Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/850/17
Провадження № 1-кс/723/1206/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2017 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання старшого слідчого СВ Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Амбасар, Республіки Казахстан і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, без освіти, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, працює по найму, раніше не судимого. Підозрюється в скоєнні, злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України

встановив:
Старший слідчий слідчого відділення Сторожинецького відділу поліції Головного управління національної поліції ОСОБА_6 (надалі слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури, Чернівецької області ОСОБА_3 (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 31.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , 31.03.2017 року біля 11,00 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, в приміщенні кухні житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , наніс один удар ножем по тілу свого брата ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, які є небезпечні для життя в момент заподіяння.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для внесення клопотання є

наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, вважаючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, про що зібрано достатньо доказів, він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_4 не працевлаштований і має погану репутацію. Будь-які інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.

В судовому засіданні, слідчий та прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримали, посилаючись на вказані в клопотанні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду, не заперечив свою винуватість в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, але просив не позбавляти його волі, не погодившись із доводами прокурора.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 також не погодилась із клопотанням і просила застосувати інший м`якший запобіжний захід, зазначаючи, що конфлікт мав місце між рідними людьми, які помирились.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 31.03.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України з приводу того, що цього числа біля 11,00 години ОСОБА_4 по місцю свого проживання, під час суперечки із його братом ОСОБА_7 , умисно завдав удар ножем, який він тримав в руці, по тілу ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження, без зазначення необхідної ознаки закінченого складу тілесного ушкодження у виді тяжкості шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 і небезпечності його для життя в момент заподіяння.

01.04.2017 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння. Підозрюваному також вручено письмове повідомлення про підозру та пам`ятка про його процесуальні права і обов`язки.

На час розгляду клопотання в суді, отримано висновок експерта № 59-Е-мд від 03.04.2017 року із визначенням тяжкості нанесених потерпілому тілесних ушкоджень, які за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень

Таким чином на час подачі клопотання до суду та затримання підозрюваного, оголошена йому підозра за ч.1 ст.121 КК України підтверджувалась тільки в частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а безпосередньо в суді також і в частині тяжкості тілесних ушкоджень і небезпечності їх для життя, що суд враховує при вирішенні цього клопотання, як обставину яка впливає на обґрунтованість оголошеної підозри, яка хоч і підтверджується протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 01.04.2017 року, свідка ОСОБА_8 від 01.04.2017 року, підозрюваного від 02.04.2017 року та протоколом слідчого експерименту від 02.04.2017 року але не на час її оголошення та подання клопотання для розгляду слідчим суддею.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність трьох, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Крім того слідчий та прокурор не визначаючи числове значення ризику, послалися на те, що підозрюваний після того як наніс потерпілому удар ножем, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, передав ніж свідку ОСОБА_8 та наказав його заховати і не звернувся до правоохоронних органів, не надав невідкладної допомоги потерпілому і не звернувся до медичного закладу.

Вивчивши зазначені ризики, на який посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя знаходить що ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 на які посилається прокурор в суді не знайшли свого підтвердження, виходячи з такого.

Посилаючись на наявність ризику щодо переховування від органів досудового розслідування, ініціатор клопотання обґрунтовує його тяжкістю злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за вчинення якого безальтернативно передбачено покарання від 5 до 8 років внаслідок чого підозрюваний може умисно переховуватись як на території України так і за її межами, з метою уникнення покарання.

На думку слідчого судді вказаний ризик не доведений суду та до того ж суперечить вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

В рішеннях цього органу у справах «Летельє проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Мамедова проти Росії», зазначено, що ймовірність переховування особи не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі

або ж зробити її незначною.

Тобто, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому у рішенні Страсбурзького суду по справі «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року стверджено, вже зазначену обставину та вказано, що при цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з іншими державами та його міжнародні контакти, наявність паспортів, наявність сім`ї, попереднє ухилення від правоохоронних органів, тощо.

Не підтверджений також і ризик щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

При цьому, на думку слідчого судді, поєднання вказаних ймовірних дій підозрюваного, а саме вчинення нового кримінального правопорушення та продовження вже вчиненого є неправильним і недоведеним, належними доказами.

Підозрюваний раніше не вчиняв злочини і не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, а вчинений злочин стосується раптово виниклих неприязних відносин між підозрюваним та потерпілим внаслідок суперечки між ними, що до того ж не може свідчити, що підозрюваний буде продовжувати наносити тілесні ушкодження потерпілому.

В суді також не знайдено доказів існування ризику щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків та потерпілого, з огляду на те, що свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_4 є рідними людьми і сім`єю (мама і брат) підозрюваного. Показання свідка щодо передачі їй для заховання, ножа, яким було нанесено тілесні ушкодження, підтверджені протоколом огляду місця події, згідно якого ніж було виявлено там де свідок його сховала, а показання підозрюваного, який визнає свою винуватість, додатково підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного, згідно якого він в деталях відтворив обставини нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому.

Разом з тим ризик щодо можливості сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на який посилається слідчий і прокурор в клопотанні і який передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, має місце в цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що підозрюваний передав їй у руки ніж на якому була кров і сказав щоб вона його заховала і вона цей ніж поклала під подушку.

Із протоколу огляду місця події від 31.03.2017 року вбачається, що під час огляду вилучено один кухонний ніж із сірою рукояткою, який був виявлений за подушками.

Співставляючи вказане, слідчий суддя знаходить доведеним те, що підозрюваний ховав знаряддя вчинення злочину, що беззаперечно є підтвердженим ризиком.

При цьому не підтвердження інших ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя оцінює зважаючи на вимоги п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під

вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказане, слідчий суддя знаходить, що таких доказів до суду не було представлено, а зазначення в клопотанні про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 так і залишилось тільки демагогічним твердженням ініціаторів клопотання.

Ні обґрунтованість підозри ні будь-які характеризуючі обставини особи підозрюваного не є доказами того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ризик можливого переховування речових доказів по кримінальному провадженню, оскільки всі зазначені в ст.176 КПК України запобіжні заходи мають мету забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам визначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином в судовому засіданні слідчий та прокурор довели суду, що підозра повідомлена підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п.1 ч.1 ст.194 КПК України та існує ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що відповідає обставині встановленій в п.2 ч.1 ст.194 КПК України.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї ж статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування такого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленому в суді ризику.

При цьому слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується ухилення підозрюваного від кримінальної відповідальності та необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язок прибувати до слідчого з визначеною ним періодичністю.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно положень ст.181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби. При цьому під житлом у значенні, що використано в цій статті, на думку слідчого судді, по відношенню до житла підозрюваного ОСОБА_4 , слід розуміти будинок приватної форми власності з усіма приміщеннями, в яких постійно чи тимчасово проживає підозрюваний, включаючи приміщення, не призначені для проживання, які є складовою будинку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого та прокурора в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком 60 (шістдесят) днів із забороною залишати будинок АДРЕСА_1 , в період часу з 20,00 години вечора до 07,00 години ранку.

Покласти, строком на два місяці, на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого в кримінальному провадженні, прокурора або суду із встановленою ними періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

-не відвідувати торгівельні заклади де продаються алкогольні напої на розлив.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення, а затриманий ОСОБА_4 негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти.

Ухвалу передати для виконання до Сторожинецького відділу національної поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали рахувати з 17 години 30 хвилин, 03 квітня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: