№ 1-кп/756/205/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007003 від 15 липня 2016 року за обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.02.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва, за ч. 1 ст. 185, ст.ст. 75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 02.02.2016 ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполь Донецької області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на 1 рік
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_14 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 14.07.2016 року приблизно о 18 годині 30 хвилин перебував поблизу будинку № 7 по вул. Макіївській у м. Києві, де у нього виник словесний конфлікт з наглядно знайомим ОСОБА_14 . В той час ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_14 зайти до приміщення під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 для подальшого продовження розмови.
Перебуваючи в приміщенні під`їзду № 4 вказаного вище будинку між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 продовжився словесний конфлікт, в ході якого розпочалася бійка. В той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень.
Того ж дня, за вищевказаною адресою приблизно о 19 год. 10 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_14 умисних тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дістав з кишені предмет якому притаманні колюче- ріжучі властивості, а саме відкривачу, та правою рукою умисно наніс ОСОБА_14 проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 в той же час, в тому ж місці предметом, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, а саме - відкривачкою - наніс ОСОБА_14 непроникаючі колото-різані поранення поперекової ділянки зліва, живота, грудної клітки зліва, різані рани потиличної ділянки зліва, задньої поверхні лівого плеча, колото різані рани шиї зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно висновку експерта № 1507/Е від 06.09.2016 року, тим самим ОСОБА_8 реалізував свій злочинний умисел.
Допитаний в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_8 не спростовує факту спричинення ним предметом, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, тілесних ушкоджень ОСОБА_14 в ході словесного конфлікту з останнім в приміщенні під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 . Не спростовує обвинувачений характеру, кількості, механізму спричинення та тяжкості виявлених у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень. Проте, ОСОБА_8 заперечує наявність у нього в той момент умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, наполягає на тому, що такі його дії були реакцією на образи та напад на нього з боку ОСОБА_14 , тому обвинувачений просить перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, як перевищення меж необхідної оборони. ОСОБА_8 показав, що в той вечір ОСОБА_14 прийшов у двір біля будинку дуже п`яним, голосно нецензурно лаявся та ображав всіх оточуючих та його особисто, на що він зробив ОСОБА_14 зауваження. ОСОБА_14 на зауваження не реагував, продовжував хуліганські дії, прямуючи у під`їзд № 4 будинку АДРЕСА_2 , де у квартирі на першому поверсі жила його сестра. Коли вони разом зайшли у вказаний під`їзд, то ОСОБА_14 став його грубо ображати, чіплятися, а потім кидатися до нього в бійку. З метою самозахисту він спонтанно почав відбиватися від ударів ОСОБА_14 брелком-відкривачкою, яку знайшов у кишені свого одягу. Лише через деякий час він зрозумів, що спричинив потерпілому ряд тілесних ушкоджень, помітив на його тілі та одязі кров. Після цього він та свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 допомагали ОСОБА_14 змити кров у ванній кімнаті квартири його сестри, супроводжували до машини швидкої допомоги. Про вчинене ОСОБА_8 дуже шкодує. Просить врахувати його щире каяття.
Потерпілий ОСОБА_14 показав в суді, що ввечері 14.07.2016 року він дійсно був дуже п`яним, оскільки образився на сестру, яка напередодні вранці вигнала його зі своєї квартири, заборонивши йому там проживати. Коли ОСОБА_8 робив йому зауваження, то він і на нього розізлився, як на особу, якій можна входити в ту квартиру, в яку йому входити наразі заборонили. ОСОБА_14 стверджував у суді, що саме він запропонував ОСОБА_8 зайти разом з ним у під`їзд та поговорити, та що в під`їзді він першим почав кидатися на ОСОБА_8 з бійкою, а що вже сталося потім він не пам`ятає.
Потерпілий вказав, що жодних претензій до ОСОБА_8 він не має, з цивільним позовом він до суду не звертався та подавати цивільний позов у подальшому він наміру не має.
Свідок ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_14 є його дядьком, братом його матері, який деякий час проживав разом з ними у їхній квартирі АДРЕСА_3 . Свою ж квартиру ОСОБА_14 здавав в оренду. ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_14 часто зловживав алкогольними напоями, приходив додому під ранок, вчиняв сварки з ним та з матір`ю, тому мати не витримала та вранці 14.07.2016 року випроводила дядька з їх квартири, запропонувала йому знайти для себе інше житло. Коли ввечері того ж дня він у дворі спілкувався з друзями, серед яких був і ОСОБА_8 , то ОСОБА_14 прийшов дуже п`яний, ледве стояв на ногах, нецензурно лаявся на весь двір, де гуляли і діти. ОСОБА_8 почав робити зауваження ОСОБА_14 , щоб той замовк, однак, останній на зауваження не реагував, продовжував хуліганські дії, прямуючи у під`їзд, де розташована їх квартира АДРЕСА_4 , пропонував ОСОБА_8 з ним поговорити. В під`їзд зайшли тільки ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , що між ними відбулося, ніхто не бачив, бо в під`їзді нікого не було, окрім їх двох. Потім виявилося, що ОСОБА_14 весь у крові, його відмивали у ванній їх квартири, надавали першу медичну допомогу, з цією метою ОСОБА_16 бігав до себе додому за медикаментами. Потім прибула викликана машина швидкої допомоги.
ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_8 знає давно, як порядного чоловіка, він навіть дружив з ним, ОСОБА_8 бував у нього вдома. ОСОБА_15 шкодує про те, що сталося, думає, що ОСОБА_8 так вчинив ненавмисно.
Свідок ОСОБА_16 надав у судовому засіданні покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_15 .
Крім частково визнавальних показів обвинуваченого, показів потерпілого та свідків, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується і сукупністю доказів, безпосередньо досліджених в ході судового розгляду.
Так, протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 та диском з відповідним відеозаписом цього слідчого експерименту, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_14 та диском з відповідним відеозаписом цього слідчого експерименту, протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 та диском з відповідним відеозаписом цього слідчого експерименту підтверджуються обставини справи щодо появи п`яного ОСОБА_14 , щодо його образливого чіпляння до громадян, щодо його словесного конфлікту з ОСОБА_8 , подальше слідування їх двох до під`їзду та їх взаємна бійка там один на один, в результаті чого ОСОБА_14 отримав тяжкі та легкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1507/Е від 06.09.2016 року у ОСОБА_14 було виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, та виявлені не проникаючі колото-різані поранення поперекової ділянки зліва, живота, грудної клітки зліва, різані рани потиличної ділянки зліва, задньої поверхні лівого плеча, колото різані рани шиї зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Даних про те, що у ході конфлікту 14.07.2016 року між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_8 були спричинені хоть якісь тілесні ушкодження матеріали справи не містять та учасниками судового провадження такі докази не надавалися.

Аналіз вищеперелічених доказів у їх сукупності свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_8 дійсно вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, яке суд кваліфікує як злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
Суд при цьому не знаходить підстав для кваліфікації вищезазначений дій за ст. 124 КК України з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів аж такого нападу ОСОБА_14 на ОСОБА_8 , який би вимагав від обвинуваченого дій у виді необхідної оборони. Крім того, ОСОБА_8 і не здійснював затримання ОСОБА_14 , як злочинця, що вдповідало б диспозиції ст. 124 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких відповідно до ст. 12 КК України, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та протиправну поведінку потерпілого, яка потягла за собою вчинення злочину обвинуваченим. Сукупність пом`якшуючих обставин дають суду підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання винному.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів. Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. У даному випадку ОСОБА_8 вчинив новий умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, маючи непогашену судимість за вчинену крадіжку (ч.1 ст. 185 КК України).

На обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває. ОСОБА_8 раніше судимий 03.02.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік в порядку ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 02.02.2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполь Донецької області звільнення від відбування покарання з випробуванням було скасовано та ОСОБА_8 направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, проте його затримано не було і в місця позбавлення волі для відбування покарання за попереднім вироком він так і не був направленим. Матеріалів, які б характеризували обвинуваченого за місцем проживання суду не надавалося. Обвинувачений офіційно не працює, не одружений, не має утриманців.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення з застосуванням ст. 69 КК України, призначивши основне покарання у розмірі нижчому від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 121 КК України, після чого до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком відповідно до правил ч. 1 ст. 71 КК України, визначивши таким чином остаточне покарання.

З урахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого злочину та особи винного суд не знаходить підстав для застосування ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки наразі його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства.

При призначенні обвинуваченому покарання суд вважає за необхідне застосувати ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши йому в строк покарання його попереднє ув`язнення у період з 18.08.2016 року по 31.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, залишивши до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Про речові докази сторонами кримінального провадження суду не повідомлялося та вони суду не подавалися, про них не клопотали сторони, судом вони не досліджувалися, а відтак, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про їх долю не ухвалюється судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та з застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України,остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 31 березня 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання його попереднє ув`язнення у період з 18 серпня 2016 року по 31 березня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у виді тримання під вартою в Державнй установі «Київський слідчий ізолятор».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, протягом тридцяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя