Єдиний унікальний номер 234/5696/16-к
Номер провадження 11-кп/775/215/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м.Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 16 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 16 листопада 2016 року

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорську, Донецької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, холостого, навчається на 3-у курсі ДНЗ «МВПБУ» м. Краматорська «ПЦБ №14», раніше судимого: 1) 25.06.2015 року Краматорським міським судом Донецької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, 2) 25.09.2015 року тим же судом за ст.ст.186 ч.3, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , вирок відносно якого не оскаржується.

Згідно вироку суду 19.07.2016 року приблизно о 16-00 годині обвинувачений ОСОБА_8 знаходився поряд з товарним складом оптової торгівлі ФОП ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_3 , де також перебували його знайомі обвинувачений ОСОБА_7 та особа, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком. Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме: товару з вищевказаного складу.

Реалізуючи свій злочинний умисел та розуміючи, що сам не впорається, обвинувачений ОСОБА_8 запропонував обвинуваченому ОСОБА_7 та особі, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, скоїти крадіжку чужого майна з території складу оптової торгівлі ФОП ОСОБА_9 , яка є сховищем, на що останні погодилися, тим самим вступили у злочинну змову на скоєння злочину групою осіб.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, розподілили між собою ролі та цього ж дня приблизно о 16-00 годині обвинувачений ОСОБА_8 переліз через паркан, тим самим проник на територію складу, яка є сховищем, інша особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, залізла на паркан зверху, а обвинувачений ОСОБА_7 залишився біля паркану товарного складу. Далі ОСОБА_8 по черзі передав особі, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, а остання обвинуваченому ОСОБА_7 чотири упаковки напою «Coca-cola» виробництва «The Coca Cola Company» по шість двохлітрових пляшок в кожній упаковці, тим самим викрали товару на загальну вартість 443,52 грн., які належать ФОП ОСОБА_9 ,

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 185 КК України та призначити менш суворе покарання. Зазначає, що під час крадіжки він знаходився за межами огорожі та не знав, чи є територія з якої ОСОБА_8 передавав викрадені напої, сховищем, кому вона належить, чи є охоронюваною та чи заборонений вільний вхід до цієї території. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою, на якій знаходились викрадені товари. За таких обставин висновок суду про скоєння крадіжки з проникненням на територію складу, яка є сховищем є припущенням та не ґрунтується на належних доказах.

В наданих запереченнях прокурор зазначає, що вирок суду є законним та обґрунтованим. Суд правильно встановив фактичні обставини справи. Призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Також вказує, що територія складу є сховищем, огороджена парканом, тому підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 185 КК України не вбачається.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, обвинуваченого та захисника, підтримавших апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення проти власності, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами викладеними у вироку та є обґрунтованими. Кваліфікація його дій за ознаками викрадення чужого майна поєднаного з проникненням саме у сховище є правильною.

Колегія суддів, зазначає, що під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).

Під проникненням у інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом, із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, що дає змогу винній особі викрасти майно.

Обговорюючи доводи апеляції обвинуваченого про перекваліфікацію його дій, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, вчиняючи крадіжку напоїв з території товарного складу оптової торгівлі, яка загороджена парканом безумовно усвідомлював, що паркан є засобом охорони від доступу до складу сторонніх осіб, тим самим вони проникають на територію яка є сховищем, вона відведена для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей. За таких обставин, в його діях наявний склад інкримінованого йому злочину, а відсутність документів що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою, на якій знаходились викрадені товари на кваліфікацію дій винної особи не впливає.

Призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню вчинення нових злочинів.

Переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, підстав для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404- 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Краматорського міського суду Донецької області від 16 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді