Справа № 715/1243/16-к
Провадження № 1-кп/715/3/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.01.2017 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
Судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із середньо - спеціальною освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого: вироком Саксаганського районного суду м. Кривий ріг від 22.01.2003 року, часткового зміненого вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.07.2003 року, зміненого ухвалою Верховного суду України від 28.10.2003 року за ст.ст. 296 ч.4, 187 ч.4, 121 ч.2, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 17.02.2005 року за ст.ст. 121 ч.2, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Калинінського районного суду м. Горлівка, Донецької області за ст.ст. 391, 71 КК України до 2 років позбавлення волі,
у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-
ОСОБА_4 , 18.05.2016 року близько 23:00 години, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, зайшов на територію станції «Глибока - Буковинська» локомотивного ДЕПО Чернівці «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яке розташоване за адресою вул. Залізнична, 17, смт. Глибока, Чернівецької області, де в подальшому підійшов до тепловозу 2М62у-0288, який стояв на колії локомотивного ДЕПО, з якого за допомогою раніше заготовлених інструментів демонтував 2 деталі основного і додаткового полюсів сердечників головного генератора, вартістю 12 697,52 гривень та намагався їх викрасти, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені працівниками локомотивного ДЕПО станції «Глибока-Буковинська».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину не визнав та пояснив, що приблизно в середині травня 2016 року на запрошення свого знайомого ОСОБА_6 приїхав у м. Чернівці відпочивати, де вони разом винайняли квартиру. 18.05.2016 року біля 22 годин ОСОБА_6 попросив його залишити наодинці із подругою, на що він погодився та взяв автомобіль останнього «Мітцубісі Аутлендер». Катаючись по місту біля готелю «Черемош» його зупинив незнайомий та попросив підвезти в сторону смт. Глибока за 200 грн. на що він погодився. Приїхавши на місце куди вказав невідомий, останній попросив його почекати 10-15 хв., а потім мали повернутись до міста. Проте пасажир не повертався, і він вирішив розвернути автомобіль, при цьому з`їхав в кювет. В цей час, коли він вийшов з машини, під`їхав білий бус, з нього вийшло троє осіб, які із застосуванням насильства зв`язали йому руки та ноги і привезли в кімнату на станцію в ДЕПО, де почали вимагали гроші, обвинувачуючи його в скоєнні крадіжки. Пізніше його відпустили, щоб він шукав гроші, а автомобіль забрали. Приїхавши в Чернівці він все розказав ОСОБА_6 , останній подзвонив особам, які на нього напали та почав домовлятись щоб вони віддали автомобіль. Після цього ОСОБА_7 передзвонив в поліцію, і вони разом з працівниками поліції приїхали в Глибоку де в подальшому забрали машину. Також вказав, що у нього була домовленість із слідчим, що він визнає свою вину у скоєнні крадіжки, йому повертають машину, при цьому міру покарання йому буде призначена у вигляді штрафу. З цих причин він на досудовому слідстві повністю визнав вину, добровільно підписував всі документи та погодився на проведення слідчого експерименту. Пізніше він зрозумів, що слідчий його обманув. Просив суд винести виправдувальний вирок.
Представник потерпілого Регіональної філії «Львівська залізниця» в судове засідання не з`явився, проте вони направили суду заяву, в якій вказують на те, що враховуючи, що збитки завдані ПАТ «Українська залізниця» були повернуті шляхом вилучення майна, просять розглянути справу у відсутності представника залізниці та вирішити питання про долю речових доказів.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у інкримінованому йому злочині, його вина була доведена дослідженими в судому засіданні доказами.
Так, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_8 повідомив про те, що 19.05.2016 року приблизно о 00 год. невідомі особи, шляхом вільного доступу незаконно проникли на територію бази запасу локомотивів Львівської залізниці, що по вул. Залізничній, 17, у смт. Глибока звідки намагалися викрасти кольорові метали з дизельного відсіку локомотивів, що знаходились на відстої.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він працює на станції «Глибока-Буковинська» на посаді начальника бази запасу локомотивного ДЕПО, що розташована в смт. Глибока. 18.05.2016 року біля 22 год. 45 хв. йому на мобільний телефон передзвонив ОСОБА_9 та повідомив, що на території бази з тепловозу хтось намагався скоїти крадіжку, при цьому особа втекла через вікно і побігла через лісопосадку до сільської дороги, яка виходить до виїзду із смт. Глибока до с.Слобідка. Приїхавши на базу ОСОБА_9 описав йому особу, яку він помітив, після цього він сів у свій автомобіль, булий бус Т4, та поїхав в сторону об`їзної дороги, де в кюветі помітив автомобіль «Мітцубісі Аутлендер» та обвинуваченого. Зупинившись та вийшовши з машини направився в сторону обвинуваченого, проте останній втік. Вказав, що з тепловозу намагалися викрасти основний і додатковий полюси генераторів, які пізніше були виявлені в лісопосадці та були йому повернуті під розписку.
Постановою слідчого від 31.05.2016 року 2 деталі розміром 20*50 см. кожна у вигляді металевих ребер з металу чорного кольору, які були вилучені в посадці смт. Глибока, неподалік території бази запасу локомотивного ДЕПО, визнано речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження та 29.06.2016 року під розписку були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , про що свідчить відповідна розписка.
З довідки від 23.06.2016 року за №12-13-2/524 виробничого структурного підрозділу «Локомотивне ДЕПО Чернівці» вбачається, що загальна вартість основного та додаткового полюсу сердечника головного генератора становить 12 679,52 гривень.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав на те, що він працює на станції «Глибока-Буковинська» на посаді слюсаря рухомого складу локомотивного ДЕПО, а також виконує обов`язки охоронця, а саме вночі забезпечує охорону наявних тепловозів. 18.05.2016 року під час чергування, до нього прийшов його колега ОСОБА_10 забрати формуляр. Біля 23 год. 10 хв. вийшовши разом з ОСОБА_10 з приміщення чергової частини почув що на території гавкає собака та підійшовши ближче до того місяця почув шум в одному із тепловозів. З метою перевірити чи не має сторонніх людей попросив ОСОБА_10 підстрахувати його, та вони разом підійшли до тепловоза з якого було чути шум. Залізши в тепловоз помітив невідому йому особу, одягнену в чорне, яка щось крутила. Посвітивши ліхтариком на дану особу, він помітив її обличчя, проте невідомий вистрибнув у вікно та почав тікати, і він з разом з ОСОБА_10 намагався наздогнати, однак особа втекла. Після цього він одразу передзвонив ОСОБА_11 , якому повідомив про цю події, а коли останній приїхав, він описав йому особу, яку бачив і ОСОБА_8 поїхав. В судовому засіданні під час першого допиту свідок вказував, що обвинувачений можливо саме та особа, яку він бачив в тепловозі, при цьому під час повторного допиту він з впевненістю ствердив, що обвинувачений ОСОБА_4 це саме та особа, обличчя якого він побачив у тепловозі, оскільки він зайшовши в тепловоз посвітив ліхтариком і на відставні близько до двох метрів він побачив обвинуваченого і розгледів його.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він працює на станції «Глибока-Буковинська» на посаді машиніста. 18.05.2016 року біля 22 год. 30 хв. він зайшов до чергової частини ДЕПО до ОСОБА_9 . Біля 23 год. вони вийшли разом з приміщення та почули, що на території гавкає собака, підійшовши почули шум в одному із тепловозів. З метою впевнитись, що нікого всередині не має, ОСОБА_9 попросив його підстрахувати та вони разом підійшли до тепловоза з якого було чути шум. ОСОБА_9 маючи при собі ліхтарик, заліз до тепловоза та будучи всередині крикнув, що там хтось є. В цей момент з тепловоза через вікно вистрибнула невідома особа, одягнута у темний одяг з шапкою на голові та почав тікати. Вони намагались наздогнати невідомого проте останній втік в лісопосадку. Після цього ОСОБА_12 йому сказав, що зайшовши в тепловоз невідома особа, що намагались викрутити, і коли він посвітив на нього, останній випригнув у вікно.
З протоколу слідчого експерименту від 29.06.2016 року та фототаблиці ілюстрації до нього вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показав місце розташування тепловозу, вказав як він потрапив до тепловозу та місце де він залишив територію ДЕПО.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував, що він добровільно приймав участь у проведенні слідчого експерименту, проте вказував, що під час проведення слідчого експерименту слідчий йому казав, що і як показувати, і він відповідно це робив, вказував також, що при проведення слідчого експерименту був тільки один понятий.
Проте, допитані в судовому засіданні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що 29.06.2016 року вони були запрошені слідчим в якості понятих для проведення слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_4 . Вони були присутні під час проведення всього слідчого експерименту, після його проведення підписали протокол, який був складений слідчим, при цьому вказали, що ОСОБА_4 під час слідчого експерименту добровільно показував як він зайшов на територію, як підійшов до тепловозу, як проник до нього та в яку сторону втік. Жодного тиску на обвинуваченого не було, він все добровільно показував, йому ніхто не підказував, що казати.
З огляду на вищевказані обставини, наявні в протоколі слідчого експерименту технічні помилки, щодо часу його складання, не дають підстав суду визнавати цей доказ недопустимим, оскільки в судовому засідання було достовірно встановлено, що вказана слідча дія достеменно була проведена.
Вищенаведені докази надані стороною обвинувачення, є послідовними і доповнюють один одного, а тому не викликають сумнівів у суду, з них встановлені фактичні обставини події, вони є належними, достовірними та допустимими.
Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України доведена у повному обсязі, його дії кваліфіковані правильно, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чудового майна (крадіжка) за кваліфікаційною ознакою вчинена повторно.
Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він вчинив незакінчений замах на злочин який відноситься до категорії середньої тяжкості, його позитивну характеристику по місцю реєстрації, ту обставину, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, відсутність шкоди та наявність на його утриманні малолітньої дитину.
Разом з тим, суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин маючи не зняту і не погашену судимість за скоєння умисних злочинів в тому числі проти власності, не визнав свою вину, а тому суд вважає за необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить. В даному випадку саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Крім цього, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду справи дотримувався умов раніше обраного запобіжного заходу, з`являвся на всі судові засідання, не створював перешкод для розгляду кримінального провадження, має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні малолітню дитину, тобто має місці соціальні зв`язки, а тому суд вважає, що в даному випадку відсутні ризики передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України і підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та обрання більш суворого відсутні.
Речові докази у відповідності до вимог ст.100 КПК України слід повернути власнику.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 100, 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому міру покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Речові докази по справі: 2 деталі розміром 20*50см. кожна у вигляді металевих ребер з металу чорного кольору, які були вилучені в посадці смт. Глибока, неподалік території бази запасу локомотивного ДЕПО повернути власнику ПАТ «Львівська залізниця».
Копія вироку суду негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

СУДДЯ: ОСОБА_1