Справа № 460/1548/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/170/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.185 ч.1 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000313 за апеляційними скаргами заступника прокурора Львівської області радника юстиції ОСОБА_6 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 30.11.2016 року відносно ОСОБА_7 , про виправлення описки у вироку Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2016 року, та на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, засудженого 17.10.2016 року, вироком Яворівського районного суду Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
Прокурор подала апеляційну скаргу на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 30.11.2016 року, про виправлення описки у вироку Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . Апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, оскільки така винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд першої інстанції вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок не вправі змінювати зміст судового рішення в порядку ст. 379 КПК України. Тобто ухвалою суду першої інстанції від 30.11.2016 року було суттєво змінено норму закону про кримінальну відповідальність, за якою засуджується ОСОБА_7 вироком від 22.11.2016 року, що не може вважатися виправленням описки в розумінні ст. 379 КПК України,а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09.02.2017 року строк на апеляційне оскарження ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 30.11.2016 року поновлено.

Прокурор також подала апеляційну скаргу на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2016 року, яким затверджено угоду від 30.03.2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 про примирення. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання визначеного даним вироком, більш суворим покаранням, визначеним вироком Яворівського районного суду Львівської області від 17.10.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосовано до засудженого ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнено його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 17.10.2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, виконувати самостійно.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, а також факту укладення угоди між потерпілим та обвинуваченим апелянт покликається, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині призначення покарання.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції затверджуючи угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим вийшов за межі угоди та допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону про призначення покарання за сукупністю злочинів, оскільки згідно угоди ОСОБА_7 призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт, а на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, визначеного вироком від 22.11.2016 року, більш суворим покаранням, визначеним вироком Яворівського районного суду Львівської області від 17.10.2016 року, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Застосовано до ОСОБА_7 ст.75 КК України та звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. Таким чином суд першої інстанції внаслідок неправильного застосування положення ч.4 ст.70 КК України фактично звільнив ОСОБА_7 від покарання у виді громадських робіт, які він відповідно до угоди повинен відбути реально.

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст.ст. 474, 475 КПК України при розгляді справи на підставі угоди, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а також застосування судом при ухвалені вироку Закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2016 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись на другому поверсі в приміщенні фізкультурно-оздоровчого комплексу «Старт», що в м. Новояворівську по вул. Шевченка, 3, Яворівського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав з приміщення службового кабінету директора ФОК «Старт» ОСОБА_9 електричну дрель марки «Арсенал» Д-10/500 вартістю 635,00 гривень, яка належить останньому, та якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який просив задоволити апеляційні скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , яка заперечив проти задоволення апеляційних скарг прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора на ухвалу та вирок суду першої інстанції підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Судом першої інстанції 30.11.2016 року була винесена ухвала про виправлення описки у вироку Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Однак, як встановлено колегією суддів, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку ухвалив:

«Затвердити угоду від 30 березня 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 про примирення.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання визначеного даним вироком, більш суворим покаранням, визначеним вироком Яворівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.»

Натомість в ухвалі про виправлення помилок суд першої інстанції зазначив наступне:

«Виправити допущену описку у вироку Яворівського районного суду Львівської області від 22 листопада 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України по кримінальному провадженні № 0000313 від 01 березня 2016 року, та в останньому абзаці мотивувальної частини після слів «…..з іспитовим строком 2 (два) роки…» вважати правильно «кожний вирок слід виконувати самостійно», а також з резолютивної частини вироку виключити абзац третій, четвертий та п`ятий.
Третій абзац резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції: «Даний вирок та вирок Яворівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 185 КК України, кожний виконувати самостійно».
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що покликання апелянта про те, що судом першої інстанції в ухвалі про виправлення описок фактично було змінено зміст вироку від 22.11.2016 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, тобто змінено норму закону про кримінальну відповідальність, а не лише усунуто неточності щодо встановлених обставин справи, які мають технічний характер, знайшло підтвердження.
Таким чином, при винесені ухвали про виправлення описок, суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, а це в свою чергу не може бути залишено колегією суддів апеляційної інстанції без уваги, а тому ухвала про виправлення описок підлягає скасуванню.
По даному кримінальному проваджені під час досудового розслідування було досягнуто угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Статтею 474 КПК України передбачено, що якщо угоду досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною стороною угодою невідкладно надсилається до суду.

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ч.4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав передбачених статтею 394 КПК України.

Отже, главою 35 Кримінального процесуального кодексу України, законодавець чітко передбачив порядок кримінального провадженням на підставі угод.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора при оскарженні вироку суду першої інстанції підлягають до часткового задоволення, оскільки суд апеляційної інстанції не вправі постановляти своє рішення в кримінальному провадженні де є укладена угода, оскільки це є прерогативою суду першої інстанції, з метою недопущення прав на захист учасників процесу, які мають право вподальшому оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційні скарги на ухвалу та вирок заступника прокурора Львівської області радника юстиції ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 30.11.2016 року, про виправлення описок у вироку Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 22.11.2016 року відносно ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення є остаточною та в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:
Судді: