Провадження № 1-кп/537/292/2016
Справа № 537/5242/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2016 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області українця, громадянина України, освіта повна середня , не одруженого, не працює, не навчається, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , судимого:
08.07.2010 року Кременчцьким районним судом Полтавської області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1,2 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
03.09.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
26.12.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 191 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
08.02.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 190 КК України, засуджений до штрафу в розмірі 680 грн.;
23.03.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 1, 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 , ч.2 ст. 289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 , ч.2 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На обґрунтування заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор вказала, що обвинуваченому слід обрати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, оскільки останній перебував у розшуку, а також вчиняти нові злочини, оскільки останні неодноразово судимий.
Обвинувачений ОСОБА_5 при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.
Вирішуючи заявлене прокурором клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Відповідно до ч.1, п.5 ч.2, ч. 3 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачуються у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, яке інкримінується обвинуваченому, з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки останній перебував у розшуку та спробам обвинуваченого вчиняти нові злочини, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись статтями 177, 331, 371, 372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - а саме: з 12 грудня 2016 року 15:55 години до 09 лютого 2016 року до 24 години.
Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її проголошення.
Ухвала є остаточною та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1