АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/711/17 Справа № 209/1342/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, без визначеного місця проживання, раніше неодноразово судимий, останній раз: 06.06.2013 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА :
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 год. 10 хв. 04 серпня 2017 року, з визначенням застави в двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 32000 гривень.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що прокурором надано достатньо доказів наявності обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та сукупність обставин про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ст.177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, вважав за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбаченим КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Обґрунтовуючи вимоги скарги, посилається на те, що надані слідчим матеріали клопотання є необ`єктивними та з обвинувальним ухилом. Вважає неправильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 289 КК України і зазначає, що його дії підпадають під ст. 190 КК України, якою передбачений злочин середньої тяжкості. Крім того, вказує, що слідчим не надано йому можливості подати документи про наявність у нього ряду тяжких хвороб, що він є учасником АТО, що у нього є мати, яка потребує його допомоги. На його думку, при обранні запобіжного заходу не враховано наявність у нього малолітньої дитини. Крім того, стверджує, що слідчим та прокурором безпідставно не було задоволено його клопотання про призначення йому захисника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з матеріалів провадження вбачається що, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема протоколами допитів потерпілого, свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами огляду, вилученими речовими доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження, висновком судово-товарознавчої експертизи. Таким чином, доводи підозрюваного щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики переховування підозрюваного від суду за скоєння тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 05 до 08 років, а також, що підозрюваний знаходячись на свободі може вчинити новий злочин та ухилитися від слідства, оскільки раніше судимий, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Що стосується посилання підозрюваного ОСОБА_7 на те, що органом досудового розслідування його дії були невірно кваліфіковані, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги підозрюваного в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Доводи ж апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, які характеризують його особу та наявність на його утриманні малолітньої дитини, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки зазначені в апеляції підстави були враховані судом під час вирішення питання про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, однак вони не вплинули на правильність висновків суду, тому що ризики, зазначені в ухвалі суду, є реальними, і запобігти їхньому уникненню, окрім як застосуванням найбільш суворого запобіжного заходу неможливо, а тому судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4