Справа № 539/1202/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №0000409 від 24.03.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, учасника АТО, інваліда 3 групи, інваліда війни, не одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України , -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, влітку 2015 року за допомогою Інтернет мережі в невідомої особи придбав карабін «Мосіна» для власних цілей, який незаконно без передбаченого законом дозволу переніс та зберігав за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

31 березня 2017 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , в спальні, під ліжком, було виявлено та вилучено пристрій, який у відповідності до висновку експерта №999 від 28.04.2017 року є вогнепальною зброєю військовим карабіном зразка 1938 року конструкції С.І.Мосіна, серійний номер: « НОМЕР_1 » - на стволі, «Г*276» - на затворі, « НОМЕР_2 » - на кришці магазина, калібру 7,62мм., виготовлений промисловим способом та придатний для проведення пострілів, який ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду показав, що дійсно влітку 2015 року через мережу Інтернет придбав у невідомої особи карабін «Мосіна» для власних цілей, який приніс до свого помешкання де зберігав без передбаченого законом дозволу. В подальшому, вказану вогнепальну зброю було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході обшуку.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Покази ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, за вищевикладених обставин, прокурор та захисник також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленою та доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вину він визнав, в скоєному кається, сприяв розкриттю злочину і відповідно до ст. 66 КК України визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, раніше не судимий, досудову доповідь органу пробації, який вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі на певний строк.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбуття ним покарання, та вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Питання щодо вимог про стягнення процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, ст.ст. 50, 66-67, 75, 76 КК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 395 грн. 48 коп. за проведення експертизи.

Речові докази по справі предмет зовні схожий на вогнепальну зброю в розібраному стані, предмети зовні схожі на патрони в кількості 37 штук, два предмети зовні схожі на гранати, що зберігаються у кімнаті речових доказів у примішенні Лубенського ВП знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1