Справа № 363/4998/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/286/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 14.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
14 березня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001321, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого, -

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції мотивував тим, що в обвинувальному акті в частині формулювання обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України не зазначено, конкретний спосіб заволодіння транспортним засобом: відкрито або таємно; не зазначено, які дії вчинив обвинувачений після проникнення в підсобне приміщення для отримання можливості керувати транспортним засобом. Формулюючи обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, орган досудового слідства не встановив спосіб заволодіння майном потерпілої, не викликав обставини за яких це сталося. Зокрема, в формулюванні обвинувачення слід обов`язково зазначити, які дії вчинив обвинувачений для незаконного, таємного заволодіння майном потерпілої всупереч волі останньої, яким чином, в який момент, в якій спосіб та внаслідок яких дій майно вибуло з володіння потерпілої, коли в обвинуваченого виникла можливість реально розпорядитися викраденим майном і яким чином він це зробив. Також, в обвинуваченні сформульовано взаємовиключні твердження щодо обставин пригоди, оскільки з одного боку ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки електроінструменту, що належить ОСОБА_8 , прибув до домоволодіння останньої, де проникши в середину підсобного приміщення, вчинив крадіжку майна на загальну суму 22806 грн. В той же час, в обставинах вчинення злочину вказано, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку майна, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме: дитячого квадроциклу електричного, стабілізатора водяного насосу, ручної пили циркулярної.

Не погоджуючись із ухвалою прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а обвинувальний акт повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що твердження суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001321 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, не відповідає вимогам ст.291 КПК України є не обґрунтованими. Так, у обвинувальному акті зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та обставини, які свідчать про наявність конкретних даних про подію (час, місце, спосіб) кримінальних правопорушень, форму вини, мотиви та мету його вчинення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.2 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема п.5 ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони.

При складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було.

Як вбачається з обвинувального акту, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, не містять конкретних посилань.

Крім того, п.5 ч.2 ст.291 КПК України чітко визначено послідовність відомостей, які повинен мати обвинувальний акт. Відтак, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, повинен передувати формулюванню обвинувачення, а не навпаки.

Формулюючи обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, органом досудового розслідування зазначено, що своїми незаконними злочинними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 11355 грн. та ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 22806 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №53 від 21.12.2016 року, проте не вказав вартості кожної одиниці викраденого майна окремо.

Відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище. Крім того, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ч.1 ст.67 КК України, стороною обвинувачення зазначено вчинення злочину повторно. Таким чином, у обвинувальному акті не вказано чи є це обтяжуючою обставиною, чи кваліфікуючою ознакою, а законодавець чітко визначає, що одночасно таке визначення не можливе.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.291 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, у зв`язку з тим, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, зазначені у обвинувальному акті, не містять конкретних посилань.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001321 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, повернуто прокурору залишити без змін.

Головуючий:

Судді :