Справа № 716/932/17
Провадження № 1-кп/716/58/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.06.2017 року Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

з участю сторони захисту:

обвинуваченої ОСОБА_4

з участю потерпілої ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 29 травня 2017 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , одруженої, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з середньою-спеціальною освітою, працюючою техпрацівником Брідоцького НВК, раніше не судимої:
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_4 о 10-55 годині 29 травня 2017 року перебуваючи в середині приміщення магазину Маркет, який розташований в АДРЕСА_2 та належить підприємству споживчої кооперації «БУК-КООП», знаходячись поруч з прилавком магазину, діючи умисно з корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення, переслідуючи умисну та корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, викрала мобільний телефон марки SAMSUNG Duos SM-J100 чорного кольору ІМЕі НОМЕР_1 та НОМЕР_2 вартістю 2700 гривень, на якому знаходився сіліконовий чохол срібного кольору вартістю 180 гривень, всередині мобільного телефону знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку djuice НОМЕР_3 вартістю 50 гривень, на рахунку якого були грошові кошти в розмірі 20 гривень. Всього викрала майна потерпілої ОСОБА_5 на суму 2950 гривень, чим завдала їй матеріальної шкоди на зазначену суму.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 досягнуто та підписано угоду від 16.06.2017 року про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України понесе покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На що сторони дали свою згоду. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснила суду, що вона розуміє права, надані їй законом, угоду вона укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України,просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України,при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті. Зокрема, вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до правопорушень середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої.

Крім того, обвинуваченій роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України,а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження угоди.
Потерпілій в судовому засіданні роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу,також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілій зрозумілі. Після таких роз`яснень потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Вид та розмір покарання, яке узгоджене сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій в повному обсязі.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 , а також призначення останній узгодженої сторонами виду та розміру покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-374, 376, 395, 468-475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 16 червня 2017 року про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення по ст.185 ч.1 КК України і призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки SAMSUNG Duos SM-J100 чорного кольору ІМЕі НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в чохлі та із сім-карткою оператора мобільного зв`язку djuice, який належить потерпілій ОСОБА_5 та переданий їй на відповідальне зберігання залишити останній за належністю; компакт диск із відеозаписом з камери спостереження магазину від 29.05.2017 року, що зберігається в матеріалах кримінального провадження (а.с. 39) залишити в справі.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.
На вирок може бути подано апеляцію на протязі 30 діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку, до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
СУДДЯ ОСОБА_1