ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1485/17
провадження № 1-кс/753/502/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" лютого 2017 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі: представника володільця майна ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0005012,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2017 р. ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання послався на те, що ОСОБА_6 набув вищевказану квартиру у власність на законних підставах, а тому арешт порушує його конституційні права, і в подальшому його застосуванні відпала потреба. Питання про арешт вирішувалось судом без виклику ОСОБА_6 , копія ухвали йому направлялась, підозрюваним чи обвинуваченим він не являється, нікому іншому підозра також не оголошувалась. Квартира, на яку суд наклав арешт, раніше належала ОСОБА_4 , і була передана останньою в іпотеку банку на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. В подальшому укладались договори про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, за останнім з яких право вимоги отримала ОСОБА_7 . З огляду на невиконання ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором у січні 2016 р. ОСОБА_7 звернула стягнення на предмет іпотеки, зареєструвавши право власності на квартиру за собою. У лютому 2016 р. ОСОБА_7 подарувала квартиру ОСОБА_6 . За таких обставин захищати свої права ОСОБА_4 має в порядку цивільного судочинства, а подальше обмеження права власності ОСОБА_6 є незаконним.

В судовому засіданні представник володільця арештованого майна ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 заперечували проти скасування арешту посилаючись на таке. Оскільки відповідно до ухваленого в 2011 р. рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки продаж квартири мав відбуватися на прилюдних торгах, реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_7 проведена неправомірно, ОСОБА_4 та члени її сім`ї були виселені із квартири також незаконно, без рішення суду, та з грубим порушенням їх прав. Оскільки право власності ОСОБА_7 на квартиру було оформлене з порушенням закону, договір дарування також є недійсним. Всі ці обставини були враховані Апеляційним судом м. Києва, який скасував ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про арешт і наклав арешт на квартиру. На даний час розслідування у кримінальному провадженні ще не закінчене, у цивільно-правовому порядку ОСОБА_4 також оспорює відповідні правочини, а отже підстав для скасування арешту немає.

Заслухавши представника володільця майна, потерпілу, її представника та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Слідчими слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0005012, внесене до ЄРДР 6 травня 2016 р. за заявою ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У травні 2016 р. ОСОБА_4 подала слідчому судді клопотання про арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення заявленого нею цільного позову.

Ухвалою від 24 травня 2016 р. слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , проте ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 р. вищевказану ухвалу слідчого судді скасовано та накладено арешт на квартиру.

Накладаючи арешт на майно колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва послалася на те, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження), в тому числі забезпечення цивільного позову.

Судом встановлено, що при розгляді клопотання ОСОБА_4 власник майна ОСОБА_6 та/або його представник присутні не були, а тому не мали можливості навести свої аргументи, викладені у цьому клопотанні.

Даючи оцінку доводам клопотання щодо необґрунтованості арешту майна, слідчий суддя керується нормами глави 17 КПК України, які визначають підстави, умови та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За приписами ч. 5 зазначеної статті у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

ОСОБА_4 звернулася з клопотанням про арешт майна як цивільний позивач, проте правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення її цивільного позову немає, оскільки заявлене до арешту майно наразі належить ОСОБА_6 , який не є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні. Суд також враховує, що і будь-якій іншій особі підозра у цьому кримінальному провадженні не оголошувалась.

Ч. 1 ст. 171 КПК України визначає коло осіб, які мають право звернутися з клопотанням про арешт майна. Такими особами є прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відтак кримінальний процесуальний закон надає право звертатися з клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів лише прокурору та слідчому, а потерпілий чи цивільний позивач такого права не мають.

Оскільки клопотання про арешт майна подане цивільним позивачем ОСОБА_4 , правові підстави для арешту квартири з метою забезпечення збереження речових доказів також відсутні.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на майно накладено необґрунтовано, що є підставою для його скасування.

До того ж слідчий суддя бере до уваги, що наведені ОСОБА_4 обставини є предметом розгляду судових справ, що наразі розглядаються в порядку цивільного судочинства, норми якого передбачають можливість вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Керуючись статтею 174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати арешт квартири АДРЕСА_2 , накладений у кримінальному провадженні № 0005012 ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: