Номер провадження 1-кп/201/605/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2016 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який не зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28 січня 2005 року за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2006 року випробувальний термін скасовано та останнього направлено до виправної колонії для відбування призначеного покарання;
- відповідно до постанови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2007 року звільненого на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 5 місяців 19 днів;
- 01 жовтня 2010 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 122 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту, звільненого 23 жовтня 2010 року з Дніпропетровського СИЗО по відбуттю строку покарання;
- 13 лютого 2012 за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 гривень, яке виконано 12 грудня 2016 року;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
25 жовтня 2016 року, близько 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив у одній із кімнат квартири телевізор марки «Самсунг» чорного кольору, моделі «UE19H4000AKXUA», який належить ОСОБА_5 і визначив його об`єктом свого злочинного посягання.
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу взяв зі столу кімнати телевізор марки «Самсунг» чорного кольору, моделі «UE19H4000AKXUA», вартістю 4 135 гривень 00 копійок , який належить ОСОБА_5 .
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 4 135 гривень 00 копійок.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю матір`ю та її співмешканцем ОСОБА_5 , з якими підтримує хороші стосунки. 25 жовтня 2016 року приблизно о 11 голині він перебував за місцем свого мешкання, при цьому крім нього в квартирі нікого не було, так як його матір та вітчим ОСОБА_5 зранку пішли на роботу. Тоді у нього виник умисел викрасти телевізор Самсунг, який знаходився в одній із кімнати квартири і належав ОСОБА_5 . З цією метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він взяв зі столу у кімнаті телевізор Самсунг та покинув квартиру. В той же день він продав телевізор на ринку, а виручені грошові кошти витратив на особисті потреби. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати і призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , який є її сином. З обвинуваченим підтримує хороші стосунки. 25 жовтня 2016 року, зранку близько 06 години він разом із матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 пішли на роботу і повернулися додому приблизно о 16 годині 30 хвилин. Вдома він виявив пропажу телевізора «Самсунг», який стояв на столі у кімнаті і належить йому. Далі обвинувачений ОСОБА_4 зізнався їм, що це він викрав цей телевізор, поки вони знаходилися на роботі і продав його на ринку. Вартість викраденого телевізору складає 4 135 гривень 00 копійок. При цьому, додав, що ОСОБА_7 вибачився за свою поведінку і він разом з обвинуваченим та його матір`ю втрьох вже придбали інший телевізор, а тому матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого він не має. Висловив думку щодо призначення обвинуваченому не суворого покарання.
Крім зізнавальних свідчень обвинуваченого ОСОБА_4 , які він надав суду, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.
З протоколу прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29 жовтня 2016 року встановлено, що оперуповноваженим Соборного відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області прийнято заяву від громадянина ОСОБА_5 про таємне викрадення у нього вдома за адресою: АДРЕСА_1 телевізору марки «Самсунг» громадянином ОСОБА_4 .
З висновку судової товарознавчої експертизи № 5516-16 від 14 листопада 2016 року встановлено, що станом на 25 жовтня 2016 року ринкова вартість телевізора «Самсунг» чорного кольору модель «UE19H4000AKXUA», котрий був у вжитку з 31 грудня 2015 року, становить 4 135 (чотири тисячі сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.
Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, надані стороною обвинувачення, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом не встановлено, що вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.
З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що діяння, яке вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 дійсно мало місце.
В діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і обвинувачений винуватий у його вчиненні, так як він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що останній раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 2 статті 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 000 гривень, який набрав законної сили.
Таким чином, судом встановлено, що після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2012 року і до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Водночас під час судового розгляду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 покарання, призначене за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2012 року у вигляді штрафу у розмірі 1 000 гривень виконано 12 грудня 2016 року, що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження квитанцією № 1 від 12 грудня 2016 року про сплату обвинуваченим штрафу у розмірі 1000 гривень.
Отже, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , до постановлення вироку у даному кримінальному провадженні, повністю відбув покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2012 року, тобто у повному обсязі сплатив штраф у розмірі 1000 гривень, суд вважає, що підстави для застосування у даному випадку положень ч. 1 ст. 71 КК України при призначені покарання за даним вироком відсутні.
Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 у їх сукупності, враховуючи, що останній щиро розкаялася у скоєному, тяжких наслідків від вчиненого ним злочину не настало, а також позицію потерпілого ОСОБА_5 , який просив суд про призначення обвинуваченому не суворого покарання, приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.
Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок, що підтверджується відповідним актом про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Речові докази, як зазначено стороною обвинувачення під час судового розгляду, у даному кримінальному провадженні відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок на користь держави.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1