Справа № 367/7729/15-к
Провадження 1-кп/367/58/2017
У Х В А Л А
Іменем України
про закриття провадження
21 липня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, є громадянином України, має вищу освіту, одружений, не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно із обвинувальним актом складеним 14.02.2017р. прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , та погодженим керівником Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , у порядку ст. 338 КПК України, після зміни обвинувачення в суді ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам окремих громадян (в редакції Кримінального кодексу України від 15.12.2013), за наступних обставин.

ОСОБА_7 перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, у період часу з 26.12.2012 по 10.10.2014 був службовою особою, тобто особою, яка займає постійно обіймає в органі державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Так, 06.07.2012 за нотаріально посвідченим договором позики грошей ОСОБА_9 надав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 135 830 (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот тридцять) гривень зі строком розрахунку до 01.02.2013р..

В забезпечення своїх зобов`язань за договором позики ОСОБА_4 (далі іпотекодавець) 06.07.2012 уклала з ОСОБА_9 (далі іпотекодержатель) іпотечний договір, згідно якого іпотекодавцем передала в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно земельну ділянку, площею 0,0600 га., та житловий будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 688 909 (шістсот вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень.

Згідно із ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення умов іпотечного договору право іпотекодержателя прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки виникає після направлення іпотекодавцю письмової вимоги про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк.

Згідно пункту 6.1 укладеного іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором позики (в тому числі у випадку просторочення чергових платежів) та/або іпотекодавцем за іпотечним договором, іпотекодавець вправві задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пункт 6.2.1. укладеного іпотечного договору передбачав безумовне право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки за наявністю доказів направлення письмового повідомлення іпотекодавцю (штемпель поштового відділення тощо).

Водночас, згідно п. п. 16, 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011, у випадках, встановлених законодавством, державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить записи до спеціального розділу Державного реєстру прав. При цьому, з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно, у тому числі підстави для внесення запису про нерухоме майно назва, дата формування та індексний номер рішення.

Крім того, відповідно до п. 1 наказу Міністерства юстиції України № 607/5 від 02.04.2013 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру (Державної реєстраційної служби України). Орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви про державну реєстрацію речових прав передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Так, до головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 , 28.12.2013 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) надійшли заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від імені ОСОБА_9 про реєстрацію виникнення прав власності на земельну ділянку, площею 0,06 га., та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (далі відповідно земельна ділянка та житловий будинок). В обґрунтування заяв надано нотаріально завірену копію іпотечного договору від 06.07.2012 між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, маючи право доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перебуваючи у приміщенні реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції, що за адресою: вул. Паризької Комуни, 11, м. Ірпінь, Київська область, за заявою від 28.12.2013 від імені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) прийняв документи для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі дублікату, який має силу оригіналу іпотечного договору від 06.07.2012, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Після чого, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, перебуваючи у приміщенні реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції, що за адресою: вул. Паризької Комуни, 11, м. Ірпінь, Київська область, 06.01.2014 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч вимог п. 1 наказу Міністерства юстиції України № 607/5 від 02.04.2013 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», не передавши для прийняття рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно державним реєстраторам прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України (Укрдержреєстру), перевищуючи свої повноваження та явно виходячи за їх межі, особисто прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень шляхом внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га., та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 та відкривши розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, внаслідок незаконних дій ОСОБА_7 , здійснено державну реєстрацію права власності на