Справа № 456/278/16-к
Провадження № 1-кп/456/73/2017
ВИРОК

іменем України

"04" серпня 2017 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Жидачівського районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 2 років одного дня позбавлення волі;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці та жительці АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженій, не працюючій, раніше судимій, вироком Івано-Франківського міського суду за ч. 2 ст. 302 КК України до 1 року позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , близько 23.30 год. 6.01.2016р. проходячи по вул. І.Франка в м. Моршин, Львівської області, поблизу кіоску «Скарлет», повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руки в праве око потерпілому ОСОБА_7 , від чого той впав на землю, і в нього з руки випав мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 30 грн., в якому містився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 25 грн., та на рахунку було 16 грн., який в подальшому ОСОБА_5 відкрито викрав в ОСОБА_7 .. Після чого, сказав ОСОБА_6 перевірити кишені одягу ОСОБА_7 , що та й зробила та викрала з кишені штанів потерпілого 1800 грн., після чого разом з ОСОБА_5 з місця події втекли, чим завдали потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1871 грн..

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного злочину заперечив повністю, від дачі показів відмовився в порядку ст. 63 Конституції України.
Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині визнала повністю. Судупояснила, що в той день 6.01.2016р. в компанії приблизно 8 чоловік приїхали в м. Моршин з м. Львова на електропоїзді, погуляти. В тому числі були ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші. Вживши перед тим алкогольні напої, вони проходили вулицями м. Моршин. Бачила, як на зустріч їм йшов чоловік середнього віку та розмовляв по мобільному телефону. Заставний ОСОБА_11 підійшов до нього та кулаком руки вдарив його в обличчя від чого той впав на землю. Заставний ОСОБА_11 підняв телефон і здається потім викинув. Добре не пригадує всіх подій, оскільки була трохи «випивша». Після цього, ОСОБА_8 , сказав їй перевірити кишені потерпілого, що вона й зробила та з кишені штанів, витягнула гроші. Гроші не перераховувала, а трохи відійшовши передала такі ОСОБА_12 .. За вказані кошти вони замовили таксі та поїхали в м. Стрий де й були затримані працівниками поліції. Щиро розкаюється у вчиненому та просить її суворо не карати.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 та визнання вини ОСОБА_13 , їх винуватість по

вказаному епізоду злочинної діяльності доводиться такими доказами по справі:

- потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 6.01.2016р., обходив територію Моршинського парку, оскільки працював там охоронником. На одній з вулиць зустрів компанію молодих людей, які йшли та голосно розмовляли. До нього підійшов один хлопець, як виявилось в подальшому це був ОСОБА_8 (такого опізнав в поліції) і сказав передати йому телефон, він відмовився і тоді той наніс йому удар кулаком в обличчя від чого він впав на землю та з руки випав мобільний телефон, куди той подівся він не знає. Після цього, його хтось обшукав та з кишені штанів витягнув 1800 грн.. В той же день нападників затримали і він їх опізнав в поліції. Стверджує, що удар йому наніс саме ОСОБА_8 , а ось хто витягнув гроші з кишені точно не бачив. Шкода йому відшкодована. При призначенні покарання ОСОБА_14 покладається на розсуд суду. Щодо міри покарання ОСОБА_6 просить її суворо не карати.

Оцінюючи показання потерпілого в судовому засіданні, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами справи, стверджуються іншими об`єктивними доказами по справі.

- свідок ОСОБА_15 допитаний в режимі відео конференції з Львівського СІЗО в судовому засіданні показав, що в той день 6.01.2016р. вони з компанією приїхали в м. Моршин де вживали алкогольні напої та прогулювались. В м. Моршин вони приїхали на електропоїзді, оскільки в них не було коштів. Коли вони проходили по вулицях, він трохи відділився від компанії, оскільки розмовляв з дівчиною та не бачив, щоб ОСОБА_8 , когось бив. Потім вони на таксі поїхали в м. Стрий. Хто розраховувався за таксі не пригадує. В м. Стрий на вокзалі вони були затримані працівниками поліції. В поліції йому стало відомо, що ОСОБА_8 , когось вдарив та пограбував. ОСОБА_5 опізнав потерпілий;

- свідок ОСОБА_16 допитаний в режимі відеоконференції з Жовтневської виправної колонії № 17 Харківської області в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зустрілись в м. Львові на пероні. Де вони запропонували йому поїхати разом з ними в м. Моршин посвяткувати на що він погодився. Перед тим, вони вжили алкогольні напої. До м.Моршин вони приїхали електропоїздом. Також з ними були ОСОБА_19 його дівчина ОСОБА_20 та ОСОБА_21 прізвища не пригадує. Коли приїхали в м. Моршин було вже темно. Проходячи вулицями м. Моршин побачив, як б`ють чоловіка (як виявилось це був потерпілий), він підійшов та намагався заступитись. Стверджує, що ОСОБА_18 та ОСОБА_17 потерпілого не били та кошти в нього не забирали. Чому ОСОБА_17 себе оговорює не знає. На досудовому слідстві показів не давав, а тільки підписав протокол допиту, так його просив слідчий. В м.Стрий вони направились на таксі за яке розраховувались, частково він а частково ОСОБА_17 ;

Суд критично оцінює покази вказаних свідків, оскільки вони кардинально відрізняються від показів даних ними на досудовому слідстві, а також суд вважає, що такі покази дані з метою вигородити ОСОБА_18 в скоєному злочині.

Окрім того, вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по вказаному епізоду злочинної діяльності доводиться письмовими документами по справі:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 7.01.2016р., згідно якого, потерпілий ОСОБА_7 опізнав хлопця, який назвався ОСОБА_22 , котрий 6.01.2016р. на вул. І.Франка в м. Моршин наніс удар ОСОБА_23 в обличчя та викрав в нього мобільний телефон та ОСОБА_24 відкрито викрала з кишені його штанів грошові кошти (а.с. 38-40 т 1);

- протоколом проведення слідчого експеременту від 18.01.2016р. та фото таблицею до нього, під час якого обвинувачена ОСОБА_6 , детально розповіла та показала про обставини скоєного ними в групі з ОСОБА_5 6.01.2016р. в м. Моршин злочину (а.с. 112-117 т 1);

У відповідності до вимог п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності" злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Згідно пояснень обвинуваченої ОСОБА_6 у судовому засіданні вона не заперечила, що після того, як ОСОБА_8 вдарив потерпілого ОСОБА_25 в обличчя і той впав, вона усвідомлюючи, що

той діє протиправно, не припинила його дій, або не залишила місце події, а навпаки приєдналася до нападу та витягнула з кишені потерпілого грошові кошти та з місця події втекли. На досудовому слідстві обвинувачений ОСОБА_8 визнавав, що саме він скоїв вказаний злочин. Тобто, злочинні дії співучасників співпадають у місці й часі, пов`язані між собою спільністю їхніх дій і єдністю умислу, а тому й становлять співучасть.

Згідно розяснень даних в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах проти власності», грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинувачених ОСОБА_22 та ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину доведеною повністю і вважає, що їхні дії, вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як повторне, з застосування насильства яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.
Визначаючи міру покарання обвинуваченим по даній справі суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
Також при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого, щодо міри покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.
При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує обставини правопорушення, його наслідки, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючою відповідальність ОСОБА_22 та ОСОБА_6 обставиною по справі є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Помякшуючими відповідальність обставинами суд визнає те, що ОСОБА_6 , щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала завдані потерпілому збитки.

Помякшуючих відповідальність ОСОБА_22 обставин по справі не встановлено.

Враховується, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила тяжкий злочин, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, має молодий вік, має на утриманні неповнолітню дитину, виконувала другорядну роль при вчиненні злочину, потерпілий просить її суворо не карати.

Щодо особи ОСОБА_22 судом враховується те, що він вчинив тяжкий злочин, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується по місцю проживання та негативно з місць відбування покарання та попереднього ув`язнення, має молодий вік, злочин вчинено з особливою зухвалістю, потерпілий при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

При цьому враховуються вимоги п.п.2-5, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із наступними змінами).
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів можливе шляхом застосування до них покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для них необхідне та достатнє.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК

України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 7 січня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 7 січня 2016 року по 20 червня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили включно зарахувати засудженому ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання.

Речові докази: мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель «DUOS GALAXY CORE», чорно-сірого кольору, серійний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області повернути ОСОБА_5 ( а.с. 102-103 т.1).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1