1кс/755/793/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001135 від 18.11.2016 року про арешт майна,
в с т а н о в и в:

Слідчий в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва звернувся до суду із клопотання, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001135 від 18.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, про арешт майна, а саме: мобільного телефону iPhone 6, грошові кошти, автомобіль марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 113,5 кв.м; машиномісце № НОМЕР_3 , по АДРЕСА_2 загальною площею 15,8 кв.м, будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .
З тексту клопотання вбачається, що в ході досудового слідства встановлено, що упродовж 2016 року лютого 2017 року особовому складу ППОП № 2 ГУНП у місті Києві нарахована готівкою до виплати грошові кошти в сумі 12 400 000 грн., однак фактично виплачено готівкою грошові кошти в сумі приблизно 6 000 000 грн.
Також зазначено, що начальник управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головним бухгалтером ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , головний спеціаліст відділу організації оплати праці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації атестованих працівників ППОП № 2 ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 , командир полку поліції особливого призначення № 2 ГУНП в місті Києві ОСОБА_9 та заступник командира вказаного полку ОСОБА_10 , упродовж 2016-2017 років розробили та реалізували злочинну схему привласнення бюджетних грошових коштів на загальну суму приблизно 6 000 000 грн., що є особливо великим розміром, яка полягає у нарахуванні окремим працівникам («довіреним особам») полку ППОП № 2 ГУНП в місті Києві грошових коштів для виплати премій та подальшій видачі особовому складу лише половини від нарахованої суми премії, чим спричинено шкоду державному бюджету на вказану вище суму.
Крім того, 10.02.2017 року, під час обшуку службового кабінету начальника фінансового управління головного бухгалтера ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , розташованого на четвертому поверсі адміністративної будівлі ГУ НП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, виявлено та вилучено, з сейфу, грошові кошти на загальну суму 23 000 гривень; в гардеробній шафі - з куртку чорного кольору, яка належить ОСОБА_6 , з лівої кишені, грошові кошти на загальну суму 102 000 гривень, з робочого столу - мобільний телефон iPhone 6, імеі: НОМЕР_4 ; під час обшуку приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_5 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 , виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 104 000 гривень; під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_4 виявлено та вилучено грошові кошти на загальну суму 89 000 доларів США, 1 205 євро та 81 500 гривень.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.п. 1, 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою конфіскації майна як виду покарання; збереження речових доказів.
Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На цей час, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Стаття 191 КК України регламентує кримінальну відповідальність за привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, а її частина 5 стосується дії, передбаченої частинами першою, другою, третьою або четвертою цієї статті, якщо вони вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою та караються позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Але, слідчий суддя не знаходить підстав для арешту такого майна, як квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 116,7 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_11 , оскільки відсутні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, а саме:
-мобільний телефон iPhone 6, IMEI: НОМЕР_4 , вилучений 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_6 ;
-грошові кошти на загальну суму 23 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_6 ;
-грошові кошти на загальну суму 102 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку кабінету, в якому працює ОСОБА_6 ;
-грошові кошти на загальну суму 104 000 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_5 ;
-грошові кошти на загальну суму 89 000 доларів США, 1 205 євро та 81 500 гривень, вилучені 10.02.2017 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_4 ;
-автомобіль марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , вилучений 10.02.2017 під час обшуку;
-квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 113,5 кв.м, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ;
-машиномісце № НОМЕР_3 , по АДРЕСА_2 загальною площею 15,8 кв.м, яке на праві власності належить ОСОБА_6 ;
-будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який на праві власності належить ОСОБА_6 .
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним у той же строк з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя