Ухвала
іменем України 26 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 06 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003717,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2016 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком цього ж суду від 15.03.2012 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 19 днів,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2012 року й остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 6 липня 2016 року вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що він о 22.00 год. 15 листопада 2015 року, знаючи, що сусідів немає вдома, через пошкоджений паркан проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де через незачинені двері проник до складської будівлі та приміщення льоху, звідки умисно таємно викрав скляні банки з консервацією, які належали потерпілій ОСОБА_5 .
Приблизно о 23.00 год. 19 листопада 2015 року ОСОБА_4 умисно, повторно через пошкоджену ділянку паркану проник на територію вище зазначеного домоволодіння, зірвав із вхідних дверей навісний замок і проник до будинку, звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_5 .
У наслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій було завдано шкоду на загальну суму 1227, 90 грн.
Приблизно о 23.00 год. 20 листопада 2015 року ОСОБА_4 через пошкоджену ділянку паркану проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , відчинив вхідні двері і з приміщення будинку умисно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 5749,45 грн.
Приблизно о 22.00 год. 15 грудня 2015 року ОСОБА_4 пошкодив вхідні двері і проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки умисно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму 995, 50 грн.
Приблизно о 23.00 год. 16 грудня 2015 року ОСОБА_4 проникнув на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що вхідні двері гаражу відчинені, зайшов у середину, звідки умисно таємно викрав бензопилу «Дружба-2» потерпілого ОСОБА_8 вартістю 1100 грн.
Приблизно о 18.00 год. 26 грудня 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_4 , проник до приміщення гаражу, звідки умисно таємно викрав велосипед марки «Агdis» потерпілого ОСОБА_9 вартістю 1903,46 грн.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить питання про зміну постановлених судових рішень, просить пом`якшити призначене покарання, застосувати ст. 69 КК України. Зазначає, що вину визнав, щиро розкаявся, частково повернув викрадене, потерпілі претензій не мають, цивільних позовів не заявляли. Просить урахувати його стан здоров`я, а саме те, що він інвалід з дитинства і перебуває на обліку у лікаря психіатра. Призначене покарання вважає невиправдано суворим.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновоксуду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується призначеного покарання, яке, на думку засудженого, є суворим, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання призначено ОСОБА_4 відповідно до вимог закону. Суд із достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчинених злочинів, усі обставини справи, дані про особу винного.
Зокрема, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного, котрий офіційно не працює, дані з місця проживання, що його характеризують, а також те, що він вчинив кримінальні правопорушення у період умовно-дострокового звільнення.
Суд правильно визнав обставиною, що пом`якшує покарання, визнання вини, щире каяття, а обставиною, що його обтяжує, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
З урахуванням усіх обставин справи, в тому числі й тих, на які посилається засуджений у скарзі, суд призначив ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті обвинувачення, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнуто мети покарання.

Рішення про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення нових правопорушень. Підстав для застосування ст. 69 КК України колегія суддів не знаходить.

Обране ОСОБА_4 покарання колегія суддів вважає справедливим, а тому відсутні підстави для його пом`якшення, про яке просить засуджений.
Доводи засудженого, аналогічні доводам, викладеним у його апеляції, були належно перевірені судом апеляційної інстанції, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у касаційній скарзі засудженого не наведено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 06 липня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _________________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3