Справа № 740/1281/17
Провадження № 1-кс/740/227/17
УХВАЛА

29 березня 2017 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого Ніжинського

ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 ,

представник власника та володільця транспортного засобу ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001996 від 02 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА :

27 березня 2017 року слідчий Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт автомобіля ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_6 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на даний автомобіль для забезпечення збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 01.12.2015 до Ніжинського ВП ГУНП звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із заявою про те, що ОСОБА_8 , 1965 року народження, шляхом обману заволодів його автомобілем марки ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , яким спочатку користувався з усного дозволу власника та в подальшому продав автомобіль без відома власника.

За даною заявою 02.12.2015 СВ Ніжинського ВП ГУНП було розпочато досудове розслідування з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 190 ч. 2 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 28.08.2015 автомобіль ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 було знято з обліку для реалізації в ТСЦ м.Конотоп Сумської області та 25.11.2015 зареєстровано в ТСЦ 5346 Полтавської області на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с.Погарщина.

Допитаний потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що вказаним автомобілем з його дозволу користувався його кум ОСОБА_8 , письмової довіреності він йому не виписував і права розпоряджатись автомобілем не надавав. В подальшому між ним та ОСОБА_8 виникли неприязні відносини і ОСОБА_8 не повернув йому зазначений автомобіль.
24.03.2017 в с.Засулля Лубенського району Полтавської області автомобіль марки ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серія НОМЕР_3 було затримано, оглянуто та вилучено у ОСОБА_9 , який проживає в с.Розкошенці Полтавського району, працівниками Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області на підставі виконання постанови слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області про проведення процесуальних дій на іншій території від 24.03.2017.

Автомобіль марки ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 25.03.2017 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та зберігаються в Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання за викладених в ньому обставин і пояснив, що на даний час в даному провадженні підозра нікому не оголошена, не здобуті підстави передання автомобіля ОСОБА_8 та підстави реєстрації автомобіля на ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_7 таких відомостей не надав, стверджуючи, що довіреності на розпорядження автомобілем він нікому не надавав. ОСОБА_10 не виявилось можливим допитати жодного разу через відсутність даних про місце його перебування і ймовірне його знаходження в зоні АТО. Автомобіль, як предмет кримінального правопорушення, та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, як документ, що підтверджує факт перереєстрації автомобіля, постановою слідчого від 25.03.2017 визнано речовими доказами, які зберігаються в Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області. Просить накласти арешт на речові докази із зберіганням їх в Лубенському ВП невизначений строк до з*ясування всіх обставин по кримінальному провадженню, встановлення особи, якій слід повідомити про підозру.

Представник власника та володільця транспортного засобу - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти арешту майна, посилаючись на п.10 ст.170 КПК України, так як автомобіль перебуває у власності добросовісного набувача ОСОБА_6 і у користуванні добросовісних користувачів ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на підставі довіреності від 12.03.2016 строком десять років до 12.03.2026, і вказані підстави володіння не визнані недійсними або незаконними. За період з 01.12.2015 до теперішнього часу слідчим будь-яких обставин події не встановлено, не допитано ОСОБА_8 , нікому не оголошено про підозру, вилучений автомобіль не є знаряддям злочину. Вважає, що в даному випадку вбачається наявність цивільно-правових відносин, вирішення яких шляхом обмеження прав власності та користування добросовісних набувачів і володільцев належним їм майном є порушенням їх прав.

Згідно з ч.1 ст.107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

В п.1 частини другої, частині третій статті 170 КПК зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає речові докази як матеріальні об*єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя не вбачає наявності таких підстав у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого від 25.03.2017 автомобіль марки ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серія НОМЕР_3 , визнані речовими доказами. Заява ОСОБА_7 про вчинення правопорушення внесена до ЄРДР 02.12.2015, проте слідчим станом на час розгляду клопотання не допитано ОСОБА_8 , не з`ясовано , ким і з яких підстав 28.08.2015 автомобіль був знятий з реєстрації.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добровільного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні представник власника та володільця транспортного засобу ОСОБА_4 надав оригінал довіреності для огляду та копію довіреності від 12.03.2016, згідно якої ОСОБА_6 уповноважує ОСОБА_11 та ОСОБА_9 розпоряджатися належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Центром 5345 12 березня 2016 автомобілем марки ВАЗ, моделі 21214, 2010 року випуску, зеленого кольору, кузов № НОМЕР_1 .

У клопотанні слідчий не наводить факту існування передбачених ч.1 ст.170 КПК України ризиків втрати чи зникнення вилучених речей або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце.

Також, відсутні докази можливого приховування або зникнення данного майна, а клопотання грунтується лише на припущеннях.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає клопотання про арешт майна є передчасним і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001996 від 02 грудня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, про арешт автомобіля ВАЗ-21214 кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_6 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на даний автомобіль.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1