Справа № 645/5691/16-к
Провадження № 1-кп/645/168/17
В И Р О К
Іменем України
21 серпня 2017 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, з вищою освітою, офіційно не працюючої, одруженої, раніше не судимої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,-
Вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.
Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що вона є сусідкою потерпілої ОСОБА_5 , та оскільки їхні діти одного віку, вони часто разом гуляють з дітьми. Свідок наголосила, що батьків у ОСОБА_9 не має, чоловік останньої загинув в зоні АТО, тому вона сама виховує двох малолітніх дітей. У зв`язку з вказаними обставинами ОСОБА_9 розповіла їй, що має гроші, та просила у разі якщо з нею щось трапиться, допомогти її дітям. Зі слів ОСОБА_9 їй відомо, що ОСОБА_9 знайшла через інтернет няню, яку звати ОСОБА_11 . Через деякий час ОСОБА_9 розповіла їй, що ОСОБА_11 поїхала у відпустку, та в період відпустки останньої вона виявила втрату грошей з квартири. У жовтні 2016 року ОСОБА_9 зателефонувала їй та повідомила, що бачить на комп`ютерній програмі, встановленої на її робочому комп`ютері, як няня ОСОБА_11 перериває її речі у шафі, у зв`язку з чим вона порадила їй звернутись до правоохоронних органів.
Суд критично оцінює посилання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 на те, що показання свідка ОСОБА_10 є неналежним доказом, оскільки вони є показаннями з чижих слів.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 97 КПК України показання з чужих слів суд має право визнати належним доказом лише у виняткових випадках та врахувавши обставини, перелічені у частині 2 цієї статті, зокрема обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності; переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень; співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання; можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту. При цьому суд може визнати доказами показання з чужих слів, якщо сторони погоджуються визнати їх доказами.
У даному випадку, сторона захисту не погоджувалась визнавати доказами показання свідка ОСОБА_10 , вважаючи, що вони надані останньою зі слів потерпілої ОСОБА_9 ..
Разом з цим, слід зазначити, що свідок ОСОБА_10 надала пояснення виключно щодо відомих їй обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження, у тому числі показання щодо обставин знайомства та спілкування з ОСОБА_9 , а також щодо обставин повідомлення потерпілою про те, що вона через комп`ютерну програму побачила як обвинувачена нишпорить в її шафі. Інших показань, які б базувались виключно на інформації отриманої зі слів потерпілої, вказаним свідком надано не було.
За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_12 , який є хрещеним сина ОСОБА_5 .. Вказаний свідок пояснив суду, що у зв`язку з хворобою батька ОСОБА_5 , її сім`я мала потребу у грошових коштах, через що ОСОБА_5 навесні 2016 року зверталась до нього з проханням позичити їй 5000,00 грн., які вона до цього часу йому не повернула. Потім у червні 2016 року вона повторно до нього зверталась з проханням надати у борг гроші, проте він їй відмовив через те, що не було такої фінансової можливості. Крім того, свідок вказав, що ОСОБА_5 розповідала йому, що збирається продати свої золоті прикраси. Через деякий час він прийшов до них додому та побачив, що на ОСОБА_5 немає золотих виробів, та вона повідомила йому, що продала всі свої прикраси через потребу грошей на лікування батька.
Крім того, вина обвинуваченої підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів.
Висновком експерта № 1962 від 14.11.2016 року з додатками до нього, відповідно до якого в результаті проведеного дослідження відрізків прозорої липкої стрічки вилучених при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_4 , відкопійований на відрізок прозорої липкої стрічки найбільшими розмірами 38х46мм, слід пальця руки найбільшими розмірами 22х23мм, визнаний придатним для ідентифікації особи, залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.к.п. 69-81).
Разом з тим, слід зазначити, що оскільки ОСОБА_5 протягом декількох місяців 2016 року працювала у квартирі потерпілої, що ними не заперечувалось, тому наявність її відбитків пальців у цій квартирі є безспірною.
Крім того, судом досліджено речовий доказ «СD-R» диск з маркуванням «NANOTEX», на якому знаходиться папка 10.10.2016 року з відеозаписом. На вказаному відеозаписі зображена ОСОБА_5 , яка у приміщенні (житловій кімнаті) колихала дитину у колясці, та після цього відчинили двері шафи, щось шукала у шафі, витягувала речі, які там знаходились, дорожню сумку та коробки, які передивлялась та складала назад у шафу.
З пояснень потерпілої та прокурора, наданих в ході розгляду справи, вбачається, що цей відеофайл був записаний на комп`ютері ОСОБА_9 , а потім переписаний з нього за допомогою мобільного телефону слідчим, а потім скопійований на «СD-R» диск.
Частинами 1, 6 ст. 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приймаючи певне рішення, орган влади, а особливо суд, повинен довести, що діє згідно з наведеним приписом. Такі доводи містяться в мотивувальній частині рішення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.
При цьому визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка ж доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі для ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Конституційний суд України прийняв 20 жовтня 2011 року Рішення у справі № 1-31/2011 за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яким роз`яснив, що «в аспекті конституційного подання щодо суб`єктів одержання доказів у кримінальній справі в результаті здійснення оперативно-розшукової діяльності положення першого речення частини третьої статті 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності».
Згідно з ст. 260 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома, на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.
Відповідно до ст. 270 КПК України аудіо-, відео контроль місця може здійснюватися під час досудового розслідування тяжкого або особливо тяжкого злочину і полягає у здійсненні прихованої фіксації відомостей за допомогою аудіо-,відеозапису всередині публічно доступних місць, без відома їх власника, володільця або присутніх у цьому місці осіб, за наявності відомостей про те, що розмови і поведінка осіб у цьому місці, а також інші події, що там відбуваються, можуть містити інформацію, яка має значення для кримінального провадження.
Аудіо-, відео контроль місця згідно з частиною першою цієї статті проводиться на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, суд визнає недопустимими доказами дані, що містяться в постанові про визнання речовим доказом від 24.11.2016 року, а саме матеріалів відеозапису, які відображені на «СD-R» диску білого кольору з маркуванням «NANOTEX», на якому знаходиться папка 10.10.2016 року, в якій знаходяться 2 папки: 1 відео mp4 та файли архіву І…., в папці mp4 два відео файли: 1) VIDEO0013.mp4 та 2) VIDEO0016.mp4, а також дані, які містяться в протоколі огляду предметів від 24.11.2016 року, оскільки вказаний доказ є похідним від недопустимого доказу (а.к.п. 82-83, 84, 85).
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а тому, суд визнає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вивченням в процесі судового розгляду відомостей про особу ОСОБА_5 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, заміжня, офіційно не працює, разом з нею проживає її батько 1937 року народження.
При цьому, суд критично оцінює посилання сторони захисту на те, що батько обвинуваченої є тяжкохворим та потребує постійного догляду за ним, оскільки належних і допустимих доказів цього суду надано не було.
Вирішуючи питання про наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Посилання сторони захисту на наявність такої обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченій, як щире каяття, суд оцінює критично, з наступних підстав.
Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття може бути виражено на будь-якій стадії процесу, аж до ухвалення остаточного судового рішення, за умови, що відповідне твердження винного відображає реальну критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки і підкріплене конкретними діями, спрямованими на усунення чи відшкодування завданої шкоди.
Таким чином, суд вважає, що про відсутність розкаяння з боку обвинуваченої взагалі, мова також не може йти, оскільки розкаяння у вчиненому припускає критичну оцінку особою своєї злочинної діяльності шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, що і продемонструвала у судовому засіданні обвинувачена.
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, суспільну небезпеку цього діяння, відомості про особу обвинуваченої, також обставини, що пом`якшують її покарання та відсутність обставин, обтяжуючих її покарання. Враховуючи майновий стан обвинуваченої ОСОБА_5 , яка не працює, у зв`язку з чим, у неї відсутня матеріальна можливість сплатити штраф, суд вважає необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів, призначити покарання у виді громадських робіт.
Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В обґрунтування цивільного позову ОСОБА_9 , зокрема, зазначила, що ОСОБА_5 добре знала, що вона є вдовою, що її чоловік загинув в зоні АТО та вона сама виховує та утримує двох малолітніх дітей та не має рідних, які б могли їй допомогти, що вона має статус біженця та орендує квартиру у м. Харкові, проте це не зупинило її, та вона викрала належні їй грошові кошти, які вона відкладала на утримання дітей. Позивач зазначила, що після скоєння ОСОБА_5 крадіжки з її квартири, їй були спричинені значні матеріальні збитки, які полягали у неможливості заробляти гроші на оплату житла, оскільки тривалий час вона перебувала у стані страху, що не зможе підібрати няню для своїх дітей, що не зможе працювати через це та буде позбавлена можливості сплачувати за житло.
Судові витрати по справі суд розподіляє згідно зі статтею 124 КПК України, при цьому суд не вбачає підстав для покладення на обвинувачену витрат за проведення судової товарознавчої експертизи № 5537 від 08.11.2016 року, оскільки стороною обвинувачення 28.07.2017 року було змінено обвинувачення, з посиланням на те, що під час розгляду кримінального провадження не здобуто достатніх даних на підтвердження вини ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в період часу 26.07.2016 року по 27.07.2016 року, а вказана експертиза була проведена саме щодо майна золотої каблучки, викраденого у потерпілої у вказаний період.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
З урахуванням наведеного та керуючись чст. 128, ст. ст. 368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.
Речові докази 40 купюр номіналом по 500 гривень: ЛБ5902540; ЗИ8680207; БТ6808684; ЛГ2059977; ЛБ9869743; МВ4875470; ВД4766822; ЛИ5289361; ЗД4033529; ЗГ9632238; ЗЗ14111097; ВИ1305878; ГТ1989832; ВД3526257; ЗФ6490936; ВГ0050530; ЛГ8958335; БН4101196; ВБ4670612; ФЗ5935102; ЛА3447686; БТ0334432; ЗИ3651610; СГ0310790; БН2205424; ВБ4449421; СЖ2376063; ЛЗ1405619; ВФ6966603; ЛА7022123; ЛВ5399029; МВ2101301; ЛГ0478648; ВЗ4971216; ЗЗ7406223; ЛИ9189635; ЛА5861082; БН6753112; ВБ9681164; передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 , вважати їй повернутими після набрання вироком законної сили; «СD-R» диск білого кольору з маркуванням «NANOTEX», на якому знаходиться папка 10.10.2016 року, в якій знаходяться 2 папки: 1 відео mp4 та файли архіву І…., в папці mp4 два відео файли: 1) VIDEO0013.mp4 та 2) VIDEO0016.mp4, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Цивільний позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Суддя ОСОБА_1