Справа № 559/1476/14-к
Номер провадження 1-кс/559/2/2017
УХВАЛА
застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
"16" березня 2017 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши клопотання за матеріалами кримінального провадження за №0000076 від 24.01.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Спасів, Здолбунівського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не судимого, у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:
06.05.2014 року до слідчого судді надійшло клопотання обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтовується наступними доводами. В провадженні СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області перебуває кримінальне провадження за фактом зґвалтування ОСОБА_7 1970 року народження, що зареєстрований і внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 24 січня 2014 року за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

29 квітня 2014 року родичам: ОСОБА_6 оголошено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 24 січня 2014 року, близько 18 години, перебуваючи в с. Олибів Дубенського району Рівненської області, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вирішив вступити у статеві зносини із ОСОБА_7 1970 року народження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , 24 січня 2014 року, близько 18 години, проник в житловий будинок АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_7 , побачивши яку, шляхом застосування до неї насильства, яке виразилось у нанесенні ударів по голові та обличчю, подолав опір потерпілої, що стало причиною втрати ОСОБА_7 свідомості, яка впала і опинилася на підлозі в прихожій кімнаті будинку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_6 , з використанням безпорадного стану ОСОБА_7 , яка не мала можливості усвідомлювати характеру і значення вчинюваних щодо неї дій, усвідомлюючи, що вона не може чинити йому опір, зняв з ОСОБА_7 частину її одягу та проти її волі, вступив із ОСОБА_7 у статеві зносини, тобто природній статевий акт.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 було завдано фізичної, моральної шкоди та порушено її статеву свободу.
Своїми умисними діями, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152 КК України. Дії кваліфікуються як зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням насильства та використанням безпорадного стану потерпілої особи.

29.04.2014 року заступником начальника СВ Дубенського МВ ОСОБА_8 за погодженням із старшим прокурором Дубенської міжрайонної прокуратури, винесене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, яке в зв`язку з відсутністю останнього, було вручене його матері.

Допитати з приводу підозри ОСОБА_6 не представилось можливим оскільки останній по місцю проживання та реєстрації відсутній і місце його знаходження невідоме.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вищевказаного інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочині підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: результатом проведеного огляду місця події в будинку АДРЕСА_1 , де було зафіксовано обстановку вчинення злочину та вилучено слідову інформацію, яка має значення для кримінального провадження; показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка прямо вказує на ОСОБА_6 як на особу, яка її зґвалтувала; результатом проведеного огляду місця події в будинку АДРЕСА_1 , по місцю останнього проживання ОСОБА_6 , де було вилучено його одяг, що за ознаками описаними потерплою схожий на той, який був на ґвалтівникові; результатом проведеної судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 в ході якої було встановлено і підтверджено факт здійснення із ОСОБА_7 статевих зносин в результаті чого у її піхві залишилися сліди біологічного походження сперматозоїди, а також зафіксовано на її тілі наявність тілесних ушкоджень; результатом проведеної молекулярно-генетичної експертизи згідно висновків якої встановлено, що серед сперми, виявленої у піхві ОСОБА_7 присутні генетичні ознаки крові особи чоловічої статі, які не виключено, що належать ОСОБА_6 ; даними працівників оперативного підрозділу Дубенського МВ, які містяться у рапортах, долучених до матеріалів кримінального провадження про факт втечі ОСОБА_6 з місця проживання та переховування від працівників правоохоронних органів.

Крім цього, в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, було встановлено, що ОСОБА_6 раніше у 1997 році притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України (редакція 1960 року) однак був звільнений від покарання на підставі п.4 ст.6 КПК України (редакція 1960 року). В подальшому ОСОБА_6 25.06.1998 року був засуджений Здолбунівським районним судом Рівненської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.17,117,44 КК України (редакція 1960 року) до покарання у виді виправних робіт строком на 2 роки; згодом 23.11.1998 року був засуджений Здолбунівським районним судом Рівненської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.140 ч.1, 43 КК України (редакція 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 10 місяців. Після відбуття визначеного йому покарання ОСОБА_6 продовжив свою злочинну діяльність і знову був притягнутий за ряд умисних злочинів, зокрема: 22.06.2006 року був засуджений Сквирським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі, однак на підставі ст.75,76 КК України був звільнений від відбування покарання із встановленням йому іспитового строку 1 рік, а також 06.12.2010 року був засуджений Рівненським районним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Не зважаючи на неодноразові судимості за вчинення ряду умисних в тому числі тяжких, корисливих злочинів та злочину, пов`язаного із незаконним поводженням зі зброєю, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, належних йому висновків не зробив, а знову вчинив інший злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи у вчинення якого він на даний час підозрюється, найбільш небезпечним для життя і здоров`я потерпілої способом. Це дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , продовжує свою злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень, тобто є суспільно-небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства.

ОСОБА_6 не працюючий, проживав останнім часом в с. Олибів Дубенського району, зареєстрований в с. Спасів Здолбунівського району Рівненської області, після скоєння злочину, скориставшись відсутністю уваги до його особи з боку працівників правоохоронних органів 24.01.2014 року, з метою уникнення передбаченої відповідальності втік і місце його знаходження до цього часу невідоме. Вжити заходами направленими на розшук ОСОБА_6 було встановлено, що як по місцю проживання так і по місцю реєстрації ОСОБА_6 тривалий час не з`являвся, а переховувався у м. Києві, серед активістів «Євромайдану». Він підтримує зв`язки із близькими йому людьми, які явно приховують відому їм інформацію про місце його перебування. ОСОБА_6 достовірно відомо про те, що його розшукують працівники правоохоронних органів Рівненської області та при черговій зустрічі із ними працівників оперативного підрозділу Дубенського МВ, повторно вчинив від них втечу, подія якого мала місце поблизу с. Олибів Дубенського району 25.04.2014 року. Ці факти дають підстави вважати, що ОСОБА_6 явно переховується від органу досудового розслідування тим самим вчиняє спроби ухилятись від передбаченого йому покарання і таким чином перешкоджає встановленню істини у справі.

Разом із тим зафіксовано й факти того, що до потерпілої ОСОБА_7 систематично здійснюються телефонні дзвінки від невстановлених абонентів із погрозами та вимогами припинити кримінальне переслідування щодо ОСОБА_6 . Це дає підстави вважати, що ОСОБА_6 безпосередньо сам або ж із залученням інших осіб вчиняє спроби перешкоджанню встановлення істини у кримінальному провадження шляхом незаконного впливу на потерпілу.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, однак враховуючи факти переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, перешкоджання встановлення істини у справі, незаконного впливу на потерпілу, можливості продовження злочинної діяльності у своїй сукупності дають підстави та створюють необхідність в обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, бо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним у клопотанні ризикам.

Саме враховуючи вищевказані ризики, слідчий вважає, що обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, наприклад у виді домашнього арешту, не можливе.

В судовому засіданні прокурор та слідчий висловили думку, що клопотання є обґрунтованим, та просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_6 переховувався від органів досудового слідсва, оскільки. злакався, а зараз має на меті примиритися із потерпілою, тому просить не обирати запобіжний захід у вигладі тримання під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні підтримав покази дані його підзахиснив, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши пояснення підозрюваного його захисника, доводи прокурора та слідчого, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що клопотання про обрання такого заходу, як тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

За змістом п.5 ч.3 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Оскільки, ОСОБА_6 хоча і був раніше судимий, однак у відповідності до ст. 89 КК України, рахується таким, що немає судимості. Він вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Слідчим та прокурором доведено, що ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення переховувався від органу досудового розслідування і суду, перешкоджаючи цим кримінальному провадженню, що підтверджується тим, що з 2014 року кримінальне провадження було зупинено, а підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

У якості наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий вказує те, що підозрюваний може переховуватись від слідства та вчиняти тиск на потерпілу.

Крім того, слідчий наводить обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, а саме: підозрюваний з 2014 року переховувався від органів слідства з метою уникнення відповідальності, неодноразово (5 разів) було винесено ухвали слідчого судді про затримання, з метою приводу ОСОБА_6 до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_6 зареєстрований у Здолбунівському районі Рівненської області. Окрім того, мали місце спроби підозрюваного незаконно вплинути на потерпілу.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку, на думку суду, прокурором доведено всі обставини передбачені пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В даному випадку такі ризики що наведені слідчим, як можливість переховуватись від слідства, та незаконно впливати на потерпілу є підтвердженими. ОСОБА_6 , відповідно до КК України, рахується таким, що не має судимостей, однак судом враховується і той факт, що він уже притягувався до кримінальної відповідальності та був засудженим, у 1997 році за ч.2 ст.140 КК України (редакція 1960 року), 25.06.1998 року за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.17,117,44 КК України (редакція 1960 року), 23.11.1998 року за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.140 ч.1, 43 КК України (редакція 1960 року), 22.06.2006 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, 06.12.2010 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Під час досудового слідства ОСОБА_6 був оголошений в розшук, що теж підтверджує обґрунтованість такого ризику як ухилення від слідства та суду.

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що є необхідність в застосуванні такого найбільш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_6 як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, - розмір застави не визначається судом.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178 , 181, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Клопотання за матеріалами кримінального провадження за №0000076 від 24.01.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою задоволити.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Спасів, Здолбунівського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не судимого, - запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Дата закінчення дії ухвали - 14 квітня 2017 року о 15 годині 30 хвилин.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області та начальнику СІ м. Рівне.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня проголошення.
Слідчий суддя: