АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/15/17 Справа № 175/4764/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року в інтересах

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Шемаха Ленінського району Азербайджанської ССР, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до наданих органом слідства матеріалів, ОСОБА_10 , вступив в попередню змову з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також за присутності ОСОБА_13 , якому співумисники не виказували свого злочинного наміру, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, близько 21:30 години, вказані особи, які заховали обличчя під масками, проникли на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки, погрожуючи власнику зазначеного домоволодіння ОСОБА_14 застосуванням небезпечного для життя насильства, незаконно, за попередньою змовою групою осіб, заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Audi Q-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим завдали великої матеріальної шкоди ОСОБА_14

09 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого клопотання слідчого Дніпровського РВП (смт.Слобожанське) Дніпропетровського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України. Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 06 лютого 2017 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна та прийшов до висновку, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. У разі прийняття рішення щодо неможливості зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, просять визначити ОСОБА_10 заставу згідно ч.4 ст.183 КПК України.

Вважають ухвалу слідчого судді необґрунтованою та невмотивованою, оскільки орган досудового розслідування не з`ясував, чи взагалі перебував на місці вчинення злочину ОСОБА_10 , об`єктивно не встановив обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також інші обставини, які мають значення для кримінального провадження та не надав жодної оцінки слідчий суддя.

Разом з тим, факт перебування на місці злочину ОСОБА_10 , за умови, що останній був затриманий через дві доби та за цей час доступу до автомобіля «Audi Q-5», державний номер НОМЕР_1 , не мав, нічим не підтверджений, окрім показань «свідка» ОСОБА_13 .

На їх думку, вказаний протокол допиту свідка ОСОБА_13 не відповідає вимогам ст. ст. 104, 223 КПК України, оскільки у ньому відсутній час закінчення цієї слідчої дії (зазначено лише час, коли був розпочатий допит - 21.27 год.), а також не зазначений № кримінального провадження по якому допитувався свідок ОСОБА_13 , правова кваліфікація кримінального правопорушення, а також невірно вказано, що відповідні відомості внесені до ЄРДР 07 грудня 2016 року. Таким чином, вказаний протокол допиту свідка ОСОБА_13 беззаперечно є недопустимим доказом, оскільки не отриманий у порядку, встановленому КПК України, а також взагалі невідомо, чи відбувався фактично допит ОСОБА_13 .

Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_14 від 07 грудня 2016 року, зазначають,що останній не вказує жодних стверджень щодо причетності ОСОБА_10 до вчинення злочину, особа, яка незаконно заволоділа його автомобілем, була у чорній масці. Однак при цьому ОСОБА_14 без жодних на те фактичних підстав стверджує, що у вчиненні даного злочину він підозрює раніше йому знайомого хлопця на ім`я ОСОБА_15 .

Крім того, даний протокол допиту потерпілого ОСОБА_14 не відповідає вимогам ст. ст. 104, 223 КПК України, оскільки у ньому не зазначені № кримінального провадження, по якому допитувався потерпілий, правова кваліфікація кримінального правопорушення, а також не вказана дата внесення до ЄРДР відповідних відомостей. Таким чином, вказаний протокол допиту потерпілого ОСОБА_14 беззаперечно є недопустимим доказом, оскільки не отриманий у порядку, встановленому КПК України, а також взагалі невідомо, чи відбувався фактично допит ОСОБА_14 .

Зазначили, що протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_14 особи для впізнання від 09 грудня 2016 року є недопустимим доказом, оскільки не отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Ризик ймовірності ОСОБА_10 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - нічим не підтверджений, оскільки ОСОБА_10 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю сім`єю: вагітною дружиною та їх сином.

Ризик ймовірності ОСОБА_10 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є необгрунтованим, оскільки орган обвинувачення не надав жодного доказу (факту) про наявність будь-яких погроз чи маніпулювань з боку ОСОБА_10 або передумов для таких дій відносно потерпілого ОСОБА_14 та якихось свідків. Крім того, свідок ОСОБА_13 вже допитаний за вказаним кримінальним провадженням.

На їх думку, у розпорядженні слідчого судді не було достатніх доказів, які б підтверджували причетність ОСОБА_16 до незаконного заволодіння транспортним засобом - автомобілем «Audi Q-5», оскільки принаймні три докази із наданих стороною обвинувачення (переважна більшість) - протоколи допитів потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_13 від 07 та 08 грудня 2016 року, а також протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_14 особи для впізнання від 09 грудня 2016 року є недопустимими доказами через їх суттєву невідповідність вимогам КПК України. Таким чином, слідчий суддя ОСОБА_17 взяттям під варту підозрюваного під варту суттєво обмежив його конституційні та загальновизнані міжнародною спільнотою права, зокрема, права на свободу та особисту недоторканість, право на справедливий суд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підозрюваного, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги захисників та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 06 грудня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002929 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.3 ст.289 КК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого, погодженого з прокурором про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Слідчим суддею враховано, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, наявність обґрунтованої підозри та ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що з урахуванням наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України у кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу, не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Доводи захисників про те, що у розпорядженні слідчого судді не було достатніх доказів, які б підтверджували причетність ОСОБА_16 до незаконного заволодіння транспортним засобом - автомобілем «Audi Q-5» є безпідставними, оскільки у ході досудового розслідування кримінального провадження було зібрано достатньо матеріалів, які дають підстави для обґрунтованої підозри стосовно підозрюваного ОСОБА_10 (показами потерпілого ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та речовими доказами отриманими при проведенні оглядів).

Колегія суддів погоджується зі слідчим суддею стосовно не визначення розміру застави у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 , підозрюваного за ч.3 ст.289 КК України, оскільки положення ст.183 КК України унеможливлюють застосування застави при вчиненні насильницьких та особливо тяжких злочинів, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 .

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою і такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.177, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: