Справа № 344/5461/17
Провадження № 11-сс/779/112/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та застосувати до ОСОБА_7 інший запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі, у виді домашнього арешту. В обґрунтування своїх доводів посилається на зміст ч. 1 ст. 183, ч. 3 ст. 176, ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України. Зазначає, що ризики, наведені прокурором у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необґрунтовані, не підтверджені жодними доказами. Вказує, що судом не взято до уваги те, що він працює неофіційно різноробочим на продуктовому ринку, наявність постійного місця проживання підозрюваного та рідної сестри. Зазначає, що слідчим суддею не дано оцінки тій обставині, що по справі вже допитані всі можливі свідки, а тому ОСОБА_7 не може вплинути на їх показання, а також вже проведені слідчі дії та судові експертизи. Прокурором в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може скритись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Наголошує, що підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні запевнив, що буде своєчасно з`являтися на першу вимогу до слідчого, прокурора та суду і наміру переховуватися від слідства та суду в нього немає, що жодним чином не буде впливати на свідків, не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Посилається на п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 20 червня 2017 року включно.

Слідчий суддя виходив з того, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя врахував також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, відсутність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, те, що не працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності. При вирішенні клопотання, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, а також те, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_7 посягає на життя та здоров`я особи, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного. Слідчий суддя дійшов висновку, що жоден із інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому клопотання необхідно задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_7 про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином, клопотань про його участь в апеляційному розгляді не надходило, питання про погіршення становища не порушувалося, його участь відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України не є обов`язковою.

Тому, оскільки згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе переглянути матеріали клопотання за його відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, у зв`язку із чим в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

22 квітня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.п. 09-11), про те, що він 18 квітня 2017 року приблизно о 21 год. 30 хв., знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_9 численні удари руками та ногами по голові і тілу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді набряку та стиснення головного мозку, крововиливів піл оболонки головного мозку, закритої черепно-лицевої травми, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення. Після вчинення злочину потерпілий ОСОБА_9 був доставлений в Івано-Франківську ОКЛ, де 21 квітня 2017 року від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 слідчий суддя, всупереч твердженням захисника, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Колегія суддів, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови", N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_7 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Так, відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001581 від 21 квітня 2017 року (а.п. 4).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме показаннями свідків ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 та іншими доказами.

За таких умов, на думку колегії суддів, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку колегії суддів, ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме, що ОСОБА_7 працює неофіційно різноробочим на продуктовому ринку, має постійне місце проживання та рідну сестру, жодним чином не виключають наявності встановлених ризиків.

Стороною захисту, всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування про можливість запобігання останнім, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, підозрюваний раніше уже притягався до кримінальної відповідальності.

Також, із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

На думку колегії суддів, враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки вони повністю спростовані при апеляційному розгляді та матеріалами клопотання слідчого.

Інших підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2