Справа №636/4220/16-к
1-кп /636/470/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2016 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
З 04.09.2016 року по теперішній час ОСОБА_3 проходить військову службу за контрактом у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 та перебуває у військовому званні «солдат». Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2016 року за №249 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги мінометного взводу роти вогневої підтримки військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період функціонування органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, органів місцевого самоврядування, органів управління у справах цивільної оборони і сил цивільної оборони, а також галузей національної економіки, підприємств, установ та організацій, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні, або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указами Президента України від 01.03.2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 2 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України та «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав
особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України після стабілізації обстановки на сході України. Враховуючи зазначене, на даний час в Україні діє особливий період.
Однак, солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби за контрактом у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях при наступних обставинах. Так, 04.10.2016 року під час виконання завдань за призначенням в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області солдат ОСОБА_3 був направлений на лікування до військового шпиталю АДРЕСА_2 . 22.10.2016 року солдат ОСОБА_3 виписаний з лікувальної установи та направлений до розташування військової частини з метою подальшого проходження військової служби. 26.10.2016 року особовий склад військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в повному обсязі почав передислокацію до Чугуївського гарнізону з метою проведення бойового злагодження, а 28.10.2016 року передислокований до Чугуївського гарнізону.
В цей же день, заступник командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 по морально-психологічному забезпеченню майор ОСОБА_5 повідомив в телефонному режимі солдата ОСОБА_3 , що вказана військова частина передислокована до полігону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади, а також вказав, що базовий табір військової частини знаходиться у АДРЕСА_3 . 07.11.2016 року солдат ОСОБА_3 доставлений силами військової служби правопорядку до базового табору військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Таким чином, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , 22.10.2016 року, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, вибув з лікувальної установи та перебував без поважних причин за межами місця несення служби до доставлення його силами військової служби правопорядку 07.11.2016 року на територію базового табору військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який розташований у АДРЕСА_3 . Увесь цей час солдат ОСОБА_3 проводив на власний розсуд за межами військової частини. При цьому, обов`язків військової служби не ніс, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебував за межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 приховував. Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини солдат ОСОБА_3 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, тобто солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони зазначені в обвинувальному акті.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
- згідно службової характеристики - обвинувачений під час проходження військової служби зарекомендував себе слідуючим чином: вимоги Статуту ЗСУ знає на низькому рівні, в повсякденному житті вимогами статуту не завжди користується, безвідповідально відноситься до виконання своїх обов`язків, до вивчення техніки та озброєння ставиться поверхово, морально-психологічні якості задовільні .
- довідка головного лікаря КУ «Рубіжанська центральна міська лікарня» від 01.12.2016 року за №08/380/16 свідчить про те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра у вказаному закладі не перебуває.
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, посередньо характеризуючи особу дані, пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає. Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виявив бажання продовжити службу в рядах Збройних сил, а тому враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, на думку суду є підстави перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 407 ч.4 КК України, тобто обрати йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту. Стаття 60 КК України зазначає, що військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.
Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 23.11.2016 року відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 до 21.01.2017 року без визначення розміру застави. У зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання у виді арешту, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:
1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;
2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374 - 376 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на шість місяців із відбуванням покарання на гауптвахті в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 23.11.2016 року. Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.11.2016 року по день винесення вироку, тобто по 14.12.2016 рік за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, прокурору та потерпілому.
Головуюча: