Справа №635/2994/16-к
Провадження №1-кп/635/239/2017
У Х В А Л А
15 лютого 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора - ОСОБА_2 ,
потерпілої - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 лютого 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 19 лютого 2017 року.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого, посилаючись на наявність ризиків, які були підставою для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому захисник посилалася на наявність на утриманні обвинуваченого вагітної дружини та непрацездатних батьків похилого віку.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року судом визначено, що будь-яка система обов`язкового тримання під вартою не сумісна за визначенням зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути крім всього, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, ту обставину, що зазначені злочини вчинені останнім у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про обрання запобіжного заходу, а також враховуючи ту обставину, що обвинувачений у зв`язку з ухиленням його від явки до суду знаходився у розшуку на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2016 року, розгляд судового провадження на даний час не завершений, свідки не допитані, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КК України, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Стороною захисту не надано достатніх даних щодо наявності у обвинуваченого на утриманні вагітної дружини та непрацездатних батьків похилого віку, що може бути враховано при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України продовжити на шістдесят днів - до 15 квітня 2017 року.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити.
Встановити строк дії ухвали до 15 квітня 2017 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1