Справа № 152/1187/16-к
УХВАЛА

05 січня 2017 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
5 січня 2017 року слідчий СВ Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .
У клопотанні слідчий, посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину, ухиляється від органів досудового розслідування, просить надати дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у ньому.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, установив наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини (ч. 3 ст. 188 КПК України).
Якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу (ч. 2 ст. 187 КПК України).
Слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора (частини 1-3 ст. 189 КПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Згідно із ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови»)».
24 листопада 2016 року слідчим було складено повідомлення про підозру, із якого вбачається, що у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підозрюється ОСОБА_5 . Повідомлення про підозру було направлено ОСОБА_5 , яке 30 листопада 2016 року останній отримав.
Окрім того, 6 грудня 2016 року підозрюваному ОСОБА_5 було відправлено повістку про прибуття для допиту в якості підозрюваного на 9 грудня 2016 року.
Однак, ОСОБА_5 на виклики не з`являвся, про поважні причини неприбуття не повідомив.
13 та 14 грудня 2016 року слідчим було здійснено виїзди до терапевтичного відділення Шаргородської ЦРЛ, де було вручено повістку ОСОБА_5 , проте ставити підпис на корінці повістки останній відмовився, мотивуючи це тим, що не вважає себе винним у вчиненні злочину.
Ухвалою слідчого судді від 16 грудня 2016 року до ОСОБА_5 було застосовано привід до слідчого для допиту в процесуальному статусі підозрюваного, однак виконати привід підозрюваного не вдалось, оскільки він був відсутній за місцем свого проживання, тобто по АДРЕСА_1 .
Наступні спроби, а саме 21 грудня 2016 року та 3 січня 2017 року вручити ОСОБА_5 повістки про виклик до слідчого також були невдалими, адже підозрюваний був відсутній за своїм місцем проживання.
Указані вище обставини свідчать про наявність підтвердження отримання підозрюваним повідомлення про підозру, виклику до слідчого, неявки його без поважних причин для допиту в якості підозрюваного, оскільки останній переховується від органів досудового розслідування, чим перешкоджає кримінальному провадженню, у зв`язку із чим є ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.
Отже, наявні правові підстави для задоволення клопотання та надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись статтями 187-190, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.
Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду.
Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.
Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію цієї ухвали.
Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора, зазначеного в ухвалі.
Якщо після затримання підозрюваного, з`ясується, що він був затриманий на підставі ухвали про дозвіл на затримання, яка відкликана прокурором, підозрюваний має бути негайно звільнений уповноваженою службовою особою, під вартою якої він тримається, якщо немає інших законних підстав для його подальшого затримання.
Згідно зі статтями 309 та 532 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді. Ухвали, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1