Справа № 671/823/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м. Волочиськ

Слідчий суддя Волочиського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000276,

В С Т А Н О В И В :

02 серпня року до Волочиського районного суду Хмельницької області надійшла скарга захисника ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000276 про скасування рішення щодо вручення підозри та виключення відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до поданої скарги, захисник ОСОБА_2 просить скасувати рішення заступника начальника СВ Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 10 червня 2017 року у кримінальному провадженні за № 0000276 та зобов`язати слідчого або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення відомостей з Єдиного державного реєстру по кримінальному провадженні за № 0000276 про повідомлення про підозру від 10 червня 2017 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вивчивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження.

Так, статтею 303 КПК України передбачені конкретні види бездіяльності слідчого чи прокурора, процесуальні рішення цих посадових осіб, а також слідчі дії, які можуть бути оскаржені до слідчого судді.

Відповідно до вимог ст. 304 ч. 1 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України, а тому будь-яка інша бездіяльність під час проведення досудового розслідування до слідчого судді не оскаржуються, а відповідно до положень ч. 2 ст. 303 КПК України може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. ст. 314-316 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Звертаючись до суду з відповідною скаргою, захисник ОСОБА_2 посилається саме на п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, яка передбачає оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Шляхом аналізу змісту поданої скарги та відповідних норм КПК України, вбачається, що в даному випадку захисник посилається на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, в частині нездійсненні слідчим інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, оскільки бездіяльність слідчого чи прокурора, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, не має жодного відношення до змісту та вимог поданої скарги.

Разом з тим, відповідно п.1.3 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

При чому, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

З поданої ж ОСОБА_2 скарги вбачається, що він фактично оскаржує рішення заступника начальника СВ Волочиського ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області щодо вручення підозри своєму підзахисному ОСОБА_3 , в зв`язку з чим просить скасувати таке рішення та зобов`язати слідчого або процесуального прокурора виключити з ЄРДР відомості щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 10 червня 2017 року у кримінальному провадженні за № 0000276 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, керуючись при цьому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таким чином, заявник фактично оскаржує рішення слідчого щодо вручення підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та просить виключити такі відомості з ЄРДР.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, дослідивши доводи та матеріали скарги, вважаю за необхідне відмовити захиснику ОСОБА_2 у відкритті провадження за поданою ним скаргою, оскільки скарга подана на рішення слідчого не підлягає оскарженню в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті провадженні за скаргою, поданою в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000276 про скасування рішення щодо вручення підозри та виключення відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя: