справа № 732/1374/16-к провадження № 1-кп/732/4/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 року місто Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня, Чернігівської області, українця, громадянина України, працює оперуповноваженим Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, освіта неповна вища, одруженого, має на утриманні малолітню доньку 2012 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28 і ч.2 ст. 365 КК України,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дібровне, Городнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта вища, останнє місце роботи: інспектор Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, на момент судового розгляду безробітного, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28 і ч.2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення у сфері службової діяльності.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у перевищенні влади, вчиненому групою осіб, тобто умисному вчиненні працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходили за межі наданих їм прав та повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадянина ОСОБА_4 , та супроводжувалось стосовно потерпілого насильством, було болісним і таким, що ображає особисту гідність потерпілого, за відсутності ознак катування

За даними обвинувального акту 10 червня 2016 року, близько 21 години 10 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді оперуповноваженого Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, здійснював оперативну допомогу слідчо-оперативній групі Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області при проведенні виїзду за заявою ОСОБА_9 щодо вчинення крадіжки речей з його будинку АДРЕСА_3 .

В ході здійснення вказаної допомоги ОСОБА_7 спільно з місцевим дільничним інспектором поліції Городнянського ВП Менського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_8 , діючи на власний розсуд, прибули до домогосподарства АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_4 , з метою перевірки причетності його до вчинення крадіжки у ОСОБА_9 .

Того ж дня близько 21 години З0 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в порушення вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Кримінально-процесуального кодексу України зайшли до вказаного господарства без належно для того дозволу та відразу здійснили фактичне затримання ОСОБА_4 , який спав, та застосували до нього спеціальний засіб «кайданки», без належних для того підстав.

Виводячи фактично затриманого ОСОБА_4 з домогосподарства на вулицю, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 безпідставно нанесли йому тілесні ушкодження по різним частинам тіла: голові, плечам, спині та ногам. Також нанесли тілесні ушкодження по руці матері ОСОБА_4 - ОСОБА_11 , яка намагалась перешкодити обвинуваченим наносити тілесні ушкодження її сину.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 силоміць вивели ОСОБА_4 на вулицю, посадили його до службового автомобіля та возили по с. Дібрівному Городнянського району. Близько 23 години 30 хвилин 10 червня 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 доставили ОСОБА_4 до Городнянської ЦРЛ, де його оглянув лікар та зафіксував наявні тілесні ушкодження. Після огляду ОСОБА_4 без складання будь-яких документів відпустили до дому.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 579 від 23.06.2016 року ОСОБА_4 завдані наступні тілесні ушкодження: садна лівого та правого променево-зап`ястних суглобів, поверхнева рана правого променево-зап`ястного суглобу, синці лівого передпліччя, правої гомілки, правого ліктьового суглобу, забої м`яких тканин тьмяно-потиличної ділянки зліва та м`яких тканин лівої стопи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді садна лівого та правого променево-зап`ястних суглобів та поверхнева рана правого променево-зап`ястного суглобу виникли від дії тупого предмету по механізму тиснення та тертя, а у вигляді синців лівого передпліччя, правої гомілки, правого ліктьового суглобу, забоїв м`яких тканин тьмяно-потиличної ділянки зліва та м`яких тканин лівої стопи виникли від дії тупого предмету по механізму удару. Виходячи з кількості ушкоджень, їх характеру та розташування, ОСОБА_4 піддавався впливу, не менше 7 травмуючих дій.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 580 від 14.06.2016 року ОСОБА_11 завдано тілесні ушкодження у виді синця та забиття м`яких тканин правої верхньої кінцівки, які виникли від дії тупого предмету або при ударі об такі, та вони відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, й могли утворитись 10.06.2016 року. Виходячи з кількості ушкоджень, їх характеру та розташування ОСОБА_11 піддавалася впливу, як мінімум 1 травмуючої дії.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 28 і ч. 2 ст. 365 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав суду, що він є співробітником Городнянського відділу поліції. 10.06.2016 року він був в складі слідчо-оперативної групи Городнянського ВП, яка була направлена до с. Дібрівне Городнянського району для перевірки фактів, викладених в повідомленні ОСОБА_9 про вчинення крадіжки речей з його будинку АДРЕСА_3 . По приїзду на місце було з`ясовано, що того ж дня з будинку ОСОБА_9 було викрадено майно, в тому числі бензопила та ноутбук. Заявник ОСОБА_9 поясняв, що застав ОСОБА_4 у себе вдома під час вчинення злочину, безпосередньо після цього намагався затримати ОСОБА_4 , але той втік. Біля будинку ОСОБА_9 були знайдені викрадені речі, які знаходились в хащах. Крім осіб, що входили до слідчо-оперативної групи, на місце події прибув за викликом також місцевий дільничний інспектор поліції Городнянського ВП ОСОБА_8 . На виконання доручення слідчого ОСОБА_12 здійснити перевірку показань потерпілого ОСОБА_9 по гарячим слідам він та ОСОБА_8 направилися до місця проживання ОСОБА_4 будинку АДРЕСА_4 . На службовому автомобілі вони прибули до вказаного домогосподарства, та, дізнавшись від володарки будинку, що ОСОБА_4 вдома, увійшли до будинку. Необхідність вказаних дій була викликана безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрювалась у вчиненні злочину. В кімнаті будинку ОСОБА_4 перебував на ліжку, за всіма наявними ознаками перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він повідомив ОСОБА_4 , що той підозрюється у вчиненні крадіжки речей з будинку ОСОБА_9 , та запропонував йому проїхати з ними до місця події для з`ясування факту його причетності до злочину. Вказану пропозицію ОСОБА_4 проігнорував, вимогу не виконав та почав поводити себе агресивно, виганяти їх з будинку, використовував ненормативну лексику. На пропозицію припинити протиправну поведінку та заспокоїтись не реагував, почав погрожувати, хоча повинен був усвідомлювати, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу поліції, оскільки ОСОБА_7 був у форменому одязі. Вони спробували підняти ОСОБА_4 з ліжка, але той почав чинити їм активний фізичний опір, розмахувати руками й ногами, при цьому нецензурно висловлюючись в їхню адресу. В цей момент ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 удар ногою в живіт. Також ОСОБА_4 плювався та хапав їх за одяг, тим самим незаконно протидіяв їхній законній діяльності. Коли він почав припиняти протиправні дії ОСОБА_4 , той продовжував вчиняти правопорушення та активно фізично протидіяв, вдаривши його та вкусивши його за руку. З метою припинення правопорушення ними було застосовано фізичну силу та з метою обмеження рухомості ОСОБА_4 застосовано спеціальний засіб - кайданки і, таким чином, припинений активний фізичний опір. Враховуючи поведінку ОСОБА_4 , вони були змушені вивести його з будинку в такому вигляді, в якому він перебував. Оскільки ОСОБА_4 вимагав надати йому можливість зателефонувати, вони дали йому телефон, і ОСОБА_4 телефонував в поліцію та скаржився, що йому незаконного одягли наручники. Але обвинувачений вважає, що спеціальний засіб «кайданки» та заходи фізичного впливу, які були застосовані, були співмірними тому опору, який чинив ОСОБА_4 . Під час виведення ОСОБА_4 з будинку останній всілякими засобами фізично опирався, не бажаючи залишати будинок. Присутні при цьому матір ОСОБА_4 - ОСОБА_11 та його бабуся ОСОБА_13 вчинили галас, перешкоджали виведенню ОСОБА_4 на вулицю, чіплялися за його формений одяг, відштовхували їх від ОСОБА_4 та заважали їм виводити його з будинку. Подолавши опір вказаних осіб, та відсторонивши їх, вони вивели ОСОБА_4 на вулицю, після чого в службовому автомобілі доставили до місця вчинення крадіжки. Під час перебування на місці події слідчим були отримані дані про вчинення ОСОБА_4 того ж дня іншого злочину завдання тілесних ушкоджень особі похилого віку ОСОБА_14 , яка впізнала в ОСОБА_4 правопорушника, що її побив. Коли ОСОБА_4 заспокоївся, почав вибачатися, наручники зняли. Дорогою до Городні заїхали до дому ОСОБА_4 за його одягом. По приїзду до Городнянської лікарні ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та його оглянув черговий лікар. Він показував лікарю укушену рану на руці, і лікар відобразив це в документах. У ОСОБА_4 також були виявлені тілесні ушкодження на зап`ястях від наручників. Також був підтверджений стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 . Після огляду ОСОБА_4 за ним залишили наглядати співробітника поліції ОСОБА_15 . Але через деякий час ОСОБА_15 доповів, що ОСОБА_4 втік. Він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_15 навколишню місцевість та на службовому автомобілі проїхали до с.Дібрівне, але ОСОБА_4 не виявили. Оскільки був нічний час, вони не заходили в будинок ОСОБА_4 . Про всі дії вони доповідали слідчому ОСОБА_12 . В подальшому 16.06.16 р. разом з ОСОБА_8 в м. Мена вони пройшли судово-медичну експертизу, та в нього виявили укушені рани правої китиці та садна правого передпліччя від удару.

Вважає всі їх дії щодо ОСОБА_4 правомірними, а заподіяння ушкоджень кайданками відбулось внаслідок активного опору законним вимогам працівників поліції. В тій ситуації були вимушені посадити в машину в нижній білизні, після припинення агресивної поведінки одразу надали можливість вдягнутися.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Показання обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 повністю підтвердив в судовому засіданні та надав суду показання, аналогічні показанням ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні від дачі будь-яких показань з приводу інкримінованого обвинуваченим злочину відмовився та не відповідав на поставлені йому запитання. Крім того, потерпілий двічі надав суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність, вказав, що підтримує показання, надані ним під час досудового розслідування. (т.1 а.с.106, т.2 а.с.25)

Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

За змістом ст. 22, 23, 94, 95 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, суд приходить до наступних висновків.

Фактично в основу обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покладено покази свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні показала, що 10.06.2016 року після 17-ї години вона прийшла до будинку АДРЕСА_4 , де проживають її матір ОСОБА_13 та її син ОСОБА_4 . Сина вона не бачила, зі слів матері дізналася, що син вдома, нещодавно прийшов, поїв та ліг спати. В будинок не заходила. Порались з матір`ю на подвір`ї. Через деякий час до них зайшов односелець ОСОБА_9 , який спитав, де її син. Вона провела його у хату та побачила сина на ліжку. Між ОСОБА_9 та її сином відбулась розмова, змісту якої вона не зрозуміла. ОСОБА_9 пішов, їй нічого не розповідав. Приблизно за годину після цього під`їхав автомобіль та у двір зайшли обвинувачені. ОСОБА_7 був одягнений у формений одяг поліцейського, ОСОБА_8 - у цивільному. Вони спитали, чи вдома її син. Вона повідомила їм, що він в будинку. Обвинувачені зайшли до будинку та, як їй здалося, довго не виходили з нього. Вона почала хвилюватись та пішла до хати, за нею пішла її матір. В будинку горіло світло. Її син перебував на ліжку в нижній білизні, а обвинувачені стояли біля нього. Син поводив себе спокійно, але йому вдягнули наручники. Причину затримання обвинувачені не пояснювали. Потім почали виштовхувати сина. На прохання сина наказали принести його одяг. Вона дала кофту, яку не можна було вдягнути, оскільки руки сина були в наручниках. Штанів та взуття вона не надавала. Коли вони виштовхували сина, вона та її матір підняли галас та намагалися припинити дії працівників поліції. Вона штовхнула ОСОБА_8 , а той у відповідь заподіяв їй тілесне ушкодження, вдаривши по руці. ОСОБА_7 виводив сина з будинку. Цьому почала заважати її матір, у зв`язку з цим він її відштовхнув. У коридорі ОСОБА_7 душив її сина, оскільки той не бажав виходити з будинку. В її присутності син не наносив ударів ОСОБА_8 та не кусав ОСОБА_7 , поводив себе спокійно. Сина вивели з будинку, посадили в автомобіль та повезли в невідомому напрямку. Вона зателефонувала в поліцію та повідомила про незаконні дії обвинувачених. Через деякій час до їхнього двору під`їхав автомобіль, в якому перебував її син. На прохання ОСОБА_16 вона винесла взуття й одяг, після чого вони уїхали. Син повернувся вночі, їй нічого не розповідав, а наступного дня він скаржився на головний біль та біль в зап`ястях, також вона бачила рану на його нозі. Того ж дня він їздив до м. Чернігова та звернувся до правоохоронних органів у зв`язку з діями працівників поліції. Про те, що саме було приводом для приходу ОСОБА_9 та про причину затримання син не розповідав. Свідок наполягала, що в її присутності син не телефонував в поліцію. В момент затримання син був спокійний і тверезий.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 10.06.2016 року в денний час вони з його односельцем ОСОБА_17 пішли до магазину з метою вживання спиртного. Неподалік від магазину вони побачили ОСОБА_4 , який разом з невідомим йому чоловіком вживав горілку. Вони з ОСОБА_17 придбали спиртне та пішли розпивати його на вулиці. До них приєднався ОСОБА_4 , з яким вони випили півтори пляшки горілки. Після цього ОСОБА_4 запропонував їм зачекати на місті та кудись поїхав велосипедом, сказавши їм, що їде за спиртним. Через деякий час він повернувся та привіз ще одну пляшку горілки, яку також розпили на трьох. Після цього ОСОБА_4 сів на велосипед та поїхав, а вони з ОСОБА_17 пішли додому пішки. Він спочатку проводив ОСОБА_17 додому, а потім пішов до себе. Дорога зайняла близько години. Коли він зайшов до свого будинку, то побачив в своїй спальні чоловіка, який нишпорив в його речах. Чоловік повернувся до нього, та він впізнав в ньому ОСОБА_4 , з яким він того дня розпивав спиртне. ОСОБА_4 підвівся та швидко направився до виходу, вибіг з будинку та побіг в бік городів повз бур`яни. Він пробіг за ним декілька метрів, але не продовжив переслідування та вирішив йти до нього додому, оскільки знав його адресу. Вдома у ОСОБА_4 він побачив останнього на ліжку. Той не бажав розмовляти та відповідати на запитання, що саме він робив в його будинку. Тому він вирішив звертатись до поліції, а також розповів про все матері ОСОБА_4 ОСОБА_11 . Повернувшись додому, він виявив, що викрадений його ноутбук. Він пішов до сусідів та розповів про факт крадіжки його майна й про те, що застав ОСОБА_4 в своєму будинку. В цей момент сусід ОСОБА_18 повідомив, що знайшов на вулиці ноутбук. На місці знахідки, вказаному ОСОБА_18 , виявили в траві під парканом також інші його речі, які були викрадені, в тому числі бензопилу та металевий посуд. Про це повідомили по телефону дільничному інспектору ОСОБА_8 . Коли приїхали інспектор ОСОБА_8 та працівники поліції, зібралися майже всі мешканці їхньої вулиці та повідомили, що також декілька годин тому невідомий чоловік зайшов до будинку ОСОБА_17 та побив його матір жінку похилого віку. Поліцейські почали документувати факт крадіжки. Обвинувачені вдвох на автомобілі поїхали до місця проживання ОСОБА_4 . Повернулись за декілька хвилин з ОСОБА_4 , який перебував на задньому сидінні автомобіля. Обвинувачені повідомили старшому групи про те, що ОСОБА_4 не виконував розпорядження проїхати на місце події, ображав їх, вчиняв опір, кусався та бився, тому вони застосували до нього фізичну силу та примус. У ОСОБА_16 на руці були сліди укусу. ОСОБА_14 підходила до автомобіля та впізнала у ОСОБА_4 чоловіка, який її побив того дня. Коли закінчили огляд місця події, всі працівники поліції разом з потерпілою ОСОБА_14 та ОСОБА_4 поїхали до лікарні. В подальшому в село приїздили працівники прокуратури та опитували його на місці. Йому повідомили, що факт крадіжки розслідує Чернігівська поліція. Його, потерпілу ОСОБА_14 та свідків нікуди з приводу крадіжки не викликали, ніякого рішення до цього часу не прийняли. Ноутбук забрали на експертизу відбитків пальців і до цього часу не повернули.

Свідок ОСОБА_17 під час допиту в суді показав, що 10.06.2016 року разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в денний час вони розпивали горілку, вжили 2,5 пляшки на трьох. Після повернення додому він одразу ліг відпочити, а потім дізнався від своєї матері, що невідомий чоловік заходив до нього в будинок та вдарив по її кулаком по голові, завдавши їй тілесних ушкоджень. Також від сусідів він дізнався про факт крадіжки майна з будинку ОСОБА_9 того ж дня та про те, що останній застав ОСОБА_4 в своєму будинку, коли той нишпорив в його речах. Коли обвинувачені доставили ОСОБА_4 до місця крадіжки, останній перебував в автомобілі, був одягнений тільки в нижню білизну, поводив себе агресивно, лаявся на всіх та нецензурно висловлювався. ОСОБА_7 скаржився на те, що ОСОБА_4 покусав його та вдарив ОСОБА_8 . До автомобіля підійшла його матір ОСОБА_14 та впізнала в ОСОБА_4 нападника, що її побив того дня. Бушу випустили з автомобіля, і в цей момент між ними виникла сварка. ОСОБА_4 кинувся на нього битися і намагався вдарити головою. У відповідь він вдарив ОСОБА_4 по голові. Поліцейські припинили цю сутичку. Після закінчення огляду місця події працівники поліції разом з його матір`ю ОСОБА_14 та ОСОБА_4 поїхали до м. Городні для проходження медичного огляду. Після цього кримінальне провадження по заяві його матері про завдання їй тілесних ушкоджень ніким не розслідувалось, а в Городнянському відділі поліції йому повідомили, що справу за вказівкою керівництва передали до Чернігівського відділу поліції. Жодного рішення по цій справі не приймалося.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він на чолі слідчо-оперативної групи 10.06.2016 року виїжджав в с. Дібрівне Городнянського району по заяві ОСОБА_9 про крадіжку ОСОБА_4 речей з його будинку. Як старший групи він надав вказівку ОСОБА_7 і ОСОБА_8 опитати ОСОБА_4 , на якого прямо вказував потерпілий, по гарячих слідах. Вони направилися до місця проживання ОСОБА_4 виконувати вказівку. По приїзду через 20 хвилин разом з ОСОБА_4 доповіли, що той вчинив злісну непокору і покусав ОСОБА_7 та вдарив ОСОБА_8 , тому вони мали застосувати фізичний примус й наручники. ОСОБА_4 перебував на задньому сидінні автомобіля, одягнений був в нижню білизну. Поведінка ОСОБА_4 була неадекватною - він був то млявий, то агресивний, лаявся та застосовував ненормативну лексику. На скарги ОСОБА_4 на біль в зап`ястях він відреагував, та тиск наручників був послаблений. ОСОБА_17 на місці повідомив про факт побиття його матері того ж дня. Її підвели до автомобіля, та вона впізнала у ОСОБА_4 чоловіка, який побив її того дня. Між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 виник конфлікт, який припини працівники поліції. Коли склали протокол огляду місця події, викликали ще один автомобіль, щоб доставити підозрюваного у вчиненні злочинів ОСОБА_4 та потерпілу ОСОБА_14 до Городнянської лікарні для проведення медичного огляду та потім райвідділу поліції для продовження складання необхідних процесуальних документів. На той момент ОСОБА_4 вже заспокоївся, почав вибачатися, тому наручники зняли. Дорогою до Городні заїхали додому до ОСОБА_4 за його одягом. По приїзду до Городнянської лікарні ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 оглянув черговий лікар. У ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження на зап`ястях від наручників. Також був підтверджений стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 . Лікарем були складені відповідні медичні документи. Наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 була підтверджена лікарем, про що також були складені відповідні медичні документи. Після огляду ОСОБА_4 за ним залишили наглядати співробітника поліції ОСОБА_15 . Але через деякий час ОСОБА_15 доповів, що ОСОБА_4 втік. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 навколишню місцевість та на службовому автомобілі проїхали до с. Дібрівне, але ОСОБА_4 не вивили. Оскільки був нічний час, вони не заходили в будинок ОСОБА_4 . Про всі дії йому доповідали. Свідок ОСОБА_12 стверджував, що законні підстави для затримання та застосування примусу до ОСОБА_4 були наявні, але процесуальні документи з цього приводу мали бути складені у відділі поліції, саме до якого вони й доставляли ОСОБА_4 та куди повинні були їхати після закінчення медичного огляду. Фактично ці документи не були складені виключно внаслідок втечі ОСОБА_4 . По приїзду у райвідділ поліції були складені відповідні рапорти та внесені відповідні дані до ЄРДР про вчинення перелічених вище злочинів. В подальшому працівників Городнянського РВ поліції позбавили можливості приймати будь-які процесуальні рішення та розслідувати ці злочини, оскільки справи передали до Чернігівської поліції, де, як йому відомо, ніяке слідство по ним не проводиться.

Ці показання підтвердив під час допиту в якості свідка безпосередній керівник слідчого ОСОБА_12 який 10.06.2016 року був начальником Городнянського райвідділу поліції - ОСОБА_19 . Він показав суду, що був обізнаний про те, що під час затримання ОСОБА_4 , якого потерпілий застав на місці злочину, працівниками поліції були застосовані фізичний примус й наручники внаслідок чинення ОСОБА_4 активного опору. Йому про це доповідали підлеглі з місця події.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 також повністю підтвердив показання свідка ОСОБА_12 . Показав, що перебував в складі слідчо-оперативної групи, яка виїздила в с. Дібрівне по заяві ОСОБА_9 про крадіжку ОСОБА_4 речей з його будинку. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за вказівкою старшого групи ОСОБА_12 мали доставити ОСОБА_4 . По приїзду з ОСОБА_4 вони доповіли, що той вчинив злісну непокору і покусав ОСОБА_7 , а також вдарив ногою в живіт ОСОБА_20 . Тому вони застосували фізичний примус й наручники. ОСОБА_4 перебував на задньому сидінні автомобіля, одягнений був в нижню білизну. Він нецензурно висловлювався та вів себе агресивно. Коли до автомобіля підвели ОСОБА_14 , вона впізнала у ОСОБА_4 чоловіка, який побив її того дня. Після складання необхідних документів на місці вони направились до Городнянської лікарні для проведення медичного огляду. Наручники на той момент з ОСОБА_4 зняли, оскільки він заспокоївся та більше не лаявся. Дорогою до Городні заїхали додому до ОСОБА_4 за його одягом. По приїзду до Городнянської лікарні ОСОБА_4 оглянув лікар, після цього почали оглядати потерпілу ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . ОСОБА_4 вивели з кабінету та йому наказали наглядати за ним. ОСОБА_4 попросився вийти на вулицю. Він супроводжував ОСОБА_4 та вийшов з ним разом. На вулиці ОСОБА_4 відштовхнув його та швидко побіг. Він побіг за ОСОБА_4 , але було дуже темно, і ОСОБА_4 вдалось втекти. Він повідомив ОСОБА_12 про втечу ОСОБА_4 . Разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вони оглянули навколишню місцевість та на службовому автомобілі проїхали до с.Дібрівне, але оскільки був нічний час, вони вирішили не заходили в будинок ОСОБА_4 та приїхати до нього наступного дня.

