Справа № 569/1699/17
Провадження №1-кп/569/369/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі головуючого

судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної 12 липня 2017 року під час судового провадження між прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000144 від 07 вересня 2016 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бочаниця Гощанського району Рівненської області, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, солдата військової служби за контрактом, який перебуває на посаді стрільця - радіо-телефоніста відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, раніше судимого: 21 липня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 408 КК України,
В С Т А Н О В И В:
02 лютого 2017 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся військовий прокурор Рівненського гарнізону військової прокуратури Західного регіону України з обвинувальним актом, складеним 01 лютого 2017 року слідчим та затвердженим прокурором у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

Згідно наведених в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні дезертирства, а саме - в самовільному залишенні ним 29 серпня 2016 року близько 08 год. військової частини польова пошта НОМЕР_1 , дислокованої в АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Про своє місце перебування солдат ОСОБА_4 своїх командирів (начальників) не повідомив, обов`язки військової служби не виконує.

Ухвалою Рівненського міського суду від 22 березня 2017 року, постановленою за підсумками проведення підготовчого судового засідання, було призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта, після початку якого суд, за погодженням з учасниками кримінального провадження, ухвалив в порядку частини другої статті 349 КПК України визначити обсяг та порядок дослідження доказів розпочати з допиту свідків обвинувачення, зазначених слідчим в розділі І Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000144, з дослідження документів, зібраних під час здійснення досудового розслідування, речових доказів, висновків експертів (за їх наявності), після чого здійснити допит обвинуваченого, який погодився давати показання по суті висунутого йому обвинувачення, однак після дослідження судом інших процесуальних джерел доказів.

Разом з тим, під час судового провадження між прокурором та обвинуваченим за участі його захисника була укладена угода про визнання винуватості, котру в судовому засіданні сторони просять затвердити, призначивши ОСОБА_4 узгоджене ними покарання.

У зв`язку із зазначеним, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 408 КК України, погодившись на призначення йому покарання, передбаченого в угоді, при цьому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 цього Кодексу, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши учасників судового провадження, вибірково дослідивши матеріали кримінального провадження №0000144 від 07 вересня 2016 року, що стосуються характеристики особи обвинуваченого, роз`яснивши сторонам наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, перевіривши укладену угоду на відповідність вимогам статті 472 КПК України, виконавши вимоги частин четвертої, шостої, сьомої статті 474 КПК України, суд приходить до висновку, що угоду слід затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, однак з урахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених статтею 65 КК України, керуючись положеннями статті 71 цього Кодексу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною третьою статті 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до частини п`ятої статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди, яка в розглядуваному кримінальному провадженні укладена щодо тяжкого злочину, як це вбачається з положень статті 12 і санкції частини третьої статті 408 КК України, внаслідок вчинення якого завдана шкода лише державним інтересам, що відповідає положенням частини четвертої статті 469 КПК України.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості від 12 липня 2017 року, з урахуванням особи винного сторони узгодили наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є підставою для застосування при призначенні покарання за новий злочин положень частини першої статті 69 КК України.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченому покарання не підлягає застосуванню норма частини першої статті 62 КК України, оскільки інкриміноване йому суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_4 вчинив протягом іспитового строку, будучи засудженим вироком Рівненського міського суду від 21 липня 2016 року до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, натомість з положень частини першої статті 62 КК слідує, що заміна покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді тримання в дисциплінарному батальйоні допускається військовослужбовцям, зокрема тим, які проходять військову службу за контрактом, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років, однак згідно норми частини четвертої статті 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 липня 2017 року, укладену під час судового провадження між прокурором військової прокуратури Рівненського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000144 від 07 вересня 2016 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 408 КК України та призначити йому із застосуванням частини першої статті 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до статті 71, частини третьої статті 78 КК України, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2016 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці з поміщенням засудженого до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк відбування покарання рахувати з 23 січня 2017 року, а саме - з дати затримання як підозрюваним у вчиненні злочину на підставі ухвали слідчого суду Рівненського міського суду від 29 грудня 2016 року (а.п.97, 110 - 112).

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 72 КК України, що була чинною з 24 грудня 2015 року згідно Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання та втратила чинність 21 червня 2017 року згідно Закону України від 18 травня 2017 року №2046-VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, зарахувати засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 23.01.2017 р. по 20.06.2017 р. включно у строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому слід залишити попередній - тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 Кримінального кодексу України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: