№ 336/1719/17
провадження № 1кп/336/209/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
колегії суддів: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, який мешкав та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, -
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,
04 січня 2017 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , під час раптово виниклого словесного конфлікту, використовуючи ніж, який утримував у правій руці, наніс ОСОБА_8 один удар в область грудної клітини зліва, чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 70 від 05.01.2017 р., одиночне сліпе колото-різане поранення грудної клітини в проекції між 6 і 7 ребрами по лівій окологрудинній лінії, з пошкодженням стінки правого шлуночка серця, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпечності для життя, від якого потерпілий ОСОБА_8 помер.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав частково. Не оспорював фактичних обставин кримінального правопорушення, разом з тим не погодився з кваліфікацією його злочинних дій.
Показав, що до 04.01.2017 р. мешкав разом з потерпілим ОСОБА_8 , який доводився йому вітчимом, та матір`ю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з обвинуваченим в квартирі періодично проживала його цивільна дружина ОСОБА_10 . Вранці 04.01.2017 р. ОСОБА_8 на прохання обвинуваченого пішов з квартири, щоб придбати пляшку горілки. Оскільки ОСОБА_8 тривалий час не повертався, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 пішли, щоб придбати спиртне. Коли повернулись до квартири, потерпілий вже був вдома, купив «чекушку». Всі разом стали на кухні вживати алкоголь. В цей час ОСОБА_11 зателефонував син, який повідомив, що померла бурундучиха. Далі вони з ОСОБА_10 пішли з квартири, щоб поховати бурундучиху. На вулиці ножем, який взяв з собою, викопав в землі яму, де поховали тварину, після чого повернулись додому. Коли обвинувачений зайшов до квартири, в коридорі поклав ножа на тумбочку, зняв верхній одяг, взяв ножа, щоб віднести на кухню. По дорозі помітив, що електропроводка від холодильника, яку ОСОБА_7 ремонтував вранці, порушена. Обурившись, обвинувачений з ножем в руці попрямував до кімнати, де на дивані сидів ОСОБА_8 та почав з`ясовувати, чому холодильник вимкнений, хоча електропроводку він відремонтував. ОСОБА_8 на запитання не відповідав, на звернення не реагував. Щоб привести потерпілого до тями з метою отримання відповідей на поставлені питання, обвинувачений ножем, який ще утримував в правій руці, «кольнув» ОСОБА_8 в область живота. Після удару помітив кров у потерпілого та покликав свою цивільну дружину ОСОБА_12 . В цей же час взяв сорочку та поклав її на рану ОСОБА_8 . Коли підійшла ОСОБА_11 , попрохав її утримувати сорочку на рані, а сам пішов до стаціонарного телефону, щоб викликати бригаду швидкої медичної допомоги. Швидку викликав декілька разів, але першими прибули співробітники поліції. Очікуючи працівників швидкої, декілька разів виходив до під`їзду, на вулицю. Весь час повертаючись додому, цікавився станом ОСОБА_13 .
ОСОБА_7 не заперечував, що саме його дії перебувають у причинному зв`язку з наявним у ОСОБА_8 тілесним ушкодженням, від якого настала смерть потерпілого, але зазначив, що не мав умислу на його вбивство. Не мав наміру і завдати будь-які тілесні ушкодження ОСОБА_8 , ткнув того ножем, який з незрозумілих причин занурився досить глибоко. Жодних конфліктів в цей день, чи на передодні, з ОСОБА_8 обвинувачений не мав, відносився до потерпілого як до вітчима.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вказаного вище злочину, виходячи з наступного.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні дали свідчення про те, що 04.01.2017 р., приблизно о 14.00 годині, надійшло повідомлення, що в одній з квартир по АДРЕСА_2 сталося вбивство. У складі патрульного поліцейського екіпажу виїжджали за вказаною адресою, де був виявлений труп чоловіка зі слідами поранення в області грудної клітини. Обвинувачений зустрів їх в під`їзді будинку та провів до квартири. Приблизно через 5 хвилин з`явились співробітники швидкої допомоги, яких також викликав ОСОБА_7 . В квартирі на час того, що сталося, перебували ОСОБА_7 та жінка, співмешканка обвинуваченого. ОСОБА_7 видав ніж, яким заподіяв тілесне ушкодження потерпілому. Обвинувачений мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, але надавав послідовні пояснення щодо обставин вчинення ним злочину.
Згідно протоколу огляду предмета від 18.01.2017 р. (т.2 а.с.5-9) з відеозаписом до слідчої дії (т.2 а.с.10), який був досліджений судом, на диску для лазерних систем зчитування збережено вісім відео файлів, на яких міститься відео з камери службового відеореєстратора АР 0230, де зафіксовано приїзд працівників патрульної служби 04.01.2017 р. за адресою: АДРЕСА_1 , а також пояснення ОСОБА_7 .
Диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом із службового відео реєстратора АР 0230, визнаний речовим доказом (т.2 а.с.11-12).
Допитаний судом свідок ОСОБА_16 пояснив, що працює в поліції. 04.01.2017 р. був викликаний в одну з квартир, розташовану в будинку по АДРЕСА_2 для проведення огляду ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Свідок передав результати проведених оглядів співробітникам слідчо-оперативної групи і покинув місце події.
Згідно результатів проведеного алкотестеру підозрюваного ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 з використанням газоаналізатора «Drager», вміст алкоголю в крові ОСОБА_7 2,3%, у ОСОБА_10 3,38% (т.2 а.с.13, 14).
Чеки алкотестеру визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (т.2 а.с.15-16).
ОСОБА_9 , будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_7 . З потерпілим ОСОБА_8 проживала у цивільному шлюбі з 1988 р. Мешкали всі разом за адресою: АДРЕСА_1 . Вранці 04.01.2017 р. свідок пішла на роботу, працює реалізатором на ринку. Приблизно о 16.00 год. за місцем її роботи приїхали співробітники поліції, та попрохали поїхати додому, не пояснюючи причин. Про обставини вчинення сином злочину дізналась зі слів свідка ОСОБА_10 , яка була цивільною дружиною ОСОБА_9 . Свідок пояснила, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були родинні, добрі стосунки. Іноді вживали спиртні напої, але жодних конфліктів, які б переростали в бійку між потерпілим та обвинуваченим не було. Син іноді вживав алкоголь, але в стані сп`яніння агресії не проявляв.
Свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що є цивільною дружиною ОСОБА_7 04.01.2017 р. вони знаходились за місцем мешкання обвинуваченого. Вранці свідок, перебуваючи в поганому настрої, попрохала ОСОБА_8 придбати спиртне. Коли ОСОБА_8 пішов за алкоголем, вони з ОСОБА_7 залишились в квартирі, обвинувачений ремонтував електророзетку від холодильника. Не дочекавшись ОСОБА_8 , свідок разом з ОСОБА_7 пішли купили горілки. Коли повернулись додому ОСОБА_8 вже був в квартирі. Всі разом вони стали вживати спиртне. В цей час свідкові зателефонував син і повідомив, що померла її улюблена бурундучиха. Разом з ОСОБА_7 вони пішли за місцем її мешкання, забрали тварину. На вулиці ОСОБА_7 ножем, який мав при собі, вирив в землі яму, куди поховали бурундучиху. Після чого в наливайці випили ОСОБА_10 100 грам, а ОСОБА_7 50 грам горілки і пішли додому. Коли повернулись до квартири АДРЕСА_3 , свідок пішла до кімнати, щоб перевдягнутись. Через декілька хвилин ОСОБА_11 покликав обвинувачений. Зайшовши до кімнати свідок помітила, що на дивані лежав ОСОБА_8 . ОСОБА_7 попрохав її тримати футболку, якою той закривав рану на грудній клітині потерпілого. Потім обвинувачений пішов викликати швидку допомогу, а свідок залишилась біля ОСОБА_8 надавати допомогу. Якийсь час потерпілий ще був живий, дихав. ОСОБА_7 , чекаючи на швидку допомогу, декілька раз повертався до кімнати, запитував чи живий ОСОБА_8 . Через деякий час з`явилися співробітники поліції, прощупали пульс, ОСОБА_8 був ще живий. Згодом приїхала швидка допомога. Свідок охарактеризувала ОСОБА_7 з позитивної сторони. Пояснила, що між обвинуваченим та потерпілим були рівні стосунки, конфліктів між ними не виникало.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.01.2017 р. з ілюстраційними таблицями до нього та відеозаписом слідчої дії (т.1 а.с.66-79, 80-104), була оглянута квартира АДРЕСА_1 . В ході огляду місця події виявлено та вилучено: змив нашарування РБК; ніж з нашаруванням РБК; кофта сірого кольору з РБК; дві скляні чарки; сім слідів папілярних узорів, які визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (т.1 а.с.167-168, 169-170).
05.01.2017 р. труп ОСОБА_8 був оглянутий, в результаті огляду були вилучені одяг потерпілого та відібрані зразки, про що складено відповідний протокол (т.1 а.с.131-136) та які визнані у даному провадженні речовими доказами (т.1 а.с.171-172).
Відповідно до висновку експерта № 70 від 03.02.2017 р. (т.1 а.с.124-130), причиною смерті ОСОБА_8 є одиночне сліпе колото-різане поранення грудної клітки в проекції між 6 та 7 ребрами по лівій навкологрудинній лінії, з пошкодженням стінки правого шлуночка серця, яке ускладнилося тампонадою серця кров`ю. Дані висновки, окрім пошкоджень, підтверджені виявленням тампонади серця кров`ю. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні пошкодження: сліпе колото-різане пораненням грудної клітки в проекції між 6 та 7 ребрами по лівій навкологрудинній лінії, з пошкодженням правого шлуночка серця; крововилив в лівій щічній області; садна та крововилив в поперековій області по правій навколохребтовій лінії; крововиливи на передньозовнішній поверхні правого плеча в нижній третині. Сліпе проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням серця утворились прижиттєво, незадовго до настання смерті, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Рана на передній поверхні грудної клітини в проекції між 6 та 7 ребрами по лівій навкологрудинній лінії є колото-різаною.
Відповідно до висновку експертизи № 53/к від 23.02.2017 р. (т.1 а.с.151-161) при проведенні судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_8 були виявлені наступні тілесні ушкодження: сліпе колото-різане поранення грудної клітки в проекції поміж 6 і 7 ребрами по лівій навкологрудинній лінії продовжується косо-висхідним прямолінійним раньовим каналом, спрямованим спереду назад, знизу доверху, декілька зліва направо, довжина раньового каналу становить 10-12 см. По ходу раньового каналу пошкоджується шкіра, підшкірно-жирова клітковина, епікард, стінка правого шлуночка. Раньовий канал сліпо закінчується в порожнині правого шлуночка серця. Тобто дане ушкодження утворилось від удару клинком в передню поверхню грудної клітки в проекції поміж 6 і 7 ребрами по лівій навкологрудинній лінії, при цьому клинок був направлений спереду назад, знизу доверху, декілька зліва направо, глибина занурення клинка становить 10-12 см. Згідно показань підозрюваного ОСОБА_7 , даних ним в ході допиту підозрюваного та в процесі проведення слідчого експерименту стало відомо, що при нанесенні ушкодження ОСОБА_8 він знаходився в положенні сидячи на дивані, а ОСОБА_7 в положенні стоячи перед ним, ніж при цьому він тримав в правій руці скоріш за все нижнім хватом. Удар був нанесений в передню поверхню тулубу направлений спереду назад (без деталізації). Між даними судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 та показаннями підозрюваного ОСОБА_7 , даних ним в ході проведення допиту підозрюваного від 04.01.2017 р., слідчого експерименту 05.01.2017 р. маються співпадіння: за локалізацією (передня поверхня тулуба), загальним напрямком занурення клинка. Між даними судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 та показаннями підозрюваного ОСОБА_7 , даних ним в ході проведення допиту підозрюваного від 04.01.2017 р., слідчого експерименту 05.01.2017 р. маються розбіжності: в глибині занурення клинка, дані розбіжності є не суттєвими. На підставі вищевикладеного експерти зробили висновок про те, що можливість виникнення сліпого колото-різаного поранення грудної клітини в проекції поміж 6 і 7 ребрами по лівій навкологрудинній лінії, з пошкодженням стінки правого шлуночка серця при обставинах, викладених у протоколі слідчого експерименту та допиту підозрюваного, наданих на експертизу не виключається.
З висновку експерта № 99 від 24.02.2017 р. (т.1 а.с.162-166) судом встановлено, що рана на клапті шкіри з області передньої поверхні грудної клітини ліворуч утворилась від дії плаского одностороньогострого колюче-ріжучого предмета, що має обушок і лезо. Найбільша ширина частини, що занурилась склала не менше 23 мм. Результати проведеного експериментально-порівняльного дослідження дають підстави вважати, що справжнє ушкодження на клапті шкіри могло утворитися від дії клинка, наданого на експертизу ножа.
Відповідно до протоколу огляду предмету від 20.01.2017 р. (т.2 а.с.22-23) з додатком диском для лазерних систем зчитування (т.2 а.с.24), слідчим був оглянутий диск для лазерних систем зчитування, який наданий КУ «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» із аудіо записом виклику ОСОБА_7 бригади швидкої медичної допомоги, де зафіксовано телефонну бесіду обвинуваченого з оператором служби «103».
Згідно висновку експерта № 40 від 09.02.2017 р. (т.1 а.с.147-150) при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин лівої руки трупа ОСОБА_8 виявлена кров людини, при визначенні групової належності крові, не виключається її походження від ОСОБА_8 . Походження крові від ОСОБА_11 та ОСОБА_7 виключається.
Згідно висновків експертів № 203 та № 208 від 10.02.2017 р. (т.1 а.с.109-111, 139-141), № 207 від 27.01.2017 р. (т.1 а.с.143-145) в змиві на марлевий тампон та на светрі, вилучених з місця події, на кофті, джемпері та брюках потерпілого ОСОБА_8 , в змивах на марлеві тампони з кистей рук ОСОБА_8 знайдена кров людини, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 виключається.
З висновку експерта № 94 від 22.02.2017 р. (т.1 а.с.120-123) судом встановлено, що при судово-цитологічному дослідженні клинка ножа виявлена кров людини особи чоловічої генетичної статі та жирова тканина. При визначенні групової належності крові, не виключено її походження від чоловіка (чоловіків) з груповою характеристикою як у трупа ОСОБА_8 . Походження крові від ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виключається.
Відповідно до висновку експерта № 41 від 09.02.2017 р. (т.2 а.с.34-36) при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин свідка ОСОБА_10 виявлена кров людини, при визначенні групової належності крові не виключається її походження від особи з такою груповою характеристикою як у ОСОБА_10 . Домішка крові від ОСОБА_8 не виключається, походження крові від ОСОБА_7 виключається.
Згідно висновків експерта № 205 від 27.01.2017 р., № 202 від 10.02.2017 р. (т.2 а.с.40-42, 53-55) в одному змиві на марлевий тампон з рук ОСОБА_10 , на футболці (за постановою светрі) свідка ОСОБА_10 знайдена кров людини, не виключається її походження від потерпілого ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виключається.
Як вбачається з висновку експерта № 23 від 31.01.2017 р. (т.2 а.с.72-74), при судово-цитологічному дослідженні змивів з піднігтьового вмісту ОСОБА_7 знайдена кров людини, при встановленні групової належності крові не виключено походження, за рахунок змішування, крові від ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , домішок крові від ОСОБА_8 не виключається.
Згідно висновку експерта № 206 від 27.01.2017 р. (т.2 а.с.78-80), в змивах на марлеві тампони з кистей рук ОСОБА_7 , знайдена кров людини, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виключається.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 05.01.2017 р. (т.2 а.с.93-100) з відеозаписом до нього, який був досліджений у порядку ст.359 КПК України (т.2 а.с.101), судом встановлено, що ОСОБА_7 при проведенні зазначеної слідчої дії давав свідчення аналогічні тим, які дав при допиті в суді.
За висновком акту № 51 судово-психіатричної експертизи від 30.01.2017 р., ОСОБА_7 виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді психічних й поведінкових розладів внаслідок сумісного вживання психоактивних речовин (опіоїди, алкоголь), на даний час синдром залежності від алкоголю. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. У ситуації, що досліджується ОСОБА_7 не виявляв характерних феноменологічних ознак сильного душевного хвилювання фізіологічного афекту або іншого особливого емоційного стану (стресу, фрустрації, образи, гніву, ревнощів, тощо), які б мали юридичне значення. Дії його були викликані станом алкогольного сп`яніння. Таким чином, він міг усвідомлювати свої дії й керувати ними. За своїм психічним станом у цей час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.104-110).
Висновок № 17-469, складений 20.02.2017 р. (т.2 а.с.113-119) свідчить про те що у відеозапису допиту ОСОБА_7 від 04.01.2017 р. та слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 05.01.2017 р. відсутні ознаки здійснення психологічного впливу на нього з боку осіб, які брали участь у проведенні даних слідчих дій. Психологічні особливості процесу допиту від 04.01.2017 р. та під час слідчого експерименту від 05.01.2017 р., проведених із застосуванням відеозапису, в ході яких ОСОБА_7 відтворював події, характеризуються наявністю психологічно значимих маркерів, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій. Під час допиту та слідчого експерименту ОСОБА_7 була задана невелика кількість відкритих питань. При цьому задані закриті та альтернативні запитання суттєво не вплинули на процес реконструкції подій. Динаміка слідчих дій характеризується послідовним переходом від одного сюжету до іншого у відповідності зі змістом повідомлень ОСОБА_7 , поступовим розгортанням сюжетних ліній. Комунікативна технологія проведення допиту та слідчого експерименту є психологічно згідною: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_7 та не має суттєвих ознак психологічного впливу на останнього. Психологічна характеристика комунікативної діяльності ОСОБА_7 у процесі відтворення ним подій під час проведення його допиту від 04.01.2017 р. та слідчого експерименту від 05.01.2017 р. (за матеріалами відеозапису зазначеної слідчої дії): середній при допиті (високий при слідчому експерименті) рівень діалогової активності та ініціативності, наявність уточнень та пригадувань, відсутність розбіжностей у семантичної побудові промови, наявність свого бачення ситуації (не слідує за логікою розуміння ситуації слідчим). В його пантомімічних реакціях не спостерігається ознак тривоги або страху, симптомів психоемоційного збудження, соматичної напруженості або збентеження. Мають місце пантомімічні ознаки каяття і жалю. Реконструкція ОСОБА_7 обставин та перебігу подій, що він реконструює, відображає достатній комплекс ознак, що, за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій. Опис ОСОБА_7 докримінальної, кримінальної і посткримінальної стадій злочину є змістовно збалансованим та дозволяє скласти цілісний сюжет реконструйованої події. В поведінці ОСОБА_7 констатуються психологічні особливості, що властиві, для самостійної реконструкції під час проведення його допиту 04.01.2017 р. та слідчого експерименту 05.01.2017 р.
Досліджені судом докази в сукупності логічні, послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
По суті вони узгоджуються між собою та із показами самого обвинуваченого про фактичні обставини справи.
Компетентність експертів, обґрунтованість експертних висновків ніким із учасників кримінального провадження не оспорювались.
Аналізуючи наведене, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, які перевірені доказами, суд дійшов висновку, що кожен досліджений у судовому засіданні доказ та їх сукупність у взаємозв`язку доводять факт спричинення ОСОБА_7 смерті ОСОБА_8 за встановлених судом обставин.
У порядку ст.358 КПК України судом були дослідженні письмові документи, які хоча й належні до матеріалів цього провадження, проте не містять інформації про обставини, що підлягають доказуванню в межах судового розгляду, тому не згадуються судом на обґрунтування обвинувачення, визнаного судом доведеним.
З описаних міркувань суд не згадує на користь обвинувачення висновки експертиз: № 1-43 від 19.01.2017 р. (т.1 а.с.113-116), № 392 від 10.02.2017 р. (т.1 а.с.117-118), № 204 від 12.01.2017 р. (т.2 а.с.63-64), № 31 від 06.01.2017 р. (т.2 а.с.90-91).
Згідно обвинувальному акту дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Оцінивши зібрані в даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів наявності у ОСОБА_7 прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку експерта № 70 від 03.02.2017 р., смерть ОСОБА_8 настала від одиночного сліпого колото-різаного поранення грудної клітки в проекції між 6 та 7 ребрами по лівій навкологрудинній лінії з пошкодженням стінки правого шлуночка серця, яке ускладнилося тампонадою серця кров`ю.
Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів.
Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Норма, передбачена частиною другою статті 121 КК, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.
Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
В аспекті зазначеного суд звертає увагу на роз`яснення, що містяться у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року N 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", в якій зазначено, що для відмежовування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Оцінюючи фактичні обставини справи, суд враховує на підставі встановлених в судовому засіданні даних, що знаряддям злочину став побутовий ніж, який складається з клинка та рукоятки, зображений на фото 2 (т.1 а.п.165).
З показів свідка ОСОБА_11 судом встановлено, що 04 січня 2017 р. конфліктів між обвинуваченим та потерпілим не було. Ніж, яким обвинувачений наніс ОСОБА_8 тілесне ушкодження, той використовував напередодні, щоб вирити в землі яму, та з цим же ножем повернувся додому.
З показань обвинуваченого, які не спростовані в процесі розгляду справи, претензія у нього до потерпілого виникла раптово на побутовому ґрунті, фактично була дріб`язковою. ОСОБА_7 не перебував з ОСОБА_8 у стійких неприязних стосунках, які могли б викликати у обвинуваченого бажання позбавити потерпілого життя.
Обвинуваченим було нанесено 1 удар ножем в область грудної клітини. Пошкодження, яке стало причиною смерті, могло утворитися напередодні смерті (десятки хвилин), кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, в даному випадку, що спричинило смерть, і знаходиться в прямому причинному зв`язку з її настанням.
Інших тілесних ушкоджень, зокрема, у життєво важливі органи, обвинувачений потерпілому не спричинив, хоча мав для цього реальну можливість та знаряддя у виді ножа. ОСОБА_7 відразу припинив свої протиправні дії відносно потерпілого, хоча мав реальну можливість продовжити нанесення тому ударів ножем.
Після спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_8 обвинувачений намагався у доступний йому спосіб надати потерпілому першу допомогу, затуливши рану сорочкою, та відразу викликав швидку допомогу, що підтверджено показами свідка ОСОБА_11 та аудіо записом виклику обвинуваченим бригади швидкої.
Сукупність всіх обставин вчиненого діяння, з урахуванням способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранення у потерпілого, яке обвинувачений наніс навмання, припинення обвинуваченим протиправних дій у той час, коли потерпілий був живий, намагання усунути чи зменшити негативні наслідки злочину, вказує на відсутність у ОСОБА_7 умислу на вбивство ОСОБА_8 .
Разом з тим, наносячи ножем удар в область грудної клітки обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 . Водночас, ОСОБА_7 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку ОСОБА_7 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.
У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що поєднання обставин, обстановки та умов, мети та мотивів, за яких настала смерть ОСОБА_8 , виключає кваліфікацію дій ОСОБА_7 як умисного вбивства за ч.1 ст.115 КК України, та дії ОСОБА_7 кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить з того, що санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає більш м`яке покарання, ніж санкція ч. 1 ст. 115 КК України, внаслідок чого при перекваліфікації дій обвинуваченого його право на захист не порушується.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_7 мав постійне місце проживання, де мешкав разом з матір`ю ОСОБА_9 1949 р.н., не одружений, не судимий, на обліку в ЗОНД не перебуває через відсутність відомостей протягом року, не перебуває на обліку в КУ «ОКПЛ» ЗОР, офіційно не працює (т.2 а.с.121-148, 158-161).
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на визначену судом кваліфікацію дій ОСОБА_7 та надані ним показання щодо відсутності умислу на вбивство ОСОБА_8 , судом встановлена обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин вчинення злочину, наявності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, відношення винного до вчиненого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів є неможливим без ізоляції від суспільства, а тому приходить до висновку, що необхідним і достатнім для обвинуваченого буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.121 ч.2 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
На підставі ст.ст.122, 124 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.
Суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз в сумі 4761,60 грн. (т.2 а.с.111).
Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Обвинувачений був затриманий 04.01.2017 р. та на досудовому розслідуванні був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого судом продовжений до 09.07.2017 р.включно.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання.
На підставі ст. 72 ч.5 КК України (в редакції Закону із змінами, внесеними Законом від 26.11.2015 р. №838-VIIІ, та Законом від 18.05.2017 р. № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21.06.2017 р.), в строк відбування покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 04.01.2017 р. по 20.06.2017 р. включно, виходячи із співвідношення, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.368, 374, 392 КПК України, суд -
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня фактичного затримання 04 січня 2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання перебування ОСОБА_7 у попередньому ув`язненні з 04 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити у виді тримання під вартою.
Речові докази: 7 слідів папілярних узорів пальців рук, светр (кофта сірого кольору), дві скляні чарки, ніж, які вилучені під час огляду місця події 04.01.2017 р.;
джемпер сірого кольору, кофта чорного кольору, брюки чорного кольору, футболка бежевого кольору, спортивні брюки синього кольору, які вилучені 05.01.2017 р., під час проведення огляду трупу ОСОБА_8 ;
матеріал для можливого ДНК- дослідження, змиви з піднігтьових пластин пальців кистей обох рук підозрюваного ОСОБА_7 , змиви з рук потерпілого ОСОБА_8 , зразки букальних клітин свідка ОСОБА_10 , зразки волосся з п`яти областей голови потерпілого ОСОБА_8 , зразки папілярних узорів пальців та долонь кистей обох рук свідка ОСОБА_10 , зразки папілярних узорів пальців та долонь кистей обох рук потерпілого ОСОБА_8 , зразки папілярних узорів пальців та долонь кистей обох рук підозрюваного ОСОБА_7 ;
змиви з кистей обох рук свідка ОСОБА_10 , зрізи вільних кінців нігтьових пластин потерпілого ОСОБА_8 , зрізи вільних кінців нігтьових пластин свідка ОСОБА_10 ;
светр білого кольору, що належить ОСОБА_10 , вилучений 04.01.2017р., під час проведення огляду;
футболку сіро-блакитного кольору, спортивні брюки чорного кольору, що належать ОСОБА_7 , вилучені під час затримання 04.01.2017 р.;
змиви з обох кистей рук підозрюваного ОСОБА_7 , передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області, знищити.
диск, для лазерних систем зчитування, з відеозаписом із службового відеореєстратора «АРО230»; чек алкотестеру з газоаналізатора «Drager», прилад №: «ARHJ-0268», від 04.01.2017 на ім`я ОСОБА_7 ; чек з газоаналізатора «Drager», прилад №: «ARHJ-0268», від 04.01.2017 на ім`я ОСОБА_10 ; диск для лазерних систем зчитування із аудіозаписом виклику ОСОБА_7 бригади швидкої медичної допомоги 04.01.2017 р.; диск (« Verbatim DVD- R 4.7. GB 16x120min), для лазерних систем зчитування, з відеозаписом слідчої дії - слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_7 , від 05.01.2017 р., долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження.
Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 4761,60 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, -у той же строк після отримання копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя

Судді ___________________ ____________________