АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режим відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, якою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 22.12.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволене клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 год. 50 хв. 18 лютого 2017 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні у складі організованої злочинної групи низки тяжких злочинів проти власності, у тому числі поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 187 КК України виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що підтверджується наявними вагомими доказами, зокрема показаннями потерпілих та свідків, а відповідно існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів слідства та суду, скоїти інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати чи спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення істотних обставин провадження, незаконно впливати на свідків чи потерпілих, оскільки злочин вчинявся сталою злочинною групою осіб, всіх учасників якої до сих пір не встановлено та не затримано. Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.
Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, захисник ОСОБА_9 зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, невмотивованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що слідчим суддею не враховано той факт, що з усіма потерпілими у кримінальному провадженні були укладені договори про надання їм консультаційних послуг на отримання кредитів, за якими виникли спори, при цьому дії ОСОБА_7 були спрямовані на виконання договірних домовленостей а не на пограбування або скоєння інших злочинів проти власності.

Вказує, що слідчий суддя посилається на підозру, обґрунтованість якою будь-якими доказами не підтверджена, що має на меті виключно обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь які відомості про наявність у потерпілих тілесних ушкоджень, які мають значення для кваліфікації злочину.

Також зазначає, що ОСОБА_7 є хронічно хворим і потребує постійного нагляду лікарів, що було залишене слідчим суддею поза увагою, як не враховано і те, що ОСОБА_7 одружений, має на утриманні малолітню доньку та дружину, яка на даний час не працює, має постійне місце проживання в м. Кривий Ріг, має постійне місце роботи та стабільний заробіток.

Вказує, що в судовому засідання слідчий і прокурор не навели доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не зазначено, чим такі обставини підтверджується.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проти розгляду апеляційної скарги за відсутності захисника, що подав заяву про здійснення апеляційного провадження без його участі, не заперечував; думку слідчого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.
Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованих йому злочинів, зважаючи на наступне.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст.146 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у виді можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, підтверджується зокрема протоколами допитів потерпілих, з яких ОСОБА_10 прямо вказує на ОСОБА_7 як особу, що вчиняла щодо нього злочинні дії у складі групи осіб, в тому числі застосовувала до нього фізичне насильство.
Враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів та передбачене за них покарання лише у виді позбавлення волі на тривалий строк, вбачається і ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Крім того, наявність в останнього знайомих серед працівників банківських установ м. Кривого Рогу свідчить про можливість знищення та приховування документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні, і які ще не вилучені в ході досудового слідства,
При цьому також приймається до уваги, що ОСОБА_7 ґрунтовно підозрюється у вчиненні у складі групи з декількох осіб низки кримінальних правопорушень, що були пов`язані з насильством та погрозою застосування насильства до громадян, заволодінням значними сумами готівкових грошових коштів, які принаймні у певній частині перейшли у його володіння, що дає підстави обґрунтовано припускати, що останній є особою, що схильна до застосування фізичного насильства, зневажливо ставиться до закону, має матеріальні ресурси для перебування на нелегальному положенні, що у свою чергу свідчить про особливу вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що запобігти доведеним ризикам можливо тільки шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу виключно у виді тримання під вартою.
Слідчим суддею при вирішення клопотання слідчого, належним чином враховані положення ст. 178 КПК України та прийняті до уваги обставини, які впливають на вид запобіжного засобу.
Оскаржувана ухвала також відповідає вимогам закону щодо розрахунку строку тримання підозрюваного під варто, а саме вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України та ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України і правильно визначено дату закінчення дії ухвали про тримання під вартою - 15 годину 50 хвилину 18 лютого 2017 року.
Враховуючи вище викладені обставини даного кримінального провадження, наявність вказаних ризиків, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на підставі п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, оскільки саме такий вид запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості даного кримінального провадження, що виключає можливість застосування до ОСОБА_7 менш обтяжливого запобіжного заходу, про який просив підозрюваний та його захисник у своїй скарзі.

Судом першої інстанції виконані належним чином і вимоги кримінального процесуального закону (ч. 4 ст. 183 КПК України) щодо не визначення розміру застави, який в даному випадку є недоцільним і з огляду на те, що інкриміновані ОСОБА_7 злочини, вчинені із погрозою в застосуванні насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, а отже суд законно та обґрунтовано прийняв таке рішення.
Колегія суддів критично оцінює доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та недоведеності ризиків, і про те, що поведінка та відомості про особу підозрюваного дають підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, і приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, якою до ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4