Провадження № 11-сс/792/309/17
Справа № 683/1778/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 20 липня 2017 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на автомобіль марки МАN ТGА 18.440, державний номер НОМЕР_1 з причіпом марки KRONE SDР 27 державний номер НОМЕР_2 , які відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх відчуження та зняття з реєстрації у відповідних органах.

Таке рішення слідчий суддя обгрунтував тим, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В поданій апеляційній скарзі володілець майна ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити свою, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно. Посилається на те, що при розгляді вказаного, слідчий суддя послалась на норми процесуального закону, але своє рішення не вмотивувала..

Вказує, що СВ Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області 18 липня 2017 року відкрито кримінальне провадження № 0000505 по факту викрадення чужого майна. 18 липня 2017 року у кримінальному провадженні він давав слідчому пояснення як свідок, а процесуальним законом вписані правові підстави для накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого, інших осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду.

13 липня 2017 року звернувся до Макарівського відділу поліції Київської області про викрадення цукру, який ним розвантажено за адресоюм. Київ, вул. Бориспільська 12А., з дозволу працівника ПАТ «Старокостянтинівський цукровий завод» ОСОБА_9 .

Про розвантаження цукру на територію по вул. Бориспільській, 12А, в цей день, повідомив представника ПАТ «Київ Хліб» по телефону НОМЕР_5 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора та слідчого про законність та обґрунтованість оскарженого рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З клопотання слідує, що 30.06.2017 року між ТОВ «Старокостянтинівцукор» та ПАТ «Київхліб» укладено договір поставки № 30/06-17. На виконання умов договору та специфікації від 10.07.2017 року, ТОВ «Старокостянтинівцукор» уклало договір - заявку від 12.07.2017 року з ФОП ОСОБА_10 , відповідно до якої виконавець зобов`язувався в строк до 13.07.2017 року здійснити перевезення 22 т. цукру з м. Старокостянтинова до м.Київ на адресу ПАТ «Київхліб».
12.07.2017 року водій, вказаний у договорі - заявці - ОСОБА_8 на власному автомобілі марки MAN, д.н. НОМЕР_1 з причіпом марки KRONE д.н. НОМЕР_2 прибув на територію ТОВ «Старокостянтинівцукор». Після завантаження цукру в кількості 22 т. та отримавши супровідні документи, а саме: видаткова накладна, товаро-транспортна накладна, якісні документи на товар, водій ОСОБА_8 вирушив до місця розвантаження товару, вказаного у товаро-транспортній налкданій, а саме: м.Київ, вул. Бориспільська, 24.
В подальшому, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою привласнення та розтрати тимчасово ввіреного йому чужого майна, розвантажив вказаний транспортний засіб за адресою: м.Київ, вул. Бориспільська 12, звідки цукор в кількості 22 т. зник та не був отриманий покупцем, внаслідок чого ТОВ «Старокостянтинівцукор» завдано майнової шкоди в розмірі 331 320 грн.
18.07.2017 року за даним фактом розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК
18.07.2017 року від ТОВ «Старокостянтинівцукор» надійшла позовна заява про відшкодування майнової шкоди від злочину та клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_8 , а саме: автомобіль марки MAN, д.н. НОМЕР_1 з причіпом марки KRONE д.н. НОМЕР_2 .
19.07.2017 року ТОВ «Старокостянтинівцукор» визнано потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Виходячи, як з цих положень закону, так і з завдань та мети арешту майна у кримінальному провадженні, визначених у цих же нормах закону, слідчий суддя підставно задовольнив клопотання слідчого, навівши в ухвалі докладне обґрунтування такого рішення.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя, на даній стадії, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно, так як воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про незаконність накладення арешту, на зазначене майно, не заслуговують на увагу, оскільки, у вказаному кримінальному провадженні, арештоване майно визнано речовим доказом, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою запобігання його зникнення чи відчуження, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду не вбачається.

Керуючись п.1 ч.3 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2017 року, якою накладено арешт на автомобіль марки МАN ТGА 18.440, державний номер НОМЕР_1 з причіпом марки KRONE SDР 27 державний номер НОМЕР_2 , які відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать ОСОБА_8 , шляхом заборони їх відчуження та зняття з реєстрації у відповідних органів залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді / підписи
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .