Справа № 164/127/17
п/с 1-кп/164/33/2017
Категорія: 52
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000510 від 22 грудня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 17.09.2010 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 12000 гривень штрафу; 31.08.2012 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 296 КК, ст. 71 КК України на 3 роки позбавлення волі та штрафу в розмірі 12000 гривень, покарання у виді позбавлення волі відбув, штраф не сплачений, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 в середині літа 2015 року на березі річки Турія, поблизу м. Ковель Волинської області, знайшов пакет з подрібненою речовиною рослинного походження. Вказаний пакет ОСОБА_4 переніс до свого місця проживання, що в АДРЕСА_1 , де в подальшому зберігав без мети збуту. 22 грудня 2015 року ОСОБА_4 із зазначеною речовиною рослинного походження поїхав автобусом в смт. Маневичі Волинської області, після чого пішов до залізничного вокзалу, поблизу якого в туалеті упакував речовину рослинного походження в два пакунки для подальшого її зберігання без мети збуту. Біля 16 год. 22 грудня 2015 року ОСОБА_4 був виявлений працівниками Маневицької виправної колонії № 42 та Маневицького ВП ГУНП у Волинській області на вул. Вокзальній в смт. Маневичі поблизу залізничного вокзалу. В ході проведення огляду місця події речовина рослинного походження була в нього виявлена та вилучена.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів№ 61/61 від 12 січня 2016 року вилучена під час проведення 22 грудня 2015 року огляду місця події речовина рослинного походження, зеленого кольору, являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить відповідно в одному пакунку - 21.70 гр., в іншому - 29.12 гр. Загальна маса наркотичного засобу становить 50.82 гр.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як вчинення незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час досудового розслідування 30 січня 2017 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000510, та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, зобов`язувався співпрацювати з Маневицькою місцевою прокуратурою Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 2 (два) місяці арешту. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 3 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Остаточне покарання обвинуваченому визначити з урахуванням положень ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.08.2012 року.

Речові докази: речовину рослинного походження, вагою 50.82 гр., чотири пляшки з полімерного матеріалу, ємкістю 0.5 л кожна, з рідиною, чотири колоди гральних карт, таблетку з логотипом „В8, вагою 0.3948 гр., слід знищити, мобільний телефон „Самсунг (ІМЕІ НОМЕР_1 ) слід повернути власнику ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 124, 126, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2017 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 3 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000510 від 22 грудня 2015 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначивши покарання 2 (два) місяці арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком приєднати невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2012 року - 12000 гривень штрафу і остаточно визначити до відбування покарання у виді 2 (два) місяці арешту та 12000 (дванадцять тисяч) гривень штрафу, які виконувати самостійно.

Строк арешту рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази: речовину рослинного походження, вагою 50.82 гр., чотири пляшки з полімерного матеріалу, ємкістю 0.5 л кожна, з рідиною, чотири колоди гральних карт, таблетку з логотипом „В8, вагою 0.3948 гр., - знищити, мобільний телефон „Самсунг (ІМЕІ НОМЕР_1 ) - повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 460 (чотириста шістдесят) гривень 80 копійок судових витрат за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1