АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/536/17 Справа № 215/2299/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000687 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 гридня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

01 лютого 2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 307 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією усього особистого майна, звільнився з місць позбавлення волі 05 червня 2014 року на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08 квітня 2014 року;

22 квітня 2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.15 ч. 3, 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, штраф сплачений 24 квітня 2015 року

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_8 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА :

Обвинувачений ОСОБА_7 не погодившись з вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року подав апеляційну скаргу.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Просить пом`якшити обвинуваченому покарання та призначити останньому покарання за скоєний злочин із застосуванням ст. 69 КК України.
Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, данні про його особу, обставини які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Також не погодившись з вказаним вироком адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Просить пом`якшити обвинуваченому покарання та призначити останньому покарання за скоєний злочин із застосуванням ст. 69 КК України.
Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, данні про його особу, а саме: те, що він за місцем мешкання характеризується посередньо, обставини які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року, ОСОБА_7 визнано винним за скоєння кримінального злочину за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2016 року по 05 грудня 2016 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 10.02.2016 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_7 спільно з своїм знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився в районі зупинки громадського транспорту «Інтернат» по вул. 23 Лютого в Тернівському районі м. Кривого Рогу.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 зупинив потерпілого ОСОБА_10 , в цей момент ОСОБА_9 погодившись із діями ОСОБА_7 , та продовжив діяти спільно з ОСОБА_7 на досягнення єдиного спільного злочинного результату, потерпілий ОСОБА_10 уникаючи дій вказаних осіб вирвався від них та пішов до автомобіля таксі, який був припаркований біля узбіччя дороги поблизу зупинки громадського транспорту «Інтернат» в Тернівському районі м. Кривого Рогу та сів на заднє сидіння. ОСОБА_9 , продовжуючи діяти на досягнення спільного злочинного результату, пішов до вказаного автомобіля, відчинив задні праві двері та почав руками наносити удари в область голови ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 в цей момент перебував в стороні, оскільки скоював інший грабіж з окремим умислом. Після цього ОСОБА_7 діючи на досягнення єдиного спільного злочинного результату допоміг витягнути потерпілого ОСОБА_10 з автомобіля та вони вдвох відвели його в сторону, де ОСОБА_9 відкрито у потерпілого викрав мобільний телефон, марки «Sony Ericsson J230I» вартістю 250 гривень з встановленою сім картою мобільного оператора Київстар № НОМЕР_1 , яка вартості для потерпілого не представляє, які належать потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після цього ОСОБА_9 з метою утримання викраденого майна збив потерпілого ОСОБА_10 з ніг, а ОСОБА_7 ногою наніс удар ОСОБА_10 в область передньої частини щелепи. Під час вказаних подій ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 243 від 12.02.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень як такі що мають не значні, скороминучі наслідки. З викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 10.02.2016 року приблизно о 20.05 годині ОСОБА_7 , знаходячись в районі зупинки громадського транспорту «Інтернат» по вул. 23 Лютого в Тернівському районі м. Кривого Рогу, спільно з ОСОБА_9 здійснював грабіж ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей момент у ОСОБА_7 виник окремий злочинний умисел, також направлений на відкрите заволодіння чужим майном, а саме майном потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка в цей момент знаходилась поряд з автомобілем таксі, який був припаркований біля узбіччя дороги поблизу зупинки громадського транспорту «Інтернат» по вул. 23 Лютого в Тернівському районі м. Кривого Рогу. ОСОБА_7 , перервавши попередній злочинний умисел, підійшов до потерпілої ОСОБА_11 і почав хапати її руками за одяг, штовхати до автомобіля та вимагати у потерпілої щоб вона віддала йому все майно, однак остання почала чинити супротив ОСОБА_7 . В наслідок вказаного ОСОБА_7 діючи на досягнення злочинного результату руками зірвав з вух потерпілої ОСОБА_11 дві срібні сережки 925 проби, загальною вагою 2,5 грама, округлої форми, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 318 від 24.02.2016 року складає 192,35 гривні, після чого з викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд..
В ході апеляційного обвинувачений та захисник, підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити у повному обсязі.
Прокурор, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та обвинуваченого, просив залишити їх без задоволення оскільки вважає вирок суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, не учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Що стосується тверджень захисника та обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують уваги.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в достатній мірі врахував, данні про особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме відшкодування збитків потепілій ОСОБА_11 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочин проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням та затосуванням ст. 69 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 .

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи захисника про суворість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_7 термін перебування під вартою у строк відбуття покарання з 05 грудня 2016 року по 22 лютого 2017 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 05 грудня 2016 року по 22 лютого 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4