АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1974/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 00000488 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 00000488 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав, що суду не було надано доказів, що свідчать про результати виконання постанови про розшук ОСОБА_7 , а саме які заходи вживалися для встановлення місцезнаходження останнього.
З таким рішенням слідчого судді не погодилася прокурор ОСОБА_6 та подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року скасувати, а клопотання прокурора задовольнити.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що підстава, на яку посилається слідчий суддя, є необґрунтованою та відповідає чинним вимогам КПК України. Звертає увагу, що раніше ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 від 18.05.2016 року вже було задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 . На виконання вказаної ухвали прокурором було направлено доручення в порядку ст. 36 КПК України на ім`я начальника ГУНП в Харківській області, до Державної прикордонної служби України та ІНФОРМАЦІЯ_1 . Термін дії попередньої ухвали вже закінчився та у правоохоронних органів відсутні підстави для встановлення місцезнаходження останнього, його затримання та доставлення до суду. Таким чином, рішення слідчого судді унеможливлює здійснення подальшого розшуку ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що вимоги апелянта не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про необґрунтованість посилань слідчого судді на відсутність результатів виконання постанови про розшук заслуговують на увагу, проте, вони не можуть бути розцінені як єдина підстава для скасування рішення слідчого судді виходячи з наступного.
Відповідно до змісту клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 солдат ОСОБА_8 був призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого її проходження до військової частини НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 серпня 2014 №174 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, та з 20 серпня 2014 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. Звертаючись з вказаним клопотання прокурор посилався на вимоги ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та зазначив, що відповідно до постанови від 10.06.2015 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 408 КК України на ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби. При цьому, прокурором у клопотанні не викладено об`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_7 злочину, не вказано, що саме він скоїв, та в чому полягає протиправність його дій.
Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК України, відповідно до якого слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду.
Матеріали клопотання прокурора не містять даних, які б свідчили про переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, а посилання у ньому на відсутність відомостей про місцезнаходження ОСОБА_9 , які не підтверджені матеріалами справи, та наявність лише копії постанови про розшук не свідчить про доведеність факту переховування ОСОБА_9 від органу досудового розслідування.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, що не позбавляє прокурора права повторного звернення з цього ж питання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 00000488 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: