Справа № 640/41/17
н/п 1-кс/640/195/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4 ,
Старший слідчий з особливо важливих справ четвертого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Харківській області майор податкової міліції ОСОБА_3 10.01.2017р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_5 , у якому просив: накласти арешт на автомобіль Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , вилучений в ході огляду 03.01.2017 року, який належить ОСОБА_6 .
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи резидентом України, незаконно та умисно скористалась податковою пільгою передбаченою для громадян-нерезидентів, при ввезенні на територію України в режимі «тимчасове ввезення» 26.05.2015 автомобіля Меrcedes-Benz S-500, не сплатила митні платежі на загальну суму 711 560, 82 грн., чим спричинила Державі збитки у значних розмірах.
Так, 26.05.2016 ОСОБА_7 в зоні діяльності митного автомобільного пункту пропуску «Гоптівка» Харківської митниці ДФС в митному режимі «тимчасове ввезення» по смузі руху «зелений коридор» було ввезено на територію України транспортний засіб Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . При цьому громадянка ОСОБА_7 подала митну декларацію на вказаний транспортний засіб зазначивши його вартість в сумі 2 тис. євро. Під час переміщення вказаного транспортного засобу, громадянкою ОСОБА_7 до Харківської митниці ДФС було надано закордонний паспорт України НОМЕР_3 від 17.04.2009, виданий на ім`я ОСОБА_7 , де зазначено, що вказана громадянка взята на облік у Посольстві України в Російській Федерації 04.05.2013 року, постійне місце проживання Росія.
При цьому, встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрована в Київській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець (код НОМЕР_4 ), адреса реєстрації АДРЕСА_1 . У період з 01.01.2013 по 31.03.2016 року ОСОБА_7 надавала податкову звітність платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, відповідно до якої за вказаний період нею було отримано дохід у сумі 1 058 667 грн. Крім того, за даними відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_7 зареєстрована та має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідно до положень ст. 14.1.213 Податкового кодексу України «резиденти - це: в) фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні.
У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.
Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.
Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.
Якщо всупереч закону фізична особа - громадянин України має також громадянство іншої країни, то з метою оподаткування цим податком така особа вважається громадянином України, який не має права на залік податків, сплачених за кордоном, передбаченого цим Кодексом або нормами міжнародних угод України.
Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи.»
Слідчий вказав, що громадянка ОСОБА_7 являється резидентом України, і на неї поширюється дія ч.3 ст. 380 Митного кодексу України «Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів».
Відповідно до «Розрахунку платежів», що додано до службової записки управління митних платежів Харківської митниці ДФС від 25.05.2016 №11/20-70-19-01/19-01: загальна сума ухилення від сплати митних платежів становить 711560,82 грн.
Слідчий вказав, що ОСОБА_7 , достовірно знаючи що вона є особою-резидентом та усвідомлюючи той факт, що вона не має права на ввезення транспортного засобу Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на умовах передбачених для осіб-нерезидентів, ввезла вказаний транспортний засіб використовуючи закордонний паспорт України НОМЕР_3 від 17.04.2009, виданий на ім`я ОСОБА_7 , чим вчинила протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.
Так, 03.01.2017 на підставі ч.5 ст.237 КПК України, проведено огляд парковки, що знаходиться з тильної сторони адміністративного приміщення салону краси «Беатріс» за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 44, де виявлено транспортний засіб Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 .
Враховуючи, що вказаний транспортний засіб є предметом скоєного кримінального правопорушення, його було вилучено в ході вказаного огляду.
Крім того, 06.01.2017, в порядку ст.ст.111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.212 КК України.
Слідчий вказав, що вилучений 03.01.2017 в ході огляду автомобіль Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , повністю відповідає критеріям ст.98 КПК України, а відтак, в порядку ч.3 ст.170 КПК України на нього може бути накладено арешт.
Слідчий також зазначив, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані тимчасово вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також з метою подальшого відшкодування завданих державі збитків.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий підтримав клопотання.
Захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 просила у задоволенні клопотання відмовити в повному обсязі та зобов`язати СУ ФР ГУ ДФС України в Харківській області повернути автомобіль Mersedes-BenzS500 vin-код НОМЕР_5 його власнику ОСОБА_6 , посилаючись при цьому на наступне.
Як вбачається з клопотання про арешт майна, ОСОБА_7 26.05.2016р. ввезла на територію України транспортний засіб автомобіль Mersedes-Benz S 500, при цьому подала митну декларацію на вказаний автомобіль, зазначивши вартість 2000 Євро. Вказані дані є неправдивими та незрозуміло чим обґрунтовані. Відповідно даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, таблиця про які долучена до матеріалів, ОСОБА_7 26.05.2015 року, на МПП «Гоптівка» Харківської ДФС, по смузі «зелений коридор» було ввезено транспортний засіб Mersedes-Benz S500, vin- НОМЕР_6 , з метою поміщення його в митний режим «тимчасового ввезення» на митну територію України строком на один рік, при цьому протокол про порушення митних правил складений не був, тобто факт порушення митних правил встановлений не був.
Таким чином, обов`язок по виконанню всіх митних формальностей та заходів з митного контролю покладається на митні органи. Завершуючи виконання всіх митних формальностей, та надаючи ОСОБА_7 право на тимчасове ввезення транспортного засобу на митну територію України, митні органи підтвердили факт дотримання ОСОБА_7 всіх вимог діючого митного законодавства України, та факт того, що вказаний транспортний засіб може використовуватись нею для особистого користування на території України протягом строку, встановленого МК України.
В клопотанні слідчого вказується, що ОСОБА_7 порушила митні правила при ввезенні автомобілю Mersedes-Benz S 500 на територію України як особа - резидент, незаконно скориставшись правами особи - нерезидента. В обґрунтування того, що ОСОБА_7 є резидентом, орган досудового посилається на те, що вона зареєстрована в Київській ОДПІ як ФОП, здійснювала підприємницьку діяльність, отримувала прибуток та подавала звіти протягом 2013-2016 років. Крім того, як вказано у клопотанні, ОСОБА_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , тобто відповідно до положень ст.14.1.213 ПКУ, є резидентом-фізична особа, яка має місце проживання в Україні.
Таке твердження органу досудового розслідування також вважала безпідставним та надуманим, оскільки ОСОБА_7 згідно даним закордонного паспорту НОМЕР_3 , постійно проживає в Росії, про що свідчить відмітка в паспорті від 27.05.2013, а також штамп від 04.06.2013 про взяття на облік у Посольстві України в РФ. Крім того, ОСОБА_7 має «вид на жительство иностранного гражданина» 82 №1082962 з адресою реєстрації за місцем мешкання - АДРЕСА_3 . Згідно довідки Дзержинського районного відділу ДМС в Харківській області, реєстрація ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , скасована. Вказані документи повністю спростовують твердження органу досудового розслідування про постійне проживання ОСОБА_7 в Україні.
Щодо здійснення підприємницької діяльності, то ОСОБА_7 12.03.2013, відповідно положень ст.ст. 237,239,243,244 ЦК України, видала довіреність на ОСОБА_8 на право здійснення діяльності від імені ФОП ОСОБА_7 та з названого часу не має відношення до цієї діяльності, тобто твердження органу досудового розслідування про причетність ОСОБА_7 до вказаної діяльності є неправдивим та ґрунтується на припущеннях.
Таким чином, висновки органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_7 з метою ухилення від сплати митних податків порушила митне законодавство незаконно скористувавшись пільгами громадянина нерезидента, слід вважати цілком безпідставними.
Згідно положень ст. 374 МК України, звільняються від оподаткування митними платежами 8) транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, тому автомобіль Mersedes-Benz S 500 був ввезений на територію України на цілком законних підставах з чого випливає відсутність самого факту будь якого правопорушення в тому числі кримінального злочину та відповідно цей автомобіль не може бути визнаним доказом злочину і підстави для його арешту повністю відсутні.
Посилаючись на ст.ст.98, 170 ч.3 КПК України зазначила, що арешту підлягає майно, яке може бути визначене як речовий доказ по вказаному кримінальному провадженню, однак тимчасово вилучений автомобіль марки Mersedes-BenzS500 vin- НОМЕР_6 не може бути визнаний у даному кримінальному провадженні у якості речового доказу, оскільки він не підпадає під жодну ознаку, яка міститься в диспозиції ст. 98 КПК України, так як він не є об`єктом чи предметом злочину, визначеного ст.212 КК України, не є знаряддям його вчинення, не містить будь-яких відомостей що встановлюються під час кримінального провадження і т.д.
Також вважала, що слідчим було порушено строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
Крім того, посилаючись на ч.2 ст. 19 Конституції України, Закон України № 1797-19 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року, зазначила, що подання до суду клопотання старшого слідчого з ОВС 4-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС України в Харківській області майора податкової міліції ОСОБА_3 про арешт майна, є незаконним, вчиненим ним поза межами наданих йому повноважень, а вчинені ним процесуальні дії (проведення огляду, складання повідомлення про підозру, та внесення відповідних відомостей в ЄРДР) містять ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 366 та 365 КК України, про що в подальшому буде повідомлено відповідні правоохоронні органи.
Власник автомобіля Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого повідомлений своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явився. 13.01.2017 до суду надійшли заперечення на клопотання ОСОБА_6 (а.с.79-83), у яких останній просив у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_7 26.05.2016 не вчиняла будь-якого кримінально-небезпечного діяння, а в її діях відсутні ознаки об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.212 КК України.
Крім того зазначив, що предметом злочину за ч.1 ст.212 КК України є грошові кошти, які підлягають сплаті як податки і збори (обов`язкові платежі), що входять в систему оподаткування і введені у встановленому законом порядку, а не транспортний засіб, як на це вказує орган досудового розслідування.
Також вказав, що тимчасово вилучений автомобіль марки Mersedes-Bens S500 не може бути визнаний речовим доказом, оскільки він не є об`єктом чи предметом злочину, визначеного ст.212 КК України, не є знаряддям його вчинення, не містить будь-яких відомостей що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того посилався на порушення слідчим строку звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
Також, посилаючись на ч.2 ст. 19 Конституції України, Закон України № 1797-19 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року, зазначив, що подання до суду клопотання старшого слідчого з ОВС 4-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС України в Харківській області майора податкової міліції ОСОБА_3 про арешт майна, є незаконним, вчиненим ним поза межами наданих йому повноважень, а вчинені ним процесуальні дії (проведення огляду, складання повідомлення про підозру, та внесення відповідних відомостей в ЄРДР) містять ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 366 та 365 КК України, про що в подальшому буде повідомлено відповідні правоохоронні органи.
Процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор відділу прокуратури Харківської області радник юстиції ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з"явився причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 .
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
03.01.2017 в період часу з 16-20 до 16-45 було вилучено автомобіль Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом огляду від 03.01.2017 (а.с. 7-8).
04.01.2017 старший слідчий з особливо важливих справ четвертого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_5 , яким просив накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду 03.01.2017 парковки, що знаходиться з тильної сторони адміністративного приміщення салону краси «Беатріс» за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 44, а саме: транспортний засіб Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , яке ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.01.2017 повернуто прокурору для усунення недоліків, встановивши строк в сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали (а.с.100-104).
Вказану ухвалу отримано прокурором 06.01.2017 р. о 15-00 (а.с. 56).
Клопотання про арешт майна направлено до суду поштою 08.01.2017, та отримано судом 10.01.2017 о 14-32 год. (а.с. 2, 52).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч. 2 ст. 98 КПК України встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Відповідно до матеріалів клопотання 06.01.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, шляхом вручення повідомлення ОСОБА_9 (мати ОСОБА_7 ).
Проте всупереч ч. 6 ст. 170 КПК України, слідчим не доведено, що вищевказаний автомобіль належить на праві власності підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, фізичній чи юридичній особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Так, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_7 , виданого 09.12.2005, автомобіль MERCEDES-BENZ S 500, д.н. НОМЕР_8 належить ОСОБА_10 (а.с.27-28).
В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1,2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
В разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з відповідним клопотанням, яке повинно містити конкретні відомості.
Склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 212 КК України, передбачає умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.
Об`єктом злочину є встановлений законодавством порядок оподаткування юридичних і фізичних осіб, який забезпечує за рахунок надходження податків, зборів та інших обов`язкових платежів формування доходної частини державного та місцевих бюджетів, а також державних цільових фондів. Предмет злочину - податки, збори, інші обов`язкові платежі, що входять в систему оподаткування і введені у встановленому законом порядку.
Отже, тимчасово вилучений автомобіль марки Mersedes-Bens S500 не є об`єктом чи предметом злочину, визначеного ст.212 КК України, а тому не є речовим доказом у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Згідно з ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
За вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
03.01.2017 в період часу з 16-20 до 16-45 було проведено огляд на парковці з тильної сторони адміністративного приміщення салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого було вилучено автомобіль Mersedes-Bens S500, р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом огляду від 03.01.2017 (а.с. 7-8).
У судовому засіданні достовірно встановлено, що до суду з клопотанням про проведення огляду в порядку ч.3 ст. 233 КПК України, слідчий та прокурор не зверталися.
Даних про необхідність невідкладного проведення огляду та вилучення зазначеного автомобіля, пов`язаного із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, як це передбачено ч.3 ст.233 КПК України, матеріали клопотання не містять.
Як вбачається зі змісту клопотання, огляд було проведено з дозволу особи, яка не є власником та не має жодних повноважень щодо вилученого автомобіля.
Як зазначено вище, у клопотанні сторона обвинувачення посилається також на необхідність арешту майна з метою подальшого відшкодування завданих державі збитків.
Проте, матеріали клопотання не містять цивільного позову про відшкодування завданих державі збитків.
Крім того, стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаного автомобіля для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цьому автомобілі, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження,а тому клопотання задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Зобов`язати старшого слідчого з особливо важливих справ четвертого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Харківській області майора податкової міліції ОСОБА_3 повернути автомобіль Mersedes-Bens S500, vin-kod НОМЕР_10 , р.н. НОМЕР_1 його власнику ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1