ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4174/15-к
провадження № 1-кп/753/42/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишеньки Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, працюючого в ТОВ «АТБ Маркет» охоронцем, розлученого, на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_12 , маючи умисел на протиправне заподіяння шкоди здоров`ю гр. ОСОБА_13 , який був мотивований некоректною поведінкою останнього відносно його колишньої дружини ОСОБА_14 , вступивши у попередню змову з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 19.11.2014 року приблизно о 17 год. 20 хв. прибув у лісопаркову зону за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_13 . З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_12 та невстановлена досудовим слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до ОСОБА_13 , який сидів на лавочці. Між потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відразу виник словесний конфлікт, який переріс у обопільну бійку, в ході якої ОСОБА_12 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у виді синця на повіці лівого ока, множинні дрібні садна на обличчі та грудях, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень; забійну рану в потиличній області голови, що має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та предметом, який має колюче-ріжучі властивості типу клинка ножа, тримаючи його у правій руці, наніс один цілеспрямований удар в область лівого стегна ОСОБА_13 , внаслідок чого, останньому було заподіяне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя, а саме: одна колото-різана рана на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна з раньовим каналом, що проходить у напрямку спереду назад, горизонтально та справа наліво, за ходом якого пошкоджені шари м`яких тканин стегна, стегнова артерія та стегнова вена, після спричинення якого через проміжок часу в межах 30-40 хвилин потерпілий ОСОБА_13 помер. Смерть ОСОБА_13 настала від колото-різаного поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії і вени та розвитком крововтрати.
Після чого, ОСОБА_12 та невстановлена досудовим слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, керуючись раптово виниклим умислом на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_13 , роздягнули останнього, а саме зняли з нього чорну куртку типу «пуховик» вартістю 2300 гривень, спортивну олімпійку темного кольору вартістю 370 гривень, джинси світлого кольору вартістю 1730 гривень, зимову шапку чорного кольору вартістю 247 гривень, кросівки «Нью баланс» з жовтими вставками вартістю 2250 гривень, а також відкрито викрали належні ОСОБА_13 : чоловічу сумку через плече «Адідас» вартістю 500 гривень, шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 150 гривень, мобільний телефон «Нокіа 1100» вартістю 250 гривень з сім-карткою стартового пакету оператора «Лайф» вартістю 15 гривень, мобільний телефон «Флай» вартістю 3500 гривень з сім карткою пакету оператора «Київстар», дві картки банку «Приват Банк», які для потерпілого цінності не представляють, а всього відкрито викрали майна на загальну суму 11327 гривень, після чого, 19.11.2014 року приблизно о 20 год. 15 хвилин ОСОБА_12 , невстановлена досудовим слідством особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зустрівшись з ОСОБА_15 , попрямували до озера, розташованого на перехресті вулиці Закревського та проспекту Маяковського, де застосувавши речовину для розпалювання багаття, спалили одяг та частину речей потерпілого ОСОБА_13 , таким чином, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінуємих йому злочинах визнав частково та суду показав, що 19.11.2014 року приблизно о 15.00 годині він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_16 , з яким його познайомив ОСОБА_17 та попросив його поїхати з ним, щоб забрати його племінницю ОСОБА_18 з роботи, оскільки її колишній чоловік ОСОБА_19 переслідував її та вчиняв відносно неї насильницькі дії. Десь о 16 год. 50 хв. вони приїхали до місця роботи ОСОБА_20 по АДРЕСА_2 , де неподалік прохідної побачили ОСОБА_21 . Він вирішив підійти до ОСОБА_22 і поговорити з приводу того, щоб він не переслідував його племінницю. ОСОБА_23 , побачивши його, одразу розлютився та став кричати, питаючи навіщо він прийшов. Він ( ОСОБА_24 ) пояснив йому що хоче поговорити про ОСОБА_25 , але ОСОБА_23 став ображати його, махав руками і ногами на нього, а потім, побачивши, що він з товаришем, розстебнув куртку та дістав ніж. Він намагався зупинити Керися, але той сказав « сейчас тебя порешу» і намагався нанести йому удар, але він ( ОСОБА_24 ) вибив ніж з його рук, вдарив ногою у живіт і між ними зав`язалася бійка. Вони наносили удари один одному, качалися по землі. Потім ОСОБА_26 вдарив його в голову, від чого він впав, а ОСОБА_23 продовжував наносити удари. Коли ОСОБА_26 в процесі бійки сів на нього верхи та став душити, то він правою рукою нащупав на землі ножа і наніс удар ОСОБА_26 . Будучи в стані сильного душевного хвилювання, він забрав речі Керися та склав їх у пакет. Коли він йшов від ОСОБА_22 , той був живий, погрожував. Після цього, він зателефонував ОСОБА_27 , щоб той підвіз його і ОСОБА_28 додому, оскільки був весь брудний. ОСОБА_29 завіз їх на вул. Драйзера, де він перевдягнувся. Забравши усі речі, вони поїхали на пр. Маяковського, 70 на зустріч з ОСОБА_30 . Він розповів ОСОБА_31 що трапилося. Колос побачив у пакеті з речами банківські карточки і вирішив піти зняти гроші. Приблизно через 10 хвилин він повернувся і віддав карточки. Після цього, він ( ОСОБА_24 ) пішов на заправку і купив рідину для розпалювання і вони поїхали на озеро, де спалили пакет, в якому знаходилися речі Керися, а саме: куртка, в якій знаходився паспорт і водійські права Керися, квитанції з ломбардів, ніж, телефон, пластикові картки, відкривачка для пляшок та його особисті речі джинси, пальто, шапка. Речі він спалив, оскільки злякався, що вони у крові і , якщо ОСОБА_26 звернеться до поліції, то це будуть речові докази. Корисливого мотиву у нього не було, коли він забирав речі Керися, оскільки збирався їх повернути. Під час спалювання з пакету випав мобільний телефон чорного кольору, який був побитий. Цей телефон він віддав ОСОБА_32 на зберігання, але через 2 дні забрав його та викинув в озеро. Через декілька днів він поїхав в с. Вишеньки, де йому повідомили, що ОСОБА_19 помер. Вказав, що не мав наміру вбивати ОСОБА_22 . Крім того, обвинувачений показав, що вину визнає в тому, що захищаючись від ОСОБА_33 , він захищаючись заподіяв останньому тілесні ушкодження але не збирався позбавляти його життя.
Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_12 , його вина у скоєнні злочинів при встановлених судом обставинах повністю доведена в судовому засіданні та підтверджується такими доказами.
Потерпіла ОСОБА_10 матір ОСОБА_13 , в судовому засіданні показала, що 19.11.2014 року десь опів на п`яту вечора вона говорила зі своїм сином по телефону. Він їй повідомив, що знаходиться в лісі, біля роботи його дружини - ОСОБА_20 . О 18.00 годині потерпіла дзвонила своєму сину, але він вже не піднімав трубку. Після, вона намагалася ще дзвонити, але телефон був відключений, вранці також був відключений. На наступний день їй подзвонила її сваха ОСОБА_34 і повідомила, що ОСОБА_22 більше немає. Її син працював і жив у м. Києві. Чому він був у лісі їй не відомо. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 28799грн. та моральної шкоди в розмірі 150000грн. підтримала у повному обсязі.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що являється колишньою дружиною ОСОБА_13 . Після того, як вони одружилися, через деякий час ОСОБА_26 став зловживати спиртними напоями, тому вона не витримавши, розлучилася з ним. Після розлучення ОСОБА_26 переслідував її , зустрічаючи з роботи, погрожував, заставляв вступати з ним в інтимні стосунки. В листопаді 2014 року ОСОБА_24 сказав, що якщо буде в той же час їхати, то зустріне її з роботи. 19.11. 2014 року приблизно о 17 год. 10 хв. вона вийшла з роботи, почула якийсь крик, але нічого не запідозривши, пішла на маршрутку і поїхала додому. Наступного дня увечері до неї приїхали працівники міліції та повідомили, що знайшли ОСОБА_22 і показали його тіло на фото.
Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_13 її зять, а ОСОБА_36 двоюрідний брат. Після одруження з ОСОБА_26 її дочка ОСОБА_37 стала скаржитися на ОСОБА_22 , що він зловживає спиртними напоями, стає агресивним, вживає наркотики, погрожував ножем, який носив з собою. Після розлучення з ОСОБА_38 , той почав переслідувати дочку. ОСОБА_23 вривався до них додому, були бійки, вів себе неадекватно. Вони писали на нього заяви в міліцію, оскільки він проникав до їх будинку, підпалював його. ОСОБА_25 проводили та зустрічали з роботи. Вона не просила ОСОБА_24 , щоб він причиняв ОСОБА_26 тілесні ушкодження. Коли ОСОБА_24 приїхав до них додому після 19.11.2014 року, то казав, що бачив ОСОБА_22 і дав йому пару стусанів.
Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_40 він був давно знайомий. Одного разу ОСОБА_23 прийшов до нього з речами і попросився пожити деякий час. 19.11.2014 року о 16 год.40 хв. вони разом з ОСОБА_26 вийшли з квартири, домовились зустрітися о 18 годині і ОСОБА_23 пішов прогулятися, а він пішов до суду. Після того, десь о 17 год. 40 хв. він почав дзвонити ОСОБА_26 , але той не брав трубку. Ці події були в листопаді 2014 року. Потерпілий в той день був у спортивному одязі. Про те, що ОСОБА_23 переслідував свою дружину свідку нічого не відомо, він часто бачив їх разом і дружина дзвонила ОСОБА_22 майже кожного дня. Відносини потерпілого з дружиною були нормальні.
Свідок ОСОБА_41 у судовому засіданні показав, що на прохання ОСОБА_12 він на своєму автомобілі забрав ОСОБА_24 та ще одного чоловіка з лісу в районі метро «Червоний хутір» та підвіз до вул. Драйзера, 10. У ОСОБА_12 з собою були якісь пакети, які він поклав під ноги, сівши до автомобіля. Він запропонував покласти їх в багажник, але обвинувачений відмовився. Обвинувачений говорив свідку, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак точно сказати чи перебував він в такому стані ОСОБА_41 не може. Під час того, як вони їхали ОСОБА_42 , ні з ким не говорив, просто слухав музику.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_12 він був знайомий, вони товаришували. Одного разу ОСОБА_24 прийшов до нього додому, вони випивали і той розповідав, що колишній чоловік його племінниці ОСОБА_25 ОСОБА_19 переслідує її, б`є , шкодить тестю і тещі. Він просив поїхати з ним до Керися і поговорити з ним по-чоловічому, тобто пару разів дати по морді, щоб той залишив ОСОБА_25 у спокої. В цей же день вони разом з ОСОБА_24 їздили до станції метро Харківська, прийшли у двір будинку, де проживав ОСОБА_43 , але його не дочекалися. На наступний день ОСОБА_36 поїхав до ОСОБА_33 разом з ОСОБА_28 . ОСОБА_24 просив і його поїхати разом, але він не поїхав, оскільки його не пустила дружина. Зі слів ОСОБА_24 йому відомо, що в районі станції метро Бориспільська ОСОБА_36 з ОСОБА_28 зустріли ОСОБА_44 .. ОСОБА_36 почав боротися з потерпілим, та вдарив його ножем в область ноги. Коли ОСОБА_45 і ОСОБА_24 йшли, то потерпілий хрипів. Того ж дня, увечері йому подзвонив ОСОБА_45 і сказав, що треба зустрітись. При зустрічі у ОСОБА_12 і ОСОБА_28 були два пакети з речами. ОСОБА_24 сказав, що речі в крові і їх треба спалити. Він сам пішов на заправку і придбав розпалювач. Біля озера на вул. Закревського, речі були спалені. Крім того, ОСОБА_36 дав йому дві банківські картки, з якими він пішов до банкомату та намагався зняти гроші. ОСОБА_24 сказав, що картки належать Ігору. Крім того, ОСОБА_24 віддав йому мобільний телефон «Флай» і попросив залишити у себе поки він не вирішить що з ним рообити. Через 1 чи 2 дні ОСОБА_24 забрав телефон. Після того, як спалили речі, вони пішли додому. Також, в той день ОСОБА_24 заходив до ОСОБА_28 перевдягнутись, оскільки його речі були в крові. Після цього вони втрьох їздили у с. Вишеньки, де мати ОСОБА_25 повідомила, що ОСОБА_46 помер.
Свідок ОСОБА_47 показала, що 19.11.2014 року приблизно 17 год. 20 хв., коли вона вийшла з роботи ( вул. Бориспільська, 16) і йшла до зупинки маршрутного таксі, то декілька раз чула крик молодого чоловіка про допомогу. Вона нічого не бачила, тільки чула голос, але так як їй стало страшно, вона не пішла подивитись. Викликали міліцію , але не дочекавшись її поїхала додому.
Свідок ОСОБА_48 у судовому засіданні охарактеризував ОСОБА_13 з негативної сторони.
Свідок ОСОБА_49 , у судовому засіданні показала, що ОСОБА_50 був її співмешканець. Вона в середині листопаду 2014 року, дати не пам`ятає, коли повернулась додому з роботи, у неї в квартирі були працівники міліції. Також вони залишались в квартирі на цілу ніч, чекали ОСОБА_28 . Під ранок їй повідомили, який саме злочин скоїв ОСОБА_45 . Після цього свідок не бачила більше ОСОБА_28 . На прохання працівників міліції вона дзвонила ОСОБА_28 , але той сказав, що зайнятий.
Крім того, вина ОСОБА_12 підтверджується також:
Даними протоколу огляду місця події від 20.11.2014 року, схемою та фототаблицею до нього ( том 1, а.с. 20-33), відповідно до якого, в ході огляду земельної ділянки, розташованої неподалік будівлі 16 по вул. Бориспільській в м. Києві, був виявлений труп ОСОБА_13 з тілесними ушкодженнями та вилучені змиви червоно-бурого кольору, нігтьові зрізи з трупа Керися.
Даними протоколу огляду місця події від 20.11.2014 року та фототаблицею до нього (том 1 а.с. 35-46) відповідно до якого в ході огляду ділянки місцевості, розташованої неподалік будівлі № 16 по вул. Бориспільська в м. Києві було виявлено та вилучено: змиви бурого кольору з листя під лавочкою; три пластикові стаканчики; капюшон чорного кольору; картуз літній темного кольору; кросівок лівий синього кольору «NB» М-410; сім недопалків; два чеки; змиви з листя та лавочки плям бурого кольору; фрагмент ремня з застібкою та дві скляних пляшки.
Даними протоколу огляду від 26.11.2014 року та фототаблицею до нього ( том 1 а.с. 47-52), відповідно до якого під час огляду ділянки місцевості, розташованої по вул. Електротехнічна, 45 в м. Києві з участю свідка ОСОБА_15 було зафіксовано місце спалення одягу та речей потерпілого ОСОБА_13 та вилучено: залишки мобільного телефону; звуглені залишки тканини з речовиною бурого кольору.
Постановою від 11.02.2015 року, вилучені під час ОМП змиви речовини бурого кольору, недопалки, зрізи нігтьових пластин визнано та приєднано до кримінального провадження у якості речових доказів ( том 1, а.с. 53-54).
Постановою від 24.02.2015 року, вилучені під час ОМП фрагмент звуглених залишків матеріалу схожого на тканину визнано та приєднано до кримінального провадження у якості речових доказів ( том 1, а.с. 56,57).
Постановою від 17.12.2014 року, вилучені під час ОМП звуглені залишки (фрагменти) мобільного телефону визнано та приєднано до кримінального провадження у якості речових доказів ( том 1, а.с. 59).
Постановою від 17.12.2014 року, вилучені під час ОМП капюшон чорного колоьру, кросівок лівий синього кольору «NB» М-410 визнано та приєднано до кримінального провадження у якості речових доказів ( том 1, а.с. 60,61).
Даними протоколу огляду ДіВіДі-р «Вербайтім» від 12.02.2015 року, відповідно до якого на проглянутому відеозапису з фотокамери банкомату «Приватбанк», розташованого по пр. Маяковського, 89-б, о 20 год. 30 хв. зображений чоловік зовні схожий на ОСОБА_15 ( том 1, а.с. 65-67). Постановою від 12.02.2015 року вказаний диск визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів справи ( том 1, а.с. 68-69).
Даними протоколу огляду електронного носія від 20.01.2015 року, відповідно до якого на проглянутому відеозапису з камери відеоспостереження ТОВ «БРСМ», розташованого по пр. Маяковського, 54/1, зображений ОСОБА_12 , який купляє предмет у формі пляшки ( том 1, а.с. 72). Постановою від 20.01.2015 року вказаний диск визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів справи ( том 1, а.с. 73-73-1).
Висновком судово-медичної експертизи №2926/2 від 22.01.2015 року ( том 1, а.с. 75-79), відповідно до якого потерпілому ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у виді: синця на повіці лівого ока, множинні дрібні садна на обличчі та грудях, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень; забійна рана в потиличній області голови, що має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя, а саме: одна колото-різана рана на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна з раньовим каналом, що проходить у напрямку спереду назад, горизонтально та справа наліво, за ходом якого пошкоджені шари м`яких тканин стегна, стегнова артерія та стегнова вена, після спричинення якого через проміжок часу в межах 30-40 хвилин потерпілий ОСОБА_13 помер. Смерть ОСОБА_13 настала від колото-різаного поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії і вени та розвитком крововтрати. Ці ушкодження мають ознаки прижиттєвих, утворилися від дії тупого предмета.
Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 461 від 13.01.2015 року, яким підтверджується, що на аркуші паперу, на який зроблені змиви плям бурого кольору з листя дерев, вилученому під час ОМП виявлена кров людини і не виключається її походження від потерпілого ОСОБА_13 ( том 1, а.с. 93-97).
Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 462 від 24.12.2014 року, яким підтверджується, що на марлевому тампоні, на який зроблені змиви плям бурого кольору з листя дерев під лавочкою, вилученому під час ОМП виявлена кров людини і не виключається її походження від потерпілого ОСОБА_13 ( том 1, а.с. 101-105).
Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 460 від 08.01.2015 року, яким підтверджується, що фрагменти звуглених залишків матеріалу схожого на тканину, вилученому під час ОМП по вул. Електротехнічній, 45, виявлена кров людини, але видову належність крові встановити не вдалося ( том 1, а.с. 109-112).
Висновком генетичної експертизи №17 від 23.02.2015 року , з якого вбачається, що на фрагменті звуглених залишків матеріалу схожого на тканину по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_13 ( том 1, а.с. 136-139).
Висновком судово-медичної експертизи №9/2926/2 від 05.02.2015 року, відповідно до якого утворення колото-різаного поранення у ОСОБА_13 та інших тілесних ушкоджень ( забійна рана в потиличній області голови, синець на верхній повіці лівого ока, садна на спинці та крилах носа, садна на передній поверхні грудей праворуч) могли утворитися при обставинах, на які вказав обвинувачений ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту 02.12.2014 року ( том 1, а.с. 87-89, том 2 а.с. 23-27).
Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_12 в частині того, що у нього був відсутній корисливий мотив щодо речей та одягу потерпілого ОСОБА_13 , то суд також ставиться до них критично, сприймає їх як позицію захисту обвинуваченого, оскільки ці покази спростовуються зібраними доказами, а саме показами свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_12 передав йому мобільний телефон «Флай», який належав ОСОБА_13 для зберігання, щоб в подальшому вирішити його долю. Крім того, з показів свідка вбачається, що ОСОБА_12 особисто передав йому належні ОСОБА_13 банківські картки з метою перевірити можливість зняття з них коштів. Щодо решти речей належних ОСОБА_13 і які були спалені, то суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_12 таким чином розпорядився ними на власний розсуд.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він будучи змушеним захищатися від нападу ОСОБА_13 хаотично вдарив його ножем не дивлячись куди, то суд ставиться до них критично, оскільки, як зазначено у висновку судово-психіатричного експерта ( том 1, а.с. 131) зі слів ОСОБА_12 , він займався «тайським боксом», працював у спортивному клубі, а отже є фізично підготовленою особою, яка володіє прийомами бойового мистецтва, що на думку суду виключає вірогідність того, що ОСОБА_13 своїми діями міг подужати обвинуваченого під час бійки, змусивши його захищатися.

Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_12 про відсутність у нього умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілого, а отже і відсутність в його діях ознаків злочину, передбаченого ст. 121 КК України, то суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Встановлені в судовому засіданні обставини, щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень в різних частинах тіла свідчать про те, що наносячи удар ножем обвинувачений ОСОБА_12 достеменно усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України викладеною в ухвалі від 28.05.2015 року у таких випадках, особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини.

Таким чином, ОСОБА_12 вчинив злочин, з кваліфікуючими наслідками, суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений прямий наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один похідний наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення якого полягає лише в необережній формі вини злочинній необачності.

Що стосується правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 за ст. 187 КК України, а саме, що ОСОБА_12 та невстанолвлена досудовим слідством оособа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження здійснили напад з метою заволодіння майном ОСОБА_13 , при цьому ОСОБА_12 наніс останньому удар рукояткою невстановленого предмету, що має колюче-ріжучі властивості в область потилиці потерпілого, чим заподіяв забійну рану , що має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, то суд вважає, що зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і стороною обвинувачення жодних доказів не надано.
Суд вважає встановленими ті обставини, що ОСОБА_12 та невстановлена слідством особа з корисливих мотивів відкрито викрали одяг та речі потерпілого ОСОБА_51 прижиттєво, оскільки відповідно до висновку судово-медичної експертизи ( том 1, а.с. 79) після заподіяння поранень і до настання смерті потерпілого пройшло 30-40 хвилин, крім того, сам обвинувачений вказує на те, що коли вони уходили з місця події, то потерпілий ще хрипів.
Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_12 своїми умисними діями скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України та відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 суд не вбачає.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, його особу, що раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має неповнолітню дитину, батька, який є інвалідом 1 групи, матір похилого віку, позитивно характеризується, і вважає необхідним обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , суд вважає, що він підлягає задоволенню частково, а саме в частині морального відшкодування з урахуванням глибини моральних стражань потерпілої, яка втратила сина, то в повному обсязі. В частині матеріальних збитків задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджений документальними доказами.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_52 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:
За ч. 2 ст. 121 КК України у виді 8 ( восьми) років позбавлення волі;
За ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_53 призначити 8 ( вісім) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 відраховувати з 04.05.2017 року, узявши його під варту в залі суду.
ОСОБА_12 помістити в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та утримувати до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000грн. В решті позову відмовити.
Речові докази, а саме: змиви речовини бурого кольору, недопалки, зрізи нігтьових пластин ( том 1, а.с. 53-54), фрагмент звуглених залишків матеріалу схожого на тканину ( том 1, а.с. 56, 57) знищити; звуглені залишки (фрагменти) мобільного телефону ( том 1, а.с. 59), капюшон чорного кольору, кросівок лівий синього кольору «NB» М-410 ( том 1, а.с. 60, 61), рюкзак залишити у власності потерпілої ОСОБА_10 ; електронний носій DVD-R «Вербайтім» від 12.02.2015 року ( том 1, а.с. 68-69), електронний носій від 20.01.2015 року ( том 1, а.с. 73-73-1) залишити при матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
СУДДЯ: