провадження №1-кп/333//17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0004141 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта - середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місця проживання не має, раніше судимий: 28.07.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.125 КК України до 80 годин громадських робіт, призначене покарання не відбув.

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.119, ч.4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

15.10.2014 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись на перехресті вул. Новокузнецька та вул. Гаврилова м. Запоріжжя, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, вступив у змову з невстановленими по кримінальному провадженню особами з метою реалізації свого злочинного наміру. З метою реалізації злочинного наміру ОСОБА_9 та невстановленими особами як об`єкт для скоєння злочину було підібрано ОСОБА_10 , який на той момент слідував з вул. Новокузнецької у бік вул. Автозаводська м. Запоріжжя. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_9 та невстановлені особи, діючи з корисливих спонукань, стали переслідувати потерпілого ОСОБА_10 , при цьому, знаходячись біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , дочекавшись того моменту, коли потерпілий підійшов у безлюдне місце, здійснили напад на нього, при цьому, з метою виведення потерпілого із рівноваги невстановлена особа нанесла удар кулаком потерпілому ОСОБА_10 в обличчя, а ОСОБА_9 , в той же момент, з метою досягнення злочинної мети, за допомогою підібраного на місці скоєння злочину каменя, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливість настання смерті ОСОБА_10 , хоча повинен був і міг її передбачити, наніс один удар в лобно-тім`яну ділянку голови ОСОБА_10 , чим спричинив останньому крововилив в м`які тканини лобно-тім`яно-скроневої ділянки справа, від якого останній впав на землю та вдарився головою об тверду ґрунтову поверхню, тим самим застосувавши насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Далі, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном, взяв потерпілого за верхній одяг та за допомогою фізичної сили затягнув до підвального приміщення вказаного будинку де з внутрішньої кишені карману куртки заволодів майном останнього, а саме: гаманцем в якому знаходились грошові у сумі 27 гривень, дві банківські картки «Приватбанк» та «Промінвестбанк», а невстановлена особа в цей же час з кишені штанів заволоділа мобільним телефоном «Нокія Х1-01», вартістю 250 гривень.

Від удару головою об ґрунтову поверхню внаслідок падіння ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, виражену у закритий перелом кісток склепіння черепа з центром на потиличній кістці справа, крововилив в м`які тканини голови, крововилив над і під оболонки головного мозку, забій головного мозку і ускладнений набряк головного мозку, які в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06 годині 00 хвилин у відділенні НХО 5 МКЛ «Екстреної та скорої медичної допомоги», по вул. Перемоги в м. Запоріжжя ОСОБА_10 від вищевказаних тілесних ушкоджень помер під наглядом лікарів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину повністю не визнав, пояснив, що 20 жовтня його затримали співробітники міліції, мотивувавши тим, що його викликає інспектор. Коли він приїхав до Комунарскього райвідділу, його провели на другий поверх, де в кабінеті співробітники міліції почали показувати фотографії з банкомату. Вони стверджували, що на цих фотографіях було його зображення. Він це заперечував і пояснив їм, що не міг бути там, оскільки в той час знаходився в іншому місці. Він попрохав надати йому захисника, але йому було відмовлено з вказівкою у відсутності такої необхідності. Після чого співробітники міліції зачинили кабінет, наділи на нього наручники, поклали на підлогу та, надівши на голову поліетиленовий пакет, почали душити і бити по ногам. Протягом двох діб співробітники міліції застосовували до нього фізичний та моральний вплив, допитували, тому після цього він визнав, що на фотографії був зображений саме він. Потім його відвезли в прокуратуру, а потім до суду, де обрали міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_9 пояснив, що про застосування до нього співробітниками міліції впливу він не повідомляв ані захиснику, ані в прокуратурі. Перед тим, як відвести його на місце скоєння кримінального правопорушення, його привезли до райвідділу і оперативні співробітники в кабінеті показали йому схему маршруту на комп`ютері, а також розповіли куди йти і що казати. По приїзді на місце проведення слідчого експерименту, він спитав у співробітника міліції, що йому казати, якщо він забуде куди йти, на що він сказав йому не хвилюватися, що йому підкажуть куди треба йти. На місці вчинення злочину він був вперше і тому співробітники міліції, які здійснювали конвоювання підказували йому куди треба йти.

