1-кп/243/416/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Нижня Кринка м. Макіївка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має одну малолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 17.05.2017р. працює водієм ФОП « ОСОБА_7 », який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ІНПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -
На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва. В середині квітня 2014 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Слов`янську Донецької області, вступив до непередбаченого законом збройного формування так званої «Донецької народної республіки». Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_5 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань. В період часу з середини квітня 2014 року до кінця квітня 2014 року, а також в період часу з 10 травня 2014 року до 20 травня 2014 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва та будучи учасником непередбаченого законом збройного формування «ДНР в розпорядженні якого були дубинка, здійснював перепускний режим, зупиняв транспортні засоби та здійснював перевірку документів осіб та огляд транспорту на блокпосту на перехресті вул. Літературної (колишня Дем`яна Бідного) у м. Слов`янську та автомобільної дороги, прямуючої з мікрорайону Артема в м. Слов`янську до автошляху М-03 сполученням «Київ-Довжанське».
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 260 КК України визнав повністю, суду пояснив, що в середині квітня 2014р., більш точну дату він не пам`ятає, він добровільно став відвідувати встановлений незаконним збройним формуванням «ДНР» блокпост на перехресті біля комбікормового заводу на вул. Д.Бідного у м. Слов`янську, а потім став здійснювати перепускний режим на цьому блокпості, перевіряючи автомобілі, які проїжджали повз цей блокпост та документи людей, які були в цих транспортних засобах. У нього не було ані камуфляжного одягу, ані зброї. У середині травня 2014р., коли він зрозумів, що втручається в озброєний конфлікт, то він добровільно вийшов з цього формування. Протягом 2014-2017 років він не виїжджав за межі м. Слов`янська, не приховувався від правоохоронних органів, уклав шлюб, у 2015 році у нього народився син. З 17.05.2017р. його прийнято офіційно на роботу, до цього він працював неофіційно. Він розкаюється у вчиненому, просить не позбавляти його волі, більш такого не вчинить.
За згодою учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визначив об`єм обсягу доказів, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , який в суді не оспорював фактичних обставин справи та його показання не суперечать фактичним обставинам справи, та дослідженням в судовому засіданні письмових доказів по справі.
Крім визнання вини обвинуваченим у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні цього кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
?протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 03.04.2017р., в ході якого ОСОБА_5 на місці подій показав де на перехресті біля комбікормового заводу знаходився блокпост та як він на цьому блокпосту здійснював перепускний режим;
?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2017р., згідно до якого свідок ОСОБА_8 серед чотирьох фотознімків осіб чоловічої статі впізнав ОСОБА_5 , як особу на ім`я « ОСОБА_9 », якого він бачив з 10 по 20 травня 2014 року у м. Слов`янську на блокпосту біля комбікормового заводу, ОСОБА_10 здійснював перепускний режим;
? Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2017р., згідно до якого свідок ОСОБА_11 серед чотирьох фотознімків осіб чоловічої статі впізнав ОСОБА_5 , як особу на ім`я « ОСОБА_9 », якого він бачив у другій частині квітня 2014 року у м. Слов`янську на блокпосту біля комбікормового заводу, ОСОБА_10 здійснював перепускний режим;
?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2017р., згідно до якого свідок ОСОБА_12 серед чотирьох фотознімків осіб чоловічої статі впізнав ОСОБА_5 , як особу на ім`я « ОСОБА_9 », якого він бачив в середині квітня 2014 року у м. Слов`янську на блокпосту біля комбікормового заводу, ОСОБА_10 здійснював перепускний режим;
? протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 29.03.2017р., в ході якого свідок ОСОБА_8 на місці подій показав де на перехресті біля комбікормового заводу знаходився блокпост, на якому ОСОБА_10 здійснював перепускний режим;
? протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 29.03.2017р., в ході якого свідок ОСОБА_11 на місці подій показав де на перехресті біля комбікормового заводу знаходився блокпост, на якому ОСОБА_10 здійснював перепускний режим;
?протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 від 25.03.2017р., в ході якого свідок ОСОБА_12 на місці подій показав де на перехресті біля комбікормового заводу знаходився блокпост, на якому ОСОБА_10 здійснював перепускний режим.
Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 260 КК України, тобто участь у діяльності незаконного збройного формування.
Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_10 раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся, офіційно працює, за місцем мешкання характеризується позитивно, одружений, має одну малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатрів не перебуває, перебуває з листопада 2011р. під наглядом у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Вживання зі шкідливими наслідками».
З висновку судово-психіатричної експертизи № 383 від 31.03.2017р. слідує, що ОСОБА_5 є психічно здоровим, в час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення мав змогу розуміти свої дії та керувати ними, у стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився. В теперішній час є психічно здоровим, в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує, за своїм психічним станом не представляє як загрози для інших осіб, так і суспільної небезпеки.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України відсутні.
Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
На підставі викладеного, з урахуванням особи винного, вищезазначених обставин справи, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 за ст. 260 ч. 2 КК України потрібно призначити покарання тільки у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті КК України, а перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливі без ізоляції його від суспільства та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (ТРЬОХ) років позбавлення волі без конфіскації належного йому майна.
Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 (ОДИН) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1