2 метри діаметром 57 мм. вартістю 73 грн. за 1 м. на суму 146 грн., чавунне дахове залізо лист розміром 0,6 м. на 1,2 м. товщиною 1,2 мм. вартістю 120 грн., однак не змогли довести свій умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця у зв`язку з тим, що були застигнуті та вигнані садівником садової ділянки № НОМЕР_2 ОСОБА_8 . Далі, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, у той же день, через деякий час, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернулися на садову ділянку АДРЕСА_4 , та таємно викрали вищевказані металеві вироби, які раніше збирались викрасти, що належать ОСОБА_7 , чим заподіяли матеріальний збиток останньому на загальну суму 601 грн., після чого розпорядилися викраденим на свій розсуд.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнали себе винними в обсязі пред`явленого їм обвинувачення. В ході судового розгляду вони детально розповіли про обставини злочину та щиро розкаялися в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість майна, яким вони заволоділи. Так, обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він випасав своїх кіз та побачив, що з краю однієї з дачних ділянок, яка закинута, є вкопані металеві труби, а також металевий лист. Тоді він запропонував ОСОБА_6 викрасти вказане майно, на що останній погодився. Після цього вони одного дня, можливо це було 11.02.2016 р., як це зазначено в обвинувальному акті, прийшли до цієї ділянки, задня частина якої виходить у поле без огородження, був лише насип із землі, на краю поля також проростав очерет. Через це поле вони потрапили до дачної ділянки безперешкодно, почали викопувати стовп, але їх побачив сусід, який зробив їм зауваження, після чого вони пішли звідти. Далі, в цей же день, близько через пів години годину, вони повернулися до ділянки, коли сусіда вже не було, та взяли два металеві стовпи та один металевий лист, які здали на металобрухт за близько 40 грн., які витратили на власні потреби. Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю підтримав покази обвинуваченого ОСОБА_5 та дав аналогічні показання. Він також зазначив, що вони пройшли на дачну ділянку з поля безперешкодно, заднього огородження там не було, був лише насип, вони викрали дві металеві труби та один металевий лист, які здали на металобрухт за близько 50 грн., які витратили на власні потреби. Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також пояснили, що вони купили інші два металеві стовпи та металевий лист і віддали потерпілому замість викрадених.

У судове засідання не з`явився представник персоналу органу пробації, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином про що свідчить розписка про отримання повідомлення. Старший інспектор Ізмаїльського МРВ пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України звернувся до суду із заявою, якою просив здійснити судовий розгляд без його присутності. Відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК України, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їх вина у таємному викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, також повністю підтверджується сукупністю таких доказів, обсяг дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 22, 26 КПК України, а саме диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що у його володінні є дачна ділянка, що розташована у садовому товаристві № 11 у м. Ізмаїлі, на останній лінії, задня частина якої виходить у поле. Біля задньої частини ділянки зроблений насип від затоплення, також був натягнутий дріт від проникнення кіз, які пасуться на полі. Цей дріт можна було ногою наступити і опустити та таким чином вільно пройти на ділянку. Але станом на лютий 2016 року він не може пояснити, чи був там цей дріт чи ні, він навіть зараз не знає, чи є він там, оскільки дуже рідко на цій ділянці буває. Він лише щовесни натягує дріт, який за рік ослаблюється та спадає. Так він в 2016 році в квітні травні знов його натягував. Дачну ділянку він використовує для вирощування плодових дерев та ягід, цінне майно він на ній не зберігає, усі цінності він заносить у садовий будиночок, але на ділянці розташовані шланги для її поливу та стовпчики для загородження. На краю ділянки біля поля був встановлений туалет, бічна сторона якого і була на межі ділянки. Туалет складався з металевих стовпів та металевих листів, які і були викрадені. Обвинувачені купили та повернули йому два металевих стовпа та металевий лист взамін викрадених у нього. Претензій на даний час у нього до них не має та просить суд суворо їх не карати.

Згідно даним протоколу від 28.04.2016 р., була оглянута дачна ділянка № НОМЕР_1 в садовому товаристві № 11. На момент огляду дачна ділянка огороджена сіткою рабицею та колючим дротом. Вхід на дачну ділянку обладнаний металевою хвірткою із труби та прутів. На території дачної ділянки розташований дачний будинок, який зачиняється на ланцюг та навісний замок. На ділянці ростуть полуниця, виноградник. З протилежного від входу боку розташована бетонована основа з отвором колишній туалет.

Відповідно до даних висновку комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 168 від 20.12.2016 р., ОСОБА_5 на час вчинення правопорушення у якому він обвинувачується, на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу), уроджену розумову відсталість або придбане недоумство (деменцію), розлад особистості не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. Виявляв ознаки не психотичного рівня психічного розладу у вигляді «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдрому залежності» (що відповідало клінічним проявам рубрики F10,2 за діагностичними критеріями «Міжнародної класифікації хвороб» 10 перегляду, тобто Хронічному алкоголізму, за діагностичними критеріями «Міжнародної класифікації хвороб» 9-го перегляду). При цьому ступень визначеності та діючий вплив на його когнітивні, вольові та критичні функції синдрому залежності, що мав місце у нього на той час, була не настільки виражена, що не позбавляла його здатності у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час, коли було скоєне правопорушення, у якому ОСОБА_5 обвинувачується, останній міг усвідомлювати фактичний характер та суспільну небезпеку своїх дій, керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 також не страждає на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу), уроджену розумову відсталість або придбане недоумство (деменцію), розлад особистості. Виявляє ознаки не психотичного рівня психічного розладу у вигляді «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдрому залежності, утримання в умовах, які виключають вживання алкоголю» (що відповідає клінічним проявам рубрики F10,21 за діагностичними критеріями «Міжнародної класифікації хвороб» 10 перегляду, тобто Хронічному алкоголізму, за діагностичними критеріями «Міжнародної класифікації хвороб» 9-го перегляду), які по ступеню враженості та впливу на його вольові і критичні функції не досягають рівня хворобливого стану, не позбавляють його можливості усвідомлювати свої дії, здатності керувати ними, правильно сприймати обставини, які мають значення для наявного провадження та надавати про них пояснення. За своїм психічним станом може брати участь у судово-слідчому розгляді справи. Призначення примусових заходів медичного характеру не потребує. Рекомендовано динамічний нагляд нарколога за місцем проживання. Тому суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 осудним та таким, що підлягає кримінальному покаранню.

Таким чином, аналіз вищезазначених доказів, досліджених у судовому засіданні, дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для єдино вірного висновку поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ними злочину, та, діючи, згідно ст. 337 КПК України, в межах висунутого (зміненого) обвинувачення відповідно до обвинувального акта, кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд, у відповідності до ст. ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання, а також характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні злочину, а саме те, що саме ОСОБА_5 виступив ініціатором вчинення злочину.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин середньої тяжкості.

За місцем проживання обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інспектором поліції характеризуються негативно, як особи, які неодноразово потрапляли в поле зору працівників поліції, підтримують стосунки з особами, раніше судимими, схильними до вчинення злочинів, зловживають спиртними напоями, із сусідами в конфліктних ситуаціях помічені не були, схильні до вчинення правопорушень.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд не вбачає.

Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд також приймає до відома досудові доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яким ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є недоцільним; ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький, а тому перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим та доцільним, незважаючи на високий показник схильності до протиправних дій, у зв`язку із наявністю у обвинуваченого деяких планів, але відсутністю навичок для їх реалізації.

З урахуванням вказаних обставин, осіб обвинувачених, того, що вони на теперішній час є такими, що не мають судимостей в силу ст. 55 КК України 1960 р. та ст. 89 КК України, щиро розкаялися у вчиненні злочину та добровільно відшкодували завданий збиток, того, що у них відсутні обставини, що обтяжують їх покарання, позиції потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинувачених, а також з урахуванням їх соціально-психологічних характеристик, суд у відповідності до Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обох обвинувачених і ОСОБА_6 , і ОСОБА_5 можливе з призначенням їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за вчинений злочин, зі звільненням їх на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. При цьому суд не погоджується з висновком досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, вони обидва є такими, що не мають судимостей в силу ст. 55 КК України 1960 р. та ст. 89 КК України, разом відшкодували завдану потерпілому шкоду, та відповідно до досудової доповіді ризик небезпеки для суспільства ОСОБА_5 оцінюється як середній, а тому в даному випадку доцільним є звільнення їх від відбування покарання з випробуванням. При цьому, на думку суду, на ОСОБА_5 також слід додатково покласти обов`язок, що передбачений п. 5 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин, а саме алкоголю, оскільки відповідно до даних наведеного висновку комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №168 від 20.12.2016 р., ОСОБА_5 виявляє ознаки не психотичного рівня психічного розладу у вигляді «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдрому залежності, утримання в умовах, які виключають вживання алкоголю». Рекомендовано динамічний нагляд нарколога за місцем проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не затримувався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися, а обвинувачений ОСОБА_5 затримувався у даному кримінальному провадженні 04 листопада 2016 року, що підтверджується відповідним протоколом, та в той же день 04 листопада 2016 року був звільнений з-під варти, у зв`язку з тим, що ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від того ж числа відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 12 листопада 2016 року, строк дії якого на теперішній час сплив. Після чого ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2016 р. ОСОБА_5 був направлений до стаціонарного медичного закладу для проведення судової психолого-психіатричної експертизи, де він перебував з 28.11.2016 р. по 01.12.2016 р. та з 07.12.2016 р. по 23.12.2016 р. Клопотань про застосування запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Суд вважає за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення 04.11.2016 р., а також з 28.11.2016 р. по 01.12.2016 р. та з 07.12.2016 р. по 23.12.2016 р., виходячи в силу вимог абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме 04 листопада 2016 року, а також з 28 листопада по 01 грудня 2016 року та з 07 по 23 грудня 2016 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, що передбачені ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст.76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин, а саме алкоголю.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 10 березня 2017 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1