Справа № 1-1/2004
Провадження № 1-о/161/2/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 31 березня 2017 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі суду:

під головуванням судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Луцька заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме вироку Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року, -

В С Т А Н О В И В :
До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява ОСОБА_7 про перегляд судового рішення, зокрема, вироку Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року, за нововиявленими обставинами.

Зі змісту заяви слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року за ст.69, ст.93 п.п. «а», «е», «з», «і», ст.ст.17 ч.2, 93 п.п. «е», «з», «і», ст.144 ч.3, ст.222 ч.1, ст.229-6 ч.1 КК України, на підставі 42 КК України (в ред.1960 року) за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Разом з тим, вирок Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року щодо ОСОБА_7 було оскаржено до касаційної інстанції, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 22.06.2004 року, вирок Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року залишено без зміни.
Постановою Рівненського районного суду Ріненської області від 15.07.2008 року вирок Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року відносно ОСОБА_7 приведено у відповідність із Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 07.05.2008 року, постановлено ОСОБА_7 вважати засудженим за статтями: 69 КК України (в ред.1960 року) на чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна; 93 п. п. «а», «е», «з», «і» КК України (в ред.1960 року) до довічного позбавлення волі; ч.2 ст.ст. 17, 93 п.п. «е», «з», «і» КК України (в ред. 1960 року) на 10 років позбавлення волі; 144 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) на 10 років позбавлення волі; 222 ч.1 КК України (в ред.1960 року) на 5 років позбавлення волі; 229-6 ч.1 КК України (в ред.1960 року) на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України (в ред.1960 року) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточне покарання призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
В своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_7 вказує, що він засуджений за ст.69 КК України (в ред.1960 року) на 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ст. 93 п.п. «а», «е», «з», «і» КК України (в ред. 1960 року) до довічного позбавлення волі; ч.2 ст.ст. 17, 93 п.п. «е», «з», «і» КК України (в ред. 1960 року) на 10 років позбавлення волі; ст.144 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) на 10 років позбавлення волі; ст.222 ч.1 КК України (в ред.1960 року) на 5 років позбавлення волі; ст.229-6 ч.1 КК України (в ред. 1960 року) на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України (в ред. 1960 року) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточне призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. При цьому, порушує питання про перегляд вироку, оскільки по епізоду вбивства ОСОБА_8 його було визнано винним за п.п. «а», «і», ст.93 КК України (в ред. 1960 року). На підставі ст.42 КК України (в ред. 1960 року) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточне призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Також, засуджений ОСОБА_7 звертає увагу суду на те, що злочин за першим епізодом, де йому призначили покарання у виді довічного позбавлення волі ним було скоєно 04.03.2000 року. Рішенням Конституційного Суду України від 29.12.1999 року було скасовано смертну кару і до 29.03.2000 року максимальна міра покарання становила 15 (п`ятнадцять ) років позбавлення волі. Вважає, що вирок суду необхідно скасувати та призначити покарання за першим епізодом та відповідно остаточне у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_7 свою заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме вироку Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року мотивує тим, що до нововиявлених обставин він відносить рішення Конституційного суду України від 26.01.2011 №1-рп/2011 справа №1-5/2011, юридичний висновок щодо скасування смертної кари як виняткової міри покарання та її заміни на довічне позбавлення волі, - наукового співробітника Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, кандидата юридичних наук ОСОБА_9 .
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник заяву підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який просив відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, думку засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які заяву підтримали в повному обсязі з викладених в ній підстав та просили задовольнити, дослідивши матеріали заяви та проаналізувавши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме вироку Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються, зокрема, інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Судом встановлено, що засудженому ОСОБА_7 за епізодами вбивства за відповідними пунктами ст.93 КК України (вчинених 04.03.2000 року та 10.09.2000 року) обґрунтовано визначено покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки вказані діяння судом кваліфіковані після внесення змін до кримінального законодавства (останні зміни від 22.02.2000 року).
Засуджений ОСОБА_7 в своїй заяві посилається на юридичний висновок щодо скасування смертної кари, як виняткової міри покарання та її заміни на довічне позбавлення волі, - наукового співробітника Інституту держави і права ім. ОСОБА_10 . НАН України, кандидата юридичних наук ОСОБА_9 та рішення Конституційного суду України від 26.01.2011 року №1-рп/2011 справа №1-5/2011, однак таке посилання не заслуговує на увагу, оскільки воно стосується зворотної сили в часі та пом`якшує кримінальну відповідальність особи, в тому числі засуджених до смертної кари, а юридичний висновок щодо скасування смертної кари як виняткової міри покарання та її заміни на довічне позбавлення волі, - наукового співробітника Інституту держави і права ім. ОСОБА_10 . НАН України, кандидата юридичних наук ОСОБА_9 , на який посилається ОСОБА_7 , не може слугувати підставою для перегляду вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, заяву засудженого ОСОБА_7 про скасування вироку Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року, в зв`язку з нововиявленими обставинами, слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 459, 466, 467 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення, а саме вироку Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий :

Судді :