Не зважаючи на невизнання вини у скоєнні злочинів обвинуваченим ОСОБА_9 , його провина в об`ємі, вказаному у вироку підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_7 в суді повідомила, що 15 жовтня 2014 року ввечері їй зателефонувала сестра ( ОСОБА_11 ) та повідомила, що зник їх батько ОСОБА_10 , який проживав разом з останньою. Увечері того ж дня сестра зі своїм чоловіком пройшли територію району, але батька вони не знайшли. Приблизно о 09-30 годині 16 жовтня 2014 року сестра знову зателефонувала та повідомила, що батька знайшли біля під`їзду будинку в підвалі. Хтось викликав швидку допомогу. Батько був побитий, в розірваному одязі. Були відсутні мобільний телефон батька та кредитні картки. Вона зателефонувала до банку, щоб вони заблокували картки, в банку ж їй повідомили, що 15 жовтня 2014 року ввечері була здійснена невдала спроба зняти гроші з картки «Промінвест банку», оскільки був введений невірний пін-код. На перший погляд у батька були лише синці, опухла ліва рука та порваний одяг. Сусід допоміг довести батька до квартири та покласти його на ліжко. Сестра заміряла тиск, він був дуже високий, вона дала йому ліки. Приблизно о 15-00 годині, коли вона приїхала до сестри, вони викликали другу швидку медичну допомогу, яка забрала батька до лікарні, в реанімаційне відділення та зробили операцію. Після операції лікарі казали, що у нього в голові була «каша», настільки сильні були удари по голові. Батько приходив до тями декілька разів і сказав, що нападників було троє, їх особи йому невідомі. 24 жовтня 2015 року батько помер. 15 жовтня 2014 року батько отримав зарплату. Також сестра повідомила, що приблизно з 16-00 год. батьку дзвонив ОСОБА_12 . Вони з сестрою його не знають. Сестра вважала, що батько пішов у двір грати в доміно, як він часто робив. Зі слів сестри, батько приблизно з 17.30 годин вже не брав слухавку, а вже десь о 19.00 год. телефон було вимкнуто. Продавець магазину «Цукерка» підтвердила, що бачила їх батька, він заходив до них приблизно о 17-15 годині і віддав 70 гривень боргу, картка була при ньому. Також його бачили сусіди приблизно о 18-00 годині біля під`їзду, він сидів на лавочці. У батька викрали мобільний телефон, кредитні картки, грошові кошти. Внаслідок вчиненого злочину ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду в розмірі 12692,49 грн. витрат пов`язаних на лікування та поховання та моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн, яка виразилася в душевних стражданнях у зв`язку з втратою близької людини, погіршенням самопочуття, порушення звичного ритму життя та зусиль, необхідних для відновлення їх попереднього стану,

Свідок ОСОБА_11 в суді повідомила, що ОСОБА_10 це її батько, з яким вона проживала в будинку АДРЕСА_2 . 15 жовтня 2014 р. о 16-00 годині він пішов у двір грати в доміно, через деякий час вона йому зателефонувала. В період з 17.30 до 18.30 год. він не брав слухавку, а вже приблизно о 19-00 год. мобільний телефон було вимкнуто. Ввечері вона разом з чоловіком почала його шукати, пройшли по Південному мікрорайону м. Запоріжжя до магазину «Брусничка», ніде його не було. З ранку почала знову пошук, пішла до попереднього місця його проживання до гуртожитку. Коли поверталась додому, приблизно о 09-30 год. біля під`їзду стояла швидка допомога, батько лежав у підвалі, побитий та напіводягнений. В нього були приспущені штани до щиколотки, олімпійка, жилетка були розстібнуті. Був розбитий ніс, опухла ліва рука, гематома на голові, на потилиці була зчесана шкіра, в районі нирок були гематоми. Вони з чоловіком довели батька додому. Після чого вона зателефонувала сестрі та повідомила, що знайшла батька. Поміряла тиск батьку, він був високий, тож вона дала йому ліки. Коли приїхала сестра, приблизно о 15-00 год., вони викликали швидку допомогу і його забрали до лікарні. Намагалася спілкуватися з батьком, спитати в нього, що трапилось, але він був дуже наляканий. Він сказав, що нападників було троє, вони били його. Він приходив до тями, втім нічого більш конкретного не сказав. Сусіди бачили батька приблизно о 17-30 год. біля під`їзду, він сидів на лавочці. Чоловіки, які з ними грали в доміно, казали, що він приблизно годину пограв з ним та пішов на ринок, бо йому потрібно було купити помідори. Чоловік приблизно о 18.10-18.15 год. повертався додому, батька біля під`їзду вже не було.

Свідок ОСОБА_13 допитаний в суді, показань щодо цього кримінального провадження не надав.

Свідок ОСОБА_14 в суді пояснила, що вона працювала двірником в будинку АДРЕСА_2 , о 5-30 год. восени 2014 року прийшла на роботу, біля 4 під`їзду цього будинку почула, що хтось стогне. Спустилась до підвалу, побачила лежачого на землі чоловіка, який нічого не казав, лише стогнав, він був напіводягнений. Через декілька хвилин підійшов слюсар, також спустився в підвал та через декілька хвилин вийшов та сказав, що він викликав швидку, оскільки чоловік стогне та нічого не каже.

Свідок ОСОБА_15 в суді повідомив, що він біля магазину «СССР» на мікрорайоні «Піски» в м. Запоріжжя знайшов мобільний телефон, викинув сім-карту та надав телефон в користування своїй дружині, у якої пізніше цей телефон вилучили працівники міліції.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомив, що він проживає в будинку АДРЕСА_2 багато років, був допитаний в якості свідка під час досудового розслідування з приводу побиття ОСОБА_17 . В день побиття він бачив ОСОБА_17 , який сидів на лавочці приблизно о 15-17 годині та здався йому нетверезим, він сидів з опущеною головою, його рухи були заторможені, видимих пошкоджень на ньому не було.

Свідок ОСОБА_18 допитаний в суді повідомив, що він проживав в одному під`їзді з ОСОБА_10 він бачив ОСОБА_17 біля під`їзду в той день, коли його побили приблизно о 15-50 год., оскільки саме в цей час він повертається з роботи.

Свідок ОСОБА_19 допитаний в суді повідомив, що він знав ОСОБА_20 як мешканця будинку АДРЕСА_2 , разом вони грали в доміно. В день коли побили ОСОБА_17 , вони також грали в доміно, розійшлися приблизно о 19 годині, куди пішов ОСОБА_17 після цього він не знає. Але він повідомляв про те, що донька попросила його купити овочі та він повинний піти на базар.

Допитати свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 не вдалося, оскільки вони не працюють в Комунарському РВ Дніпровського ВП та встановити їх місцезнаходження не вдалося.

Висновок суду про місце вчинення злочину підтверджується даними, що містяться в протоколах огляду місця події від 16.10.2014 року, в процесі якого оглядалось підвальне приміщення розташоване справа на відстані 4 метрів від під`їзду №4 по АДРЕСА_2 . Під час огляду було виявлено та вилучено запальничку, монету номіналом 25 коп., окуляри для зору, два камені та змиви речовини бурого кольору (т.1 а.с.84-94).

Вилучені окуляри потерпіла ОСОБА_7 28.11.2014 року впізнала, як ті, що належали її батьку ОСОБА_10 , що підтверджується відповідним протоколом огляду предмета (т.2 а.с.13-14) та було підтверджено потерпілою в судовому засіданні під час огляду речових доказів.

Вилучений під час проведення огляду місця події 16.10.2014 року камінь був оглянутий та пред`явлений ОСОБА_9 23.10.2014 року для впізнання за участю захисника. Цей камінь ОСОБА_9 на досудовому розслідуванні впізнав, як той, яким він наносив удар потерпілому ОСОБА_10 (т.1 а.с. 179-182).

Із дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №683 від 14.11.2014 року, встановлено, що при судово-цитологічному дослідженні каменю (об`єкт 1) знайдена кров людини групової належності крові ізосерологічної системи АВ0, що не виключає походження крові від ОСОБА_10 , походження крові від підозрюваного ОСОБА_9 у вищезазначеному об`єкті виключається (т. 1 а.с. 217-218).

Потерпіла ОСОБА_7 16.10.2014 року з квартири АДРЕСА_3 видала речі ОСОБА_10 футболку, жилетку, куртку та ремінь зі слідами бруду та нашаруваннями бурого кольору (т.1 а.с.95-97).

Відповідно до висновку експерта №1018 від 25.11.2014 року на одязі ОСОБА_10 : куртці (об`єкти №1-3), жилетці (об`єкти №4,5), футболці (об`єкт №6), знайдена кров людини та не виключається походження крові у даних об`єктах від самого ОСОБА_10 (т.1 а.с.238-240).

Оглянуті в судовому засіданні речові докази як речі ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_7 впізнала, як ті, що належали її батьку ОСОБА_10 . З оглянутих речей вбачається, що на капюшоні безрукавки знаходиться бура пляма, ця безрукавка та куртка забруднені. На футболці спереду містяться декілька невеликих плям бурого кольору.

Із дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №1019 від 25.11.2014 року встановлено що, в крові, висушеної на марлі ОСОБА_10 виявлені антигени А і Н та ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає приналежності його крові до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н. Кров ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0; в його крові, висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н. В змиві 1 (об`єкт №1) та змиві 2 (об`єкт №2) вилучених з місця події знайдена кров людини та виявлені антигени А і Н. Отриманий результат не виключає походження крові у даних об`єктах від ОСОБА_10 . Походження крові в даних об`єктах від ОСОБА_24 виключається (т.1 а.с.224-226).

04.11.2014 року був оглянутий добровільно виданий ОСОБА_15 мобільний телефон «Нокіа Х1-01» в корпусі червоно-чорного кольору, який останній знайшов та добровільно видав працівникам міліції, що підтверджується відповідним протоколом огляду предмету (т.1 а.с.105-109) та показаннями свідка ОСОБА_15 наданими ним в судовому засіданні.

Згідно відповіді, наданої обласним відділенням ПАТ «Промінвестбанк» в м. Запоріжжя №22/271 від 22.10.2014 року 15 жовтня 2014 року здійснювались транзакції по картковому рахунку, що належав ОСОБА_10 , остання транзакція була вчинена 15.10.2014 року о 13:45 год. за придбання товару в «Цукерочка» на суму 70 грн. (т.1 а.с.116-118).

Згідно даних встановлених з транзакцій по картковому рахунку ОСОБА_10 відкритому у ПАТ «Промінвестбанк», з яких вбачається що з банкомату ПАТ «Приватбанк», розташованого в приміщенні супермаркету «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька 5, де 15.10.2014 року в проміжок часу з 21 год. 04 хв.14 сек. по 21 год. 04 хв. 27 сек. здійснено спробу зняття грошових коштів, однак після введення невірного пін-коду у кількості трьох разів, банківська картка заблокована.

Два фотознімки з банкомату ПАТ «Приватбанк», розташованого в приміщенні супермаркету «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька 5, на яких зображено особу, яка проводить транзакції, відповідно до висновку експерта №161п від 22.04.2016 року є непридатними для ідентифікації особи, через відсутність чіткого зображення обличчя (т.3 а.с.214-216).

22.10.2014 року ТОВ «Сільпо Фоззі-Фуд» надіслали відеозаписи з камер спостереження супермаркету «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька 5, де зображено чоловіка, який в період часу з 20 год. 50 хв. по 21 год. 10 хв. 15.10.2014 року здійснює операції по зняттю грошей з банкомату «Приватбанк», що підтверджується протоколом огляду предмету від 28.11.2014 року (т.1 а.с.119, 139,).

Згідно відповіді ПАТ «Приват Банк від 30.03.2015 року, з якої вбачається, що в період з 14.10.2014 року по теперішній час по картковим рахункам відкритим на ім`я ОСОБА_10 в ПАТ «Приват Банк» зняття коштів не здійснювалось (т. 2 а.с.117-120).

З відповіді ПрАТ «МТС Україна» від 19.02.2016 року вбачається, що останній дзвінок по телефону, що належав ОСОБА_10 був здійснений 15.10.2014 року о 15-30 год. (т.3 а.с.165).

З відповіді ПрАт «Київстар» вбачається, що на телефонний номер, який перебував в користуванні ОСОБА_10 був здійснений вхідний дзвінок 15.10.2014 року о 13:24 год. (т.3 а.с. 223-227)

Під час проведення слідчого експерименту 23 жовтня 2014 року, ОСОБА_25 в присутності понятих, за участю захисника розповів про події, що мали місце 15.10.2014 року, та за допомогою статиста показав як наносив удар камінням в область потиличної частини голови ОСОБА_10 , після цього затягнув його до підвального приміщення будинку, де з внутрішньої кишені карману куртки заволодів гаманцем та банківськими картками, що підтверджується відповідним протоколом та відеозаписом до нього, оглянутим в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта №3976 від 25.10.2014 року на трупі ОСОБА_10 виявлені ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: крововиливи в м`яких тканинах голови в потиличній області справа та в лобно-тім`яно-скроневої області справа, закритий перелом кісток склепіння черепу з центром на потиличній кістці праворуч, субдуральний крововилив, субдуральний церебральний крововилив, центр забиття в лобних долях лівої та правої півкулі головного мозку стадії резопції, садна в потиличній області справа, крововиливи в тім`яній області справа.; крововиливи в орбітальній області справа, садна на спинці носа, садна на лівому колінному суглобі та лівій голені; забита рана на правому колінному суглобі; крововилив в м`яких тканях в лопатковій області зліва та справа. Закрита черепно-мозкова травма виникла незадовго до прибуття в стаціонар за механізмом тупої травми від ударної травматичної дії тупим предметом, могла виникнути при падінні потерпілого з висоти з ударом правою поверхнею голови о переважаючу поверхню. Закрита черепно-мозкова травма, яка виявлена у ОСОБА_10 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебуває в прямому причинному зв`язку зі смертю (т.2 а.с.3-7).

Допитаний в суді експерт ОСОБА_26 пояснила, що тілесні пошкодження у ОСОБА_10 виникли протягом доби до поміщення в стаціонар.

Вказаний висновок судово-медичної експертизи щодо наявності тілесних ушкоджень узгоджується із тілесними ушкодженнями на трупі ОСОБА_10 вказаними у висновку комісійної судово-медичної експертизи №119/к (т.4 а.с.18-33). Комплекс ушкоджень: садно в потиличній ділянці справа, перелом на потиличній кістці, крововиливи над- і під тверду оболонку головного мозку, крововиливи та вогнища забоїв тканини головного мозку під м`якими оболонками лобних долей обох півкуль утворилися від однократного впливу тупого предмету з переважаючою поверхнею у потиличну ділянку голови справа за механізмом травми прискорення: присутність ударного і протиударного пошкодження головного мозку, ознаки виникнення переломів черепу внаслідок локальної дії та загальної деформації виявлення на тілі потерпілого ОСОБА_10 крововиливів в лопаткових ділянках спини вказує на високу вірогідність отриманих ушкоджень внаслідок падіння горилиць. Відсутність садна на шкірі та розміри синця (6,5*4 см) в правій орбітальній області з урахуванням даних протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 23.10.2014 року дозволяють вважати, що вказаний синець міг бути нанесений кулаком («знайомого ОСОБА_27 »). Крововилив в м`які тканини лобно-тім`яно-скроневої ділянки справа (у висновку експерта №119/к п.1.2 помилково вказано «зліва», що в судовому засідання підтвердив експерт ОСОБА_28 ) виник внаслідок дії тупого предмета з пласкою переважаючою поверхнею, яким міг бути камінь (фрагмент шлакоблока), який наданий на експертизу. З урахуванням даних протоколу слідчого експерименту удар ним був нанесений правою рукою в напрямку зверху донизу. Для того, щоб для даного удару була доступна ліва лобно-тім`яна ділянка голови потерпілого, він повинен був стояти обличчям до ОСОБА_29 , тобто розвернутися до нападників після удару кулаком в обличчя справа (в праву вилицю). Цей удар каменем імовірно призвів до падіння горилиць з ударом правою потиличною ділянкою голови об тверде покриття, з утворенням черепно-мозкової травми. Падіння горилиць підтверджується виявленням при експертизі трупу ОСОБА_10 зливного крововиливу в лопаткових ділянках спини. Ушкодження: садна на спинці носа, в ділянці лівого та правого колінного суглобу, лівій гомілці, могли виникнути при різноманітних обставинах (наприклад, при затягненні) потерпілого по сходинкам в підвальне приміщення та переміщенні його звідки 16.10.2014 року, або самостійних намаганнях потерпілого вибратися сходинками.

Експерт ОСОБА_28 в суді пояснив, що під час проведення судово-медичної експертизи був досліджений, в тому числі, протокол слідчого експерименту з ОСОБА_9 . Механізм спричинених тілесних ушкоджень частково відповідає тим висновкам до яких прийшла комісія. Удар в параорбітальну область міг бути викликаний ударом кулаком та не міг бути нанесений каменем. А удар каменем міг бути здійснений у голову, але в іншу частину, а саме в лобно-тім`яно-скроневу ділянку голови. У потерпілого було декілька травматичних впливів на голові. Тих, що могли утворитися від дії каменю їх два, вони мають ознаки дії тупого твердого предмету з переважаючою травмуючою поверхнею, в тому числі фрагмент каменю міг бути. Комісія прийшла до висновку, що травматичний вплив був в праву тьмяно-скроневу ділянку голови каменем, найбільш ймовірно, що вказаний вплив вивів потерпілого з рівноваги та він впав, вдарившись правою потиличною ділянкою голови об якусь переважаючою поверхнею, може бути асфальтове покриття, та твердий грунт. Саме внаслідок другого впливу об тім`яну ділянку утворились провідні травматичні прояви, але вони виникли не тільки в місці травматичного впливу, але й з протилежного боку в лобних долях. Це так званий «інерційний» механізм, він не виникає внаслідок травматичного впливу каменем, це травма прискорення, характерна для падіння. Крововилив в м`які тканини лобно-тім`яно-скроневої ділянки справа не міг бути спричинений внаслідок падіння, на тілі потерпілого не має ознак характерних для падіння людини, в тому числі, і на сходах. У потерпілого були садна на колінах, але щоб сказати, що потерпілий падав вперед та вдарився головою, в нього повинні бути травми на руках, а потерпілого таких не було. В обличчя (спинка носу та навколо очей) була дія не каменю, оскільки від каменю утворились би рани, а тут були лише крововиливи, тому тут вірогідно вплив обмеженої поверхні. Ці тілесні ушкодження могли виникнути під час волочіння в підвал.

Оглянуті в суді речові докази: спортивні штани, толстовка, які згідно протоколу огляду предмету від 23.10.2014 року були вилучені у ОСОБА_9 (т.1 а.с.170-171) Поліщук пояснив, що вони схожі на ті, що були в нього, але працівникам міліції він їх не видавав. Куртку чорну ОСОБА_9 не впізнав, вказує на те, що в нього такої не було.

Проте, слова ОСОБА_9 про неналежність цієї куртки йому спростовується протоколом огляду предмета від 22.10.2014 року та заяви ОСОБА_9 , з яких вбачається що об`єктом огляду є речі останнього: а саме куртка чоловіча синього кольору, кофта спортивна сірого кольору, спортивні штани чоловічі чорного кольору, які ОСОБА_9 добровільно видав працівникам міліції (т.1 а.с.169-171). Доводи обвинуваченого про те, що він свої речі нікому не видавав спростовуються заявою ОСОБА_9 про те, що він добровільно видає працівникам міліції речі. У суду не має підстав ставити під сумнів справжність цієї заяви, оскільки в судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою з`ясування справжності складання цієї заяви ОСОБА_9 , судом були роз`ясненні наслідки непроведення цієї експертизи, проте, ОСОБА_9 відмовився від надання зразків почерку для проведення цієї експертизи, що унеможливило її проведення.

Із дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №1020 від 28.11.2014 року встановлено, що на одязі ОСОБА_9 : куртці (об`єкт №3), кофті (по постанові светрі) (об`єкти №5-7), штанах (об`єкти №8,9), знайдена кров людини та не виключається походження крові у даних об`єктах в тому числі від ОСОБА_10 . Походження крові в даних об`єктах від ОСОБА_9 виключається (т. 1 а.с. 231-233).

Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи №138 від 12.03.2015 року генетичні ознаки біологічних слідів на правому рукаві куртки (об`єкт № 6) та на камені (об`єкт № 7) належать особі чоловічої генетичної статі, співпадають між собою та співпадають з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_10 (об`єкт № 10) (т.2 а.с.60). Генетичні ознаки біологічних слідів на правій передній половині брюк (об`єкт № 1), правому рукаві кофти (об`єкт № 4) та лівому рукаві кофти (об`єкт № 5) є змішаними, тобто походять більш ніж від однієї особи, не співпадають між собою, містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 9) та не містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_10 (об`єкт № 10). Генетичні ознаки біологічних слідів на лівій передній половині брюк (об`єкт № 2) та передній частині кофти (об`єкт № 3) належать особі чоловічої генетичної статі, співпадають між собою та співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 9).
Різниця в результатах імунологічної експертизи № 1020 від 28.11.2014 року та молекулярно-генетичної експертизи №138 від 12.03.2015 року роз`яснена допитаними в суді експертами ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які, кожний окремо, пояснили, що молекулярно-генетична експертиза є більш точною ніж імунологічна, оскільки під час імунологічної експертизи досліджуються лише співпадіння за групою крові. Крім того, під час імунологічної експертизи досліджуються лише сліди крові, а під час генетичної експертизи враховуються всі біологічні сліди, якими можуть бути слюна, кров, піт та інше. Тому генетик знайшов сліди ОСОБА_29 на його одязі і це не обов`язково повинні бути сліди крові.
Суд прийняв до уваги та надав оцінку тому факту, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 вказав як на місце вчинення злочину сусідній будинок та привів учасників слідчого експерименту до цього будинку. Але суд вважає таке протиріччя допустимим, оскільки ОСОБА_9 міг сплутати будинки, так як він не є мешканцем м. Запоріжжя, не проживав на мікрорайоні, де був вчинений злочин. З пояснень свідка ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що будинок АДРЕСА_2 дуже схожий на інші будинки в цьому кварталі. Під час слідчого експерименту ОСОБА_9 детально розказав про обставини вчиненого ним злочину, про осіб, які разом з ним здійснили напад на ОСОБА_17 , зазначав їх імена: ОСОБА_27 , ОСОБА_32 . Розповідав про участь кожного з них в нападі. Його показання є логічними, послідовними. Той факт, що ОСОБА_9 показав, що він наніс удар каменем в потилицю, а обвинуваченням встановлено, що удар каменем був в лобно-тім`яну ділянку голови ОСОБА_10 , не дає підстав суду вважати протокол слідчого експерименту суперечливим доказом. Оскільки, під час слідчого експерименту ОСОБА_9 детально розповів про обставини нападу, які могли бути відомі лише безпосередньому учаснику події, він вказав про нанесення удару кулаком ОСОБА_27 в щелепу ОСОБА_17 , про нанесення ним удару каменем по голові, про падіння ОСОБА_17 на землю саме після удару каменем, про затягування його до підвалу. Всі ці обставини підтвердились в судових засіданнях дослідженими висновками експертиз, а саме: комісійної судово-медичної експертизи №119/к та допитом експерта ОСОБА_28 , який підтвердив та роз`яснив походження тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 , які узгоджуються із показаннями ОСОБА_9 , наданими під час слідчого експерименту. Також ОСОБА_9 під час слідчого експерименту демонстрував, яким чином він діставав гаманець з кишені куртки ОСОБА_17 . Враховуючи, що на одязі ОСОБА_10 містились плями його крові, що було видно під час огляду речових доказів та в сукупності із висновками молекулярно-генетичної експертизи, це обґрунтовує походження слідів крові на рукавах куртки ОСОБА_9 . Оскільки, як видно з оглянутого в суді речового доказу: куртки ОСОБА_29 , для дослідження бралися плями крові, які містяться по краях рукава куртки, тобто, в місці яке могло стикатися із одягом ОСОБА_17 під час дістання гаманця з кишені куртки ОСОБА_17 .

Суд звертає увагу, що на час проведення слідчого експерименту - 23.10.2014 року, ОСОБА_10 ще був живий, хоча за життя він про обставини вчиненого злочину не розповідав, окрім зазначення кількості учасників, судово-медичні експертизи не проводились, і працівникам міліції не могли бути відомі вказані деталі злочину. Тому, суд вважає, що не знайшла свого підтвердження версія ОСОБА_9 про те, що його примусили працівники міліції викласти події саме таким чином. Показання ОСОБА_29 про те, що він не брав участь в нападі на ОСОБА_17 є неправдивими та суд вважає це засобом уникнути відповідальності.

Заява ОСОБА_9 про застосування до нього фізичного та морального тиску з боку працівників міліції під час досудового розслідуванні, перевірялась прокуратурою Запорізької області. Матеріали та висновки вказаної перевірки досліджувалися в судовому засіданні. За вказаною заявою кримінальне провадження №0000136 було закрито у зв`язку з відсутністю в діях оперуповноважених СКР Комунарського РВ ЗМУ ОСОБА_33 та ОСОБА_34 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. у суду не має підстав ставити під сумнів результати досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_9 .

В рішенні у справі «Рудяк проти України» від 04 вересня 2014 року щодо скарг заявника на не проведення державними органами ефективного розслідування його тверджень про жорстоке поводження, Європейський суд констатував порушення процесуального права аспекту статті 3 Конвенції з огляду на те, що заявник подав до національних органів небезпідставну скаргу, яку було розглянуто національним судом і відповідними органами доручено провести перевірку, про те така перевірка виявилася безрезультатною, оскільки обмежилась допитом працівників міліції, на дії яких заявник скаржився.

Висновок суду щодо вчинення злочинів ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб зроблений виходячи із показань свідка ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_7 , які вказували, що батько про обставини вчиненого нападу пояснював, що нападників було троє, а також, виходячи із показань самого ОСОБА_9 , наданих ним під час слідчого експерименту від 23.10.2014 р., де він розповідав про те, що разом з ним було ще двоє хлопців, називав їх імена та ролі.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, що саме ОСОБА_9 намагався в банкоматі «Приватбанку» зняти грошові кошти з банківської карти ОСОБА_10 , оскільки фотознімки з банкомату не дають можливості ідентифікувати особу зображену на них, що підтверджується висновком експерта №161п від 22.04.2016 року.

Судом перевірялась версія обвинуваченого ОСОБА_9 щодо його знаходження в момент вчинення злочину в іншому місці, в будівлі будинку АДРЕСА_4 , у малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_35 . Проведеними заходами не встановлений чоловік, за описаними прикметами, який би проживав за вказаною адресою (т.3 а.с.167-168)

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується за ч.4 ст. 187 КК України, тобто, в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Проте, в судовому засідання не знайшло свого підтвердження наявність такої кваліфікуючої ознаки, як «заподіяння тяжких тілесних ушкоджень». Згідно висновку експерта №119/к та показань експерта ОСОБА_28 , наданих ним в судовому засіданні, тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_10 виникли від падіння з висоти власного зросту та удару правою потиличною ділянкою голови об якусь переважаючою поверхнею, може бути асфальтове покриття, та твердий грунт. Таким чином, об`єктивних доказів того, що ОСОБА_9 умисно спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 в ході досудового та судового слідства не було. Від дій ОСОБА_9 , а саме: від удару каменем в лобно-тімьяно-скроневу ділянку справа у ОСОБА_10 утворився крововилив, який є легким тілесним ушкодженням та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває. Водночас, ОСОБА_9 обвинувачується у вбивстві через необережність ОСОБА_10 , а не в спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого.

Наносячи удар каменем по голові потерпілого ОСОБА_9 достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас, цілеспрямовано наносячи удар каменем по голові ОСОБА_9 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто, в даному випадку ОСОБА_9 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Отже, у даному випадку має місце вчинення ОСОБА_9 злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини злочинній недбалості.

Тобто, має місце сукупність злочинів, коли обвинувачем ОСОБА_9 була заподіяна з необережності смерть потерпілому ОСОБА_10 під час розбою, тому такі дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 187 та статтею 119 КК України.

Виходячи з цього, дії ОСОБА_9 не можуть бути кваліфіковані за ч.1 ст. 119 та ч.4 ст.187 КК України, як розбій поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та за ч. 1 ст. 119 КК України - вбивство через необережність.

Із дослідженого в судовому засіданні акту №683 від 24.11.2014 року, первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи, встановлено що ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням не страждав і в даний час не страждає, а виявляє психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. В період вчиненого інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Отже, він міг віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними. За своїм психічним станом на цей час він також може віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с. 245).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості та тяжким злочинами.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

В судовому засіданні не знайшло підтвердження перебування ОСОБА_9 під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не підтверджена належними доказами.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, та вимоги, зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає за можливе призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією статей Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність корисливого мотиву при вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Оскільки ОСОБА_9 вчинив злочини в період відбування покарання, призначеного за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2014 року, суд вважає остаточно призначити покарання за правилами ст.ст.71,72 КК України, із розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, тобто 80 годин громадських робіт відповідають 10 дням позбавлення волі.

ОСОБА_7 пред`явила цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 12692,49 грн. та моральної шкоди в сумі 150000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на лікування батька було витрачено 3726,02 грн., на організацію та поховання батька - 4466,47 грн., витрати на поминальний обід - 4500 грн. Скоєнням злочину їй спричинену моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, які позначили негативні зміни в її житті. Наслідки психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, вона зверталась за консультацією до спеціаліста психолога.

Обвинувачений ОСОБА_9 позовні вимоги не визнав повністю.

Ч.1 ст. 1195 ЦК України передбачає, що фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Потерпіла ОСОБА_7 додала до позову квитанції та чеки, які підтверджують наступні витрати: на придбання ліків на суму 3726,02 грн. (т.1 а.с. 47-49); 4466,47 грн. - на ритуальні послуги (т.1 а.с.50-51), тобто разом на 8192,49 грн. Тому з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 суд вважає необхідним стягнути 8192,49 грн. заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.
Також, потерпіла просила стягнути з ОСОБА_9 витрати на поминальний обід в розмірі 4500 грн. Проте, ці позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що згідно ст.. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» №1102 від 10.07.2002 р. поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже, поминальні обіди не відносяться до необхідних витрат на поховання і тому витрати на їх проведення не підлягають стягненню з ОСОБА_9 .

Відповідно ст.23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_7 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи характер моральних та фізичних страждань потерпілої ОСОБА_36 , які виразилися у втраті члена сім`ї (батька), в порушенні побуту та зміни життєвих стосунків, зусиль, необхідних для відновлення їх попереднього стану, суд вважає, що цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи у кримінальному провадженні складають 3693,20грн.

Відповідно до з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що зазначені експертизи було проведено експертами спеціалізованої державної установи НДЕКЦ ГУМВС України в Запорізькій області, вони підлягають відшкодуванню у якості процесуальних витрат з ОСОБА_9 .

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100,122,124,366-368,370-371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.119 та ч.2 ст.187 КК України, та призначити йому наступне покарання

- за ч.1 ст.119 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Відповідно до ст.ст. 71,72 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2014 року і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 8 років та 5 днів позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту фактичного затримання з 22 жовтня 2014 року.
Зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2014 року по 09 березня 2017 року у співвідношенні 1 день утримання в слідчому ізоляторі за 2 днів покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 8192,49 грн. та моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн., в решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судової експертизи в сумі 3693,20 грн.

Речові докази:

- мобільний телефон «Нокиа», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 - залишити у користуванні останньої;

- запальничка, монета номіналом 25 коп., окуляри, які знаходяться в кімнаті для зберігання речових доказів Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, повернути потерпілій ОСОБА_7 ;
- два камені, змиви РБК, які знаходяться в кімнаті для зберігання речових доказів Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знищити.
- СД диски в кількості 2шт., які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в провадженні;

- дві фотографії з банкомату, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в провадженні;

- верхній одяг ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , який знаходяться в кімнаті для зберігання речових доказів Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, повернути за належністю.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3