Справа № 728/298/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/562/2017
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фастовці Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений:

- за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд:

1) 08 березня 2016 року близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу незаконно заволодів велосипедом марки «АИСТ», який знаходився біля залізничної клітки для зберігання велосипедів поблизу пункту технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_3 , та належав ОСОБА_9 чим заподіяв матеріальних збитків на 874,42 грн.

2) 12 травня 2016 року близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_6 , умисно, повторно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу до під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно заволодів велосипедом марки «АИСТ», який належав ОСОБА_10 чим заподіяв матеріальних збитків на 901,50 грн.

3) 21 червня 2016 року близько 23 год. 50 хв., у АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 , умисно, повторно, таємно від оточуючих, проник у господарське приміщення через незамкнені вхідні двері, звідки викрав велосипед синього кольору, марки «АИСТ» 28*ХВЗ Україна, який належав ОСОБА_11 , чим заподіяв матеріальних збитків на 511,82 грн.

4) 08 серпня 2016 року близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_6 , умисно, повторно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу до під`їзду, 2 буд., 30 по вул. Першотравневій в м. Бахмач Чернігівської області, незаконно заволодів велосипедом з відкритою рамою, синього кольору, марки «АИСТ», який належав ОСОБА_12 , чим заподіяв матеріальних збитків на 252, 86 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати за м`якістю призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначити 3 роки позбавлення волі.

На думку прокурора, при призначенні покарання, суд не в повній мірі врахував навмисний характер та ступінь небезпеки вчинених злочинів, кількість епізодів крадіжок, по яких потерпілим шкода не відшкодована. Усі потерпілі люди з невеликими статками і крадіжкою велосипедів їм заподіяна значна шкода. Потерпілі обвинуваченому не пробачили. ОСОБА_6 , будучи особою працездатного віку, ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Раніше вчиняв злочини, проте на шлях виправлення не став, а тому не заслуговує на звільнення від покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на скасуванні судового рішення за м`якістю призначеного покарання, обвинуваченого, який заперечував проти доводів сторони обвинувачення, зазначаючи, що він визнав свою провину, щиро розкаявся, оформляє спадщину на земельні паї після смерті батьків, від продажу яких збирається відшкодувати шкоду потерпілим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в крадіжках велосипедів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зібраним доказам і ніким не оспорюються. Розгляд провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності 12 квітня 1994 року і після відбування покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі на протязі 20 років дотримувався законослухняної поведінки. Минула судимість знята і погашена і час, що минув після вчинення злочину, надавав підстави районному суду не враховувати при обранні покарання вчинення злочинів у минулому.

Відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що причиною вчинення крадіжок велосипедів стало те, що у нього діагностували тяжке захворювання, на яке потрібні були ліки. Оскільки він має тимчасові заробітки, батьки померли, друзів, які б позичили грошей, не має, з розпачу вдався до крадіжок велосипедів, від продажу яких купував ліки. Займається оформленням спадщини на паї батьків, які збирається продати та розрахуватися з потерпілими. Батьківська хата згоріла, він орендує житло, а тому не зміг одразу відшкодувати шкоду.

З огляду на суспільну небезпечність вчинених злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості і тільки один епізод крадіжки велосипеда з господарської будівлі до категорії тяжких злочинів, що усі крадіжки чужого майна були розкриті через зізнання та каяття обвинуваченого, який усвідомив свою провину, вживає заходів до відшкодування шкоди, перебуває у тяжкому матеріальному становищі та хворий на тяжку хворобу, потерпілі про суворе покарання не просили, а тому через один епізод крадіжки з проникненням у приміщення, призначати покарання у виді реального позбавлення волі, колегія суддів не вбачає законних підстав.

Застосування покарання повинно бути не тільки карою для винної особи, що вчинила злочини, а й слугувати меті виправлення та перевиховання засудженого. У даному кримінальному провадженні контролю за поведінкою обвинуваченого буде достатньо для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів та сприятиме відшкодуванню шкоди потерпілим.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 409, 413, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення. На неї можуть бути подані касаційні скарги безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15