1 із 5 Провадження 1-КП/303/338/17
Справа 303/2281/17
Номер рядка статистичного звіту-48
ВИРОК
06 червня 2017 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Обава Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_1 , з незакінченою вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, працюючого оператором лісопильного комплексу ПрАТ «Мукачівський лісокомбінат» раніше не судимого, громадянина України,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті191, частиною 1 статті 366 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 відповідно до наказу №27-к від 03 травня 2012 року перебував на посаді майстра виробничого навчання Державного закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» групи електрогазозварювальників. Згідно посадової інструкції був наділений організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими повноваженнями пов`язаними із забезпеченням оснащення робочих місць учнів обладнанням, матеріалами, інструментами, інструктивною і технологічною документацією. ОСОБА_3 відповідав за якість виробничого навчання, рівень фахової підготовки і виховання учнів закріпленої за ним навчальної групи; своєчасну і якісну підготовку майстерень і робочих місць до занять, технічно правильною експлуатацією устаткування і машин; дотримання учнями вимог з охорони праці, забезпечував навчально- методичну та матеріально-технічну бази для ефективного проведення кожного уроку, працював над створенням та удосконаленням комплексно-методичного забезпечення професії; керував та допомагав керівництву в організації роботи гуртка технічної творчості.
До того ж, ОСОБА_3 повинен був визначати робочі місця, що відповідають вимогам навчальних програм, для проходження виробничої практики учнями, брати участь у підготовці договорів з підприємствами, установами, організаціями й господарствами про проведення виробничої практики, здійснювати контроль за відвідуванням та виконанням програми виробничої практики, сприяти подальшому працевлаштуванню випускників навчального закладу; підтримувати зв`язки з державною
2 із 5
службою зайнятості, підприємствами, установами, організаціями з питань працевлаштування, виробничої практики учнів, організовувати і контролювати її проходження, збирати документи, щодо працевлаштування та закріплення випускників на першому робочому місці та надавати зібрані документи заступнику директора закладу.
Крім цього, ОСОБА_3 як майстер виробничого навчання Державного закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» на підставі наказу №252-к від 01 вересня 2014 року був закріплений за навчальною групою №31 («Електрогазозварювальник») в якій проходив навчання ОСОБА_5 .
В порушення вимог посадової інструкції ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, після закінчення повного курсу навчання ОСОБА_6 та отриманням останнім диплому про освіту за спеціальністю «Електрогазозварювальник», вніс до договору №7 від 12 січня 2015 року про надання освітніх послуг у сфері професійно-технічної освіти між замовником робітничих кадрів, фізичною особою та професійно-технічним навчальними закладом неправдиву інформацію щодо сторін договору, а саме в графі «сторони договору» та «юридичні адреси сторін» особисто вказав замовника робітничих кадрів - ТДВ «Мукачівська пересувна колона №77» та від імені керівника та бухгалтера в графі підпис у договорі виконав свої підписи, чим посвідчив вказаний договір. У подальшому, на підставі вказаного договору ОСОБА_3 вніс до зворотного талону про направлення на роботу неправдиву інформацію щодо працевлаштування на посаду зварника до ТДВ «Мукачівська пересувна колона №77» ОСОБА_6 , який також від імені директора та бухгалтера підписав, чим посвідчив його дійсність.
Не зупиняючись на досягнутому та реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагаченням третіх осіб, діючи з корисливих спонукань, в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , зловживаючи своїм службовим становищем, подав до бухгалтерії Державного закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» договір про надання освітніх послуг у сфері професійно-технічної освіти між замовником робітничих кадрів, фізичною особою та професійно-технічним навчальними закладом та зворотній талон про направлення на роботу, які містили завідомо неправдиву інформацію, щодо працевлаштування ОСОБА_7 .
Внаслідок незаконних дій ОСОБА_3 , бухгалтерією Державного закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» на підставі наказу на виплату одноразової грошової винагороди при працевлаштуванні та виплату грошової компенсації на придбання одягу та взуття при працевлаштуванні, в порушенням вимог пп.4, 5, п.13 Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05 квітня 1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування», було зайво нараховано та виплачено ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 7988,00 грн., чим спричинено Державному закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти» збитків на вказану суму.
Вказане вище виявлено в ході ревізії фінансово- господарської діяльності Державного навчального закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти», за період з 01 січня 2013 року по 31 жовтня 2016 року, проведеної управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 1 статті 366 КК України службове підроблення, тобто видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; за частиною 2 статті 191 КК України, тобто розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3
3 із 5
свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.
При цьому обвинувачений зазначив, що дійсно вносив неправдиві відомості до договору №7 від 25 січня 2015 року про надання освітніх послуг у сфері професійно-технічної освіти між замовником робітничих кадрів, фізичною особою та професійно-технічним навчальним закладом щодо працевлаштування на посаду зварника до ТДВ «Мукачівська пересувна колона №77» ОСОБА_5 . Підписав договір особисто від імені керівника ТДВ «Мукачівська пересувна колона №77» та бухгалтера. Також, вніс відомості до зворотного талону про направлення на роботу, який також підписав від імені директора та бухгалтера ТДВ «Мукачівська пересувна колона №77».
В подальшому вищевказаний договір подав до бухгалтерії Державного закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти», що стало підставою для нарахування та видачі ОСОБА_5 грошових котів в сумі 7988,00грн. Вчинив кримінальне правопорушення оскільки хотів допомогти сироті ОСОБА_5 , який був його учнем, щоб він отримав одноразову грошову винагороду при працевлаштуванні.
Представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про здійснення судового розгляду в її відсутності, питання щодо обрання міри покарання ОСОБА_3 залишила на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил частини 3 статті 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Встановлені судом обставини, дають підстави вважати, що саме обвинувачений ОСОБА_3 будучи службовою особою вчинив розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, здійснивши службове підроблення.
Таким чином органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення передбачене частиною 1 статті 366 КК України службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видача завідомо неправдивих документів.
Також, органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення передбачене частиною 2 статті 191 КК України, тобто розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із статтею 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, дані про особу винного, який характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире розкаяння.
Обтяжуючі покарання обвинуваченого обставини відсутні.
У відповідності до пунктів 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого
4 із 5
рішення.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_3 мінімальне за видом та розміром покарання, передбачене санкціями частини 2 статті 191, частини 1 статті 366 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.
Оскільки обвинувачений скоїв декілька кримінальних правопорушень, то остаточне покарання належить призначити йому із застосуванням статті 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, при визначенні розміру якого належить врахувати визнанні судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому суд враховує позицію пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до якої при вирішенні питання про те, який із передбачених статтею 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Як зазначено вище обвинувачений будучи службовою особою вчинив злочин передбачений частиною 2 статі 191 КК України, який згідно примітки до статті 45 КК України вважається корупційним і за вчинення якого встановлена законодавцем заборона звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за корупційний злочин відповідно до частини 1 статті 75 КК України (в редакції від 14 жовтня 2014 року). Проте, суд вважає за можливе та доцільне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі частини 1 статті 75 КК України в редакції від 13 квітня 2012 року, яка не містила даного обмеження, оскільки злочин вчинено до набрання чинності Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України».
Згідно частини 2 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочинів, за які обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з обмеженням волі, але враховуючи, що останній щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, на його утриманні перебуває малолітня дитина, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування, з урахуванням вимог статтей 75,76 КК України.
Крім того, слід зазначити, що обвинувачений скоїв кримінальні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 191 та частиною і статті 366 КК України до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07 вересня 2016 року, яким викладено в новій редакції положення статті 76 КК України стосовно обов`язків, які покладаються на засуджену особу з випробуванням, тому суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 76 КК України (в редакції 2009 року).
Відповідно до статті 10 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу

5 із 5

службу України», що діє на час винесення вироку суду, кримінально-виконавча інспекція - орган, який виконує покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт та здійснює контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням або умовно-достроково, а також звільнених від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років.
Статтею19 Закону України «Про пробацію», якою визначено правовий статус персоналу органу пробації, права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та цим Законом.
Таким чином, виходячи з аналізу вказаних норм, кримінально-виконавча інспекція (нині уповноважений орган з питань пробації) здійснює контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_3 визнати винним та призначити йому покарання за частиною 2 статті 191 КК України 1 (одного) року 6(шести) місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 1(один) рік 1(один) місяць; - за частиною 1 статті 366 КК України - 1(один) рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 1(один) рік.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання остаточно призначити ОСОБА_3 покарання виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 1(один) рік 2 (два) місяці.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком основного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить новий злочин та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності пункту 2 частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу представника уповноваженого органу з питань пробації;
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
На підставі частини 4 статті 72 КК України додаткове покарання - позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 1(один) рік 2(два) місяці, призначене ОСОБА_3 виконується самостійно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту проголошення.
Головуюча ОСОБА_1