Номер провадження: 11-сс/785/489/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
представника заявника: ОСОБА_7
розглянувши апеляційну скаргу представника ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ» на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 02 березня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0000042 від 21.01.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 212 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИЛА:
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0000042 від 21.01.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 212 КК України, було задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, перелік якого наведений у резолютивній частині ухвали.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використане як засоби вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, тобто є доказом злочину, та може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також слідчий суддя вважав за необхідне накласти арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації та забезпечення цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні. Крім того слідчий суддя послався на доведеність прокурором необхідності такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України і правові підстави для його накладення.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, заявником була подана апеляційна скарга, в якій порушується питання про її скасування. При цьому апелянт зазначає, що майно, на яке накладено арешт є приватною власністю ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ», підприємство в момент накладання арешту було і є добросовісним набувачем майна, питання стосовно безпідставності накладання арешту вже було предметом судового розгляду судом, при винесенні арешту було порушено ряд приписів норм Кримінального процесуального кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 173 КПК України. Таким чином, апелянт вказує на прийняття рішення про накладення арешту на нерухоме майно, що обмежує його право приватної власності. Просить скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Крім того, представник заявника просив суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки, його було пропущене з поважних причин - представники ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ» не були учасникам провадження по накладанню арешту на майно, в судові засідання не визивались, копію оскаржуваної ухвали не отримували. Про арешт майна дізнались 28.03.2017 року при здійсненні моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень на предмет наявності будь-яких судових рішень, що стосуються прав та охоронюваних законом інтересів підприємства та належного йому майна і 29.03.2017 року звернулись до Апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою.

Будь-яких даних стосовно обізнаності ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ» раніше дати 28.03.2017 року про оскаржувану ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Одеської області прокурором не надані, в матеріалах провадження відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Судова колегія вважає за необхідне поновити представнику заявника строк на апеляційне оскарження, та визнала, що його було пропущене з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, якій заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційних скарг, які подані особами, які на сьогоднішній день не мають процесуального статусу в кримінальному провадженні, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно доводів апеляційної скарги та доданих до неї документів, зокрема протоколу №221791 про проведення електронних торгів від 21.12.2016 року, Акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 29.12.2016 року, Свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні від 20.01.2017 року, зареєстроване в реєстрі за №30, видане державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 , ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ» є власником наступного нерухомого майна: майновий комплекс нежитлова будівля, загальною площею 562,5 кв. м., що розташований на земельній ділянці площею 16279,0 кв. м., та знаходиться за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188б, і складається з: адміністративна будівля, альтанка, прохідна, вагова, насосно-компресорне відділення, естакада, АЗС, сховище, дренажна ємність, огорожа, споруди, компресори (у кількості 3 шт.) для проведення зливу, трубопровід, насоси, (у кількості 3 шт.) для транспортування зрідженого газу, компресори (у кількості 3 шт.) для проведення зливу, що не введені в експлуатацію.

Як було встановлено під час апеляційного розгляду зазначені документи не скасовані, що не заперечувалось прокурором.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ» фактично є особою, право власності на об`єкт нерухомості якого обмежено оскаржуваною ухвалою слідчого судді.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ч. 1 ст. 328 ЦК України регламентовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, з урахуванням наданих апеляційному суду документів щодо права власності, враховуючи положення закріплені в ст.41 Конституції України ст. 174, п.10 ч. 1 ст. 393 КПК України, ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ» є особою, яка може звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, оскільки на даний час на законних підставах володіє правом власності на об`єкт нерухомості, який знаходиться за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188б.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства та зміст і форма кримінального провадження, які повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Рішення слідчого судді суду першої інстанції не може бути визнано законним та обґрунтованим та підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно положень ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст.167 КПК України .

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Вказаних вимог закону при розгляді клопотань про накладення арешту на майно слідчий суддя районного суду не дотримався.

Апеляційний суд визнає безпідставними посилання слідчого судді, як на обґрунтування накладення арешту на вказаний вище об`єкт нерухомості на положення ст. 170 КПК України, також зазначає на порушення слідчим суддею норм ч. 2 ст. 173 КПК України, якими повинен керуватись слідчий суддя під час накладання арешту.

Як вбачається з матеріалів апеляційного розгляду, в провадженні старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 21.01.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 212 КК України.

В рамках названого кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду Одеської області від 09.12.2016 року був накладений арешт на все нерухоме та рухоме майно ТОВ «Лагуна-Рені» (), зокрема:

- цілісний майновий комплекс по наливу, схову та зливу зрідженого вуглеводородного газу у Ренійському морському торгівельному порту та устаткування для зливу/ наливу автобензовозів на плавзасоби, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 16276,00 кв. м., за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська,188б;

- складові частини: нежитлова будівля (прохідна- літера В); нежитлова будівля (насосно- компресорне відділення- літера Д); навісна- літера д; альтанка- літера Б; вагова- літера Г; естакада-І; АЗС-ІІ; сховище-ІІІ; дренажна ємкість-IV; огорожа- номер 1-7,28; споруда- номер 8- 27, V;

- нежитлова будівля загальною площею 562,50 кв.м., розташована за адресою: Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Дунайська,188б.

27.02.2016 року вказаний арешт ухвалою Приморського районного суду м. Одеси названий арешт було скасовано.

При цьому слідчим суддею при скасуванні арешту, з доводами якого погоджується суд апеляційної інстанції, встановлено наступне.

19.12.2016 року, ТОВ "СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ" було сплачено гарантійний внесок для участі у проведенні електронних торгів у розмірі 362 350 (триста шістдесят дві тисячі триста п`ятдесят) гривень.

21.12.2016 року ТОВ " СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ " стало переможцем, по купівлі лоту №183175 - майнового комплексу - нежитлової будівлі, площею 562,5 кв.м. за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188б, під час вказаних електронних торгів, та у встановлений строк, було сплачено кошти за придбаний лот у розмірі 6 884 650 (шість мільйонів вісімсот вісімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят) гривень.

Таким чином, ТОВ "СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ" виступає добросовісним набувачем, на майно котрого, не може бути накладено арешт, окрім як задля збереження речових доказів, у відповідності до ст 170 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя при скасуванні арешту від 09.12.2016 року прийшов до висновку, що не скасування арешту буде порушувати конституційні права особи на власність. Власник майна, в даному випадку, є добросовісним набувачем, який придбав зазначений майновий комплекс, у відповідності до Закону, задля здійснення своєї підприємницької діяльності, жодного стосунку до кримінального провадження, яке розпочате органом досудового розслідування, ні діяльність ТОВ "СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ" ні його посадові особи, не мають.

Проте, як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, маючи таку, що вступило в законну силу ухвала суду про скасування арешту, в якій зазначено безпідставність застосування арешту на майно у зв`язку із його належним продажем відповідно до чинного законодавства, той самий слідчий суддя, який накладав арешт 09.12.2016 року, не враховуючи той факт, що 27.02.2017 року арешт було скасовано, 02.03.2017 року на тих же самих підставах, на яких накладався арешт від 09.12.2016 року, не перевіривши теперішнього власника майна, накладає арешт на об`єкт нерухомості, належним набувачем якого є ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ».

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що такий засіб забезпечення кримінального провадження не може бути застосований до майна апелянта, оскільки застосування такого заходу не відповідає положенням Конституції України, кримінальному процесуальному закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З урахуванням тих матеріалів, які надані апеляційному суду, враховуючи пояснення прокурора та слідчого під час апеляційного провадження, апеляційний суд вважає, що слідчий, з урахуванням долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, не мав законних підстави ініціювати питання про накладення арешту на майно в порядку ч. 3 ст. 170 КПК України.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що слідчим суддею були порушені приписи ч. 2 ст. 173 КПК України, а саме:

- правова підстава для арешту майна слідчим суддею не було враховано той факт, що у майна на момент накладання арешту інший добросовісний власник ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ»;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження накладеним арештом було порушено одне із завдань кримінального провадження, що закріплене в ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, оскільки слідчим суддею не було перевірені дані на предмет винесення ухвали чи є будь-які судові рішення на предмет накладання чи скасування арешту на майно;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб судом не враховано, що накладений арешт має негативні наслідки для ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ», оскільки при наявності названого арешту підприємство не зможе в повній мірі реалізувати своє право власності на придбане майно.

З огляду на викладене, апеляційний суд визнає безпідставними доводи прокурора, що вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є єдиним способом поновлення справедливості та може забезпечити хід розслідування по даному кримінальному провадженню та, що саме такі заходи будуть сприяти швидкому завершенню досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

За таких обставин, покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, апеляційний суд визнає необґрунтованими, а ухвалу слідчого судді - такою, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ» підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з прийняттям нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно про яке їдеться мова в резолютивній частині ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 117, 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ» - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса 02 березня 2016 року, якою у рамках кримінального провадження №0000042 від 21.01.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 212 КК України, накладено арешт на нерухоме майно, шляхом заборони розпорядження, продажу та передачі майнових прав зокрема: цілісний майновий комплекс по наливу, схову та зливу зрідженого вуглеводородного газу у Ренійському морському торгівельному порту та устаткування для зливу/наливу автобензовозів на плавзасоби, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 16276,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська,188-Б; складові частини: нежитлова будівля (прохідна - літера В); нежитлова будівля (насосно-компресорне відділення - літера Д); навісна - літера Д; альтанка - літера Б; вагова - літера Г; естакада - І; АЗС - ІІ; сховище - ІІІ; дренажна ємкість-IV; огорожа - номер 1-7,28; споруда - номер 8 - 27, V; нежитлова будівля загальною площею 562,50 кв.м., розташована за адресою: Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Дунайська,188-Б, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , про накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно ТОВ «Лагуна-Рені» (код 31180219), шляхом заборони розпорядження, продажу та передачі майнових прав щодо всього зазначеного майна, зокрема: цілісний майновий комплекс по наливу, схову та зливу зрідженого вуглеводородного газу у Ренійському морському торгівельному порту та устаткування для зливу/наливу автобензовозів на плавзасоби, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 16276,00 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська,188-Б; складові частини: нежитлова будівля (прохідна - літера В); нежитлова будівля (насосно-компресорне відділення - літера Д); навісна - літера Д; альтанка - літера Б; вагова - літера Г; естакада - І; АЗС - ІІ; сховище - ІІІ; дренажна ємкість-IV; огорожа - номер 1-7,28; споруда - номер 8 - 27, V; нежитлова будівля загальною площею 562,50 кв.м., розташована за адресою: Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Дунайська,188-Б

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4