Свідок ОСОБА_21 , допитаний судом в режимі відеоконференції, показав суду, що 10.06.2016 року він перебував на роботі, був черговим лікарем Городнянської ЦРЛ. В нічний час приїхали працівники поліції. З ними були ОСОБА_4 та ОСОБА_14 . Він проводив огляд ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Огляд проводився стандартно, в присутності чергової санітарки. Кожна особа оглядалась окремо. Спочатку були заслухані скарги, потім проводився зовнішній огляд на наявність тілесних ушкоджень, після цього з`ясовувався анамнез, встановлювався діагноз та надавалися медичні рекомендації. При огляді ОСОБА_4 останній перебував в стані психомоторного збудження, був балакучий, вживав ненормативну лексику. Він запитував ОСОБА_4 , чи били його працівники поліції, але той на побиття не скаржився. Він скаржився на біль в ділянці зап`ясть, де також були й видимі сліди від наручників. ОСОБА_4 був оглянутий та всі видимі тілесні ушкодження та результати огляду були відображені у відповідних документах. ОСОБА_4 було запропоновано пройти перевірку на алкотестері, але той відмовився. Тому він мав визначити стан по зовнішніх ознаках, які були явно присутні, в тому числі запах алкоголю з ротової порожнини, зовнішній вигляд, поведінка, мова. У ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 також були виявлені тілесні ушкодження. Вони всі були оглянуті стандартно, всі результати огляду були відображені в медичних документах.

Судом по справі були допитані й інші свідки, які фактично не є свідками інкримінованого обвинуваченим злочину.

Письмовими доказами справи підтверджене наступне:

В журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення Городнянського відділу поліції за 10.06.2016 року містяться повідомлення: ОСОБА_4 , зафіксоване о 21.42 год. (№1588), про безпідставне застосування дільничним інспектором ОСОБА_8 наручників; повідомлення ОСОБА_11 , зафіксоване о 22.14 год. (№1590), про незаконні дії дільничного інспектора ОСОБА_8 ; повідомлення дільничного інспектора поліції ОСОБА_8 , зафіксоване о 22.07 год. (№1589), про виявлення факту крадіжки ОСОБА_4 з будинку ОСОБА_9 в с. Дібрівне: бензопили та ноутбуку; повідомлення ОСОБА_17 , зафіксоване о 22.56 год. (№1592), про факт побиття ОСОБА_4 матері заявника . (т.1а.с.166-168)

11.06.16 слідчим ОСОБА_12 до ЄРДР внесено відомості за №№ 0000217, 0000216 про початок досудового розслідування злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст. 125 КК України. (т.1а.с.195-196)

За даними висновку службового розслідування від 15.07.2016 року 11.06.16 р. до Городнянського ВП надійшов рапорт ст. інспектора поліції майора ОСОБА_22 , що 10.06.16 близько 21 год. ОСОБА_4 в с. Дібрівне заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Повідомлення зареєстровано в журналі СО Городнянського ВП за №1597 від 11.06.16. Того ж дня до Городнянського ВП надійшло повідомлення чергової медсестри Городянської ЦРЛ, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_7 у зв`язку з отриманням травм при виконанні службових обов`язків. Вказане повідомлення зареєстровано в журналі ЄО Городнянського ВП за №1598 від 11.06.16. 11.06.16 слідчим Городнянського ВП ОСОБА_23 до ЄРДР внесено відомості за №0000219 за ч.2 ст. 345 КК України. (т.1 а.с.191-194)

Дослідженням постанови слідчого Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області від 22.12.2016 року вказане провадження закрито. Підставою закриття зазначена відсутність умислу в діях ОСОБА_4 , оскільки в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено ознаки перевищення влади (т.2 а.с.103.)

Дослідженням висновку судово-медичної експертизи №579 від 23.06.16 (т.1 а.п.131-134) на тілі ОСОБА_4 на момент проведення експертизи малися садна лівого та правого променево-зап`ястних суглобів, поверхнева рана правого променево-зап`ястного суглобу, синці лівого передпліччя, правої гомілки, правого ліктьового суглобу, забої м`яких тканин тьмяно-потиличної ділянки зліва та м`яких тканин лівої стопи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодженні у вигляді садна лівого та правого променево-зап`ястних суглобів та поверхнева рана правого променево-зап`ястного суглобу виникли від дії тупого предмету по механізму тиснення та тертя, а у вигляді синців лівого передпліччя, правої гомілки, правого ліктьового суглобу, забоїв м`яких тканин тьмяно-потиличної ділянки зліва та м`яких тканин лівої стопи - від дії тупого предмету по механізму удару. Виходячи з кількості ушкоджень, їх характеру та розташування, ОСОБА_4 піддавався впливу, не менше 7 травмуючих дій.

Дослідженням висновків медичних експертиз від 16.06.16 р. №58 щодо ОСОБА_7 (т.2 а.п.84) і №59 щодо ОСОБА_8 (т.2 а.п.85) встановлено, що у ОСОБА_7 виявлено ушкодження у вигляді 3 вкушених рани по 0,3 см. у ділянці анатомічної табакерки справа, з ліктьового боку в ніжній третині правого передпліччя наявний інфільтрат, синець синього кольору розміром 5х4 см.; у ОСОБА_8 - тілесних ушкоджень не виявлено.

Дослідивши вищевказані показання свідків та письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що показання свідка ОСОБА_11 не можуть бути покладені в основу вироку, оскільки вони спростовуються показаннями інших свідків та письмовими доказами.

Так, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 , який заперечувала в своїх показаннях свідок ОСОБА_11 , підтверджений показаннями обвинувачених, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , оціненими у їх сукупності. З показань свідка ОСОБА_11 , наданих суду встановлено, що вона не бачила та не могла бачити дій свого сина в той момент, коли вона перебувала на вулиці, а обвинувачені пройшли в будинок. Тому показання в цій частині обвинувачених суд вважає доказами, на яких має ґрунтуватися вирок.

Факт завдання ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень обвинуваченими підтверджений відповідним висновком медичної експертизи.

Факт завдання ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_7 при виконанні ним службових обов`язків також об`єктивно підтверджується дослідженим судом висновком медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_7 виявлено ушкодження у вигляді вкушених ран, інфільтрату, синця.

Проаналізувавши докази по справі, суд вважає, що показання свідка ОСОБА_11 в частині того, що її син ОСОБА_4 не чинив опору працівникам поліції, не відповідають обставинам справи та спростовуються іншими доказами, дослідженими судом. Суд, крім того, приймає до уваги і той факт, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 не заперечувала того, що і вона сама, і її похила матір перешкоджали працівникам поліції виводити сина ОСОБА_4 з будинку під час його затримання, кричали на обвинувачених, фізично заважали їм застосовувати примус до її сина.

З огляду на викладене, викликають сумніви у відповідності обставинам справи показань свідка ОСОБА_11 про обставини затримання її сина.

Також в основу обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покладено протоколи проведення слідчих експериментів, в тому числі з потерпілим ОСОБА_4 , свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (т.1 а.п.135-160). Доказове значення цих слідчих дій, враховуючи відмову потерпілого надавати в суді будь-які показання та відповідати на запитання, є дуже сумнівним.

До протоколів слідчих експериментів в якості додатків додані належним чином не опечатані конверти з оптичними дисками DVD-R, підписаними начальником слідчого відділу ОСОБА_24 . Вказаний слідчий жодної участі в даних слідчих діях не приймав, протоколи слідчих експериментів не складав. Інформація додатків суперечить протоколам, що було встановлено та зафіксовано під час судового розгляду.

Під час дослідження протоколів слідчих експериментів та властивостей дисків встановлено, що ці диски не є оригіналами записів, отриманих під час проведення слідчих експериментів.

Протоколи слідчих експериментів за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 крім них підписані слідчим і понятими.

Відповідно до ст. 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатки до протоколів повинні бути належним чином упаковані з метою надійного збереження, а також засвідченні підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовлені та/або вилученні таких додатків.

Відповідно до ст. 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Згідно ч. 3 ст. 107 КПК України у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії.

Як зазначено, протокол за результатами проведення слідчого експерименту складається суб`єктом, що безпосередньо її виконував, цією ж особою до протоколу долучаються додатки.

Жодні додатки не опечатані, не містять підписів осіб, які брали участь у створенні носіїв, як вимагають ст. 105, 106 КПК України, що заздалегідь ставить під сумнів достовірність наявної там інформації. Крім того, свідки ОСОБА_11 , а також ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які були понятими під час слідчих експериментів, показали суду, що після проведення слідчих експериментів з ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ніхто з учасників цих слідчих дій не переглядав відеозапис та не засвідчував його правильність й повноту, а також не був присутній при пакуванні додатків до протоколів слідчих експериментів. Такі порушення унеможливлюють перевірку судом даних, отриманих за допомогою таких технічних засобів.

На підставі ч.3 ст.358 КПК України, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа.

Судом достовірно встановлено, що додатки до протоколів слідчих експериментів, якими, відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КПК України є відеозапис процесуальної дії, не є оригіналами. Відповідно до ч.3 ст.99 КПК України сторони зобов`язані надавати суду оригінали документів і додатків до них.

Тому, на підставі ч.3 ст.358 КПК України суд вважає за необхідне виключити додатки до всіх протоколів слідчих експериментів з числа доказів, на які може посилатись сторона обвинувачення та визнати їх недопустимими доказами, оскільки органом досудового розслідування при отриманні цих доказів допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

З врахування наведеного вище фактично єдиним доказом можливого вчинення злочину обвинуваченими можуть бути лише покази свідка ОСОБА_11 .

В той же час проаналізувавши всі докази по кримінальному провадженню суд вважає, що покази свідка ОСОБА_11 не можуть бути покладені в основу обвинувачення, суд не може їх взяти до уваги, оскільки зважаючи на особу свідка, яка є матір`ю ОСОБА_4 , до її показів слід відноситись критично, ці покази суперечать іншим доказам по справі, викликають сумніви. Також небезпідставними є твердження сторони захисту про її намір виправдати дії її сина.

В той же час показання обвинувачених є послідовними, підтверджуються показаннями інших свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема в частині того, що ОСОБА_4 під час його затримання перебував в стані алкогольного сп`яніння та в ході його затримання чинив фізичний опір й завдавав тілесні ушкодження обвинуваченим. Показання обвинувачених в частині того, що ОСОБА_4 чинив фізичний опір обвинуваченим при виконанні ними службових обов`язків, належними та допустимими доказами не спростовані.

За змістом ст. 42-45 Закону України «Про національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати фізичний вплив (силу) та спеціальні засоби з метою припинення протиправних дій правопорушника. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, в тому числі кайданки, які в силу цієї статті застосовуються до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; а також під час затримання особи або під час затримання особи, яка вчинила правопорушення і чинить злісну непокору законній вимозі поліцейського.

При цьому суд приймає до уваги те, що обвинуваченими виконаний обов`язок повідомити свого керівника про підстави та про необхідність застосування спеціального засобу, а також про завдання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що покази обвинувачених про наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 заходів фізичного примусу та наручників, внаслідок протиправної поведінки останнього, є послідовними та такими, що підтверджуються сукупністю інших доказів справи. Їх дії слідували як наслідок вчинення потерпілим опору законним вимогам працівників поліції. І дії обвинувачених за мірою і інтенсивністю були відповідними вчиненому опору.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Додержуючись закріпленої в ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого суд тлумачить на його користь.

Суд вважає, що сторона обвинувачення не надала суду переконливих доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід визнати невинуватими в інкримінованому їм злочині та виправдати їх.

Речові докази у справі суду сторонами не надавалися. Заходи забезпечення не застосовувалися. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 374-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати невинуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 і ч.2 ст. 365 України та виправдати його.

ОСОБА_8 визнати невинуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 і ч.2 ст. 365 України та виправдати його.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд Чернігівської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1