Справа №484/1606/17 16.08.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000753, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2017 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.06.2017 року.

Обвинувачений: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Любашівка, Одеської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

Просить вирок суду змінити, застосувати до призначеного ОСОБА_6 покарання ст..ст.75,76 КК України.

_______________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/655/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ст. 185 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.06.2017р. ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 09.02.2017р. та остаточно призначено покарання у виді трьох років 1 місяця позбавлення волі.

Узагальнені доводи захисника.
Вважає, що судом недостатньо враховані пом`якшуючи покарання ОСОБА_6 обставини: визнання провини, відшкодування шкоди потерпілій, відсутність претензій з боку потерпілої, наявність на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та непрацюючої матері, позитивна характеристика з місця проживання, висновок судово-психіатричної експертизи про наявність психічного розладу здоров`я.

Вважає, що ОСОБА_6 призначено несправедливо суворе покарання, не зважаючи на наявні пом`якшуючі обставини .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

28.03.2017 року близько 14 години ОСОБА_6 , проходячи біля домоволодіння АДРЕСА_2 побачивши козеня та підійшовши до паркану таємно повторно викрав козеня, завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 300 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене обвинуваченому покарання справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтом не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину середньої тяжкості, особи обвинуваченого, у якого на утриманні знаходяться четверо неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, а також пом`якшуючих покарання обставин (в тому числі ті на які посилається апелянт) - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої майнової шкоди потерпілій; обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік , що не є максимальним розміром передбаченим санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. (зі змінами) у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений 09 лютого 2017 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України останній звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік (а.п. 50-52).

Але, на шлях виправлення не став і знову вчинив через короткий проміжок часу (два місяці) корисливий злочин протягом іспитового строку.

Згідно викладеного, враховуючи те, що злочин ОСОБА_6 вчинив в період іспитового строку, призначене йому покарання. за сукупністю вироків є справедливим і призначено у відповідності до вимог ст. 71 КК України з використанням більш м`якого принципу приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком часткового. Остаточне покарання визначено більшим, від покарання, призначеного за новим вироком і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком.

В зв`язку з викладеним, відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 75 КК України, як про це просить захисник.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 скоїв злочин середньої тяжкості, є працездатним, однак постійного місця роботи та засобів для існування немає, а через невеликий проміжок часу вчинив аналогічний злочин в період іспитового строку.

Окрім того, як вбачається з висновку досудової доповіді старшого інспектора Первомайського МРВ з питань пробації, про обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, виправлення останнього без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Посилання захисника на визнання вини обвинуваченим, щире каяття, позитивні характеристики за місцем проживання, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, відшкодування шкоди потерпілій, наявність психічного захворювання, як на підстави для пом`якшення покарання, не є обставинами, що істотно знижують суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції за оскаржуваним вироком, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2017 р. відносно ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: