Ухвала
іменем україни

20 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000 щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2016 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.

Апеляційним судом Миколаївської області вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначеного покарання і постановлено свій вирок від 3 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 08.05.2016 року, приблизно в 00 годин, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, відкрив браму, через яку здійснюється вхід на територію домоволодіння, потім через вхідні двері проник до приміщення будинку по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав чоловічу судку в якій знаходились паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mersedes Benz» та грошові кошти в сумі 60000 грн. і 15000 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 376800 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 436800 грн.

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про зміну вироку апеляційного суду в частині призначеного додаткового покарання. Зазначає, що судами не встановлювалися обставини наявності будь-якого майна у власності ОСОБА_7 . Наголошує, що частина квартири, яка належить засудженому була набута його матір`ю, яка все життя працювала та отримала дане житло, приватизувала його коли ОСОБА_7 було 10 років. Вважає, що це майно не було набуте власною працею винного, а тому не можу бути конфісковане. Стверджує, що в даній квартирі проживає мати засудженого та його сестра з неповнолітньою донькою, ОСОБА_7 не проживає в ній. Просить вирок апеляційного суду змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, виключити рішення про конфіскацію всього майна.

Заслухавши доповідь судді; пояснення засудженого та його захисника на підтримку касаційних доводів; думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з касаційної скарги доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, кваліфікація його дій та призначене основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, що є власністю засудженого, яке на думку захисника є суворим, то колегія суддів дійшла наступного.

З огляду на положення ч. 1 ст.65 КК України при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і міри, в тому числі й ті положення, що передбачені ч. 2 ст. 59 КК України.

На думку колегії суддів, положень п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України, апеляційний суд при перегляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 належним чином не врахував, виходячи з наступного.

Розгляд справ повинен відбуватись з урахуванням міжнародно-правових зобов`язань держави, які спрямовані на дотримання Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень європейської правозахисної судової практики, при призначенні покарання суди повинні досягати справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи і таке покарання не має становити особистий і надмірний тягар для особи (рішення ЄСПЛ від 16 жовтня 2008 р. «Ізмайлов проти Росії»).

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 . Згідно довідки, наданої виконкомом Ольшанської селищної ради, в даній квартирі зареєстровані та проживають мати засудженого ОСОБА_7 , яка, відповідно до свідоцтва про право власності, є співвласником вказаного житла, сестра ОСОБА_9 та племінниця ОСОБА_10 , 2007 року народження.

Ураховуючи конкретної обставини справи, особу засудженого, колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду, про необхідність конфіскації всього майна засудженого, є надто суворим і становить надмірний тягар як для ОСОБА_7 та і для його матері, сестри та племінниці, які проживають у квартирі, яка є спільною власністю засудженого та його матері.

Зважаючи на наведене, вирок апеляційного суду підлягає зміні. ОСОБА_7 слід вважати засудженим до призначеного йому апеляційним судом основного покарання, а також до додаткового покарання у виді конфіскації належному йому майна за виключенням житла.

Керуючись ст. ст. 434, 436 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 3 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, крім житла, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 .

В решті судове рішення залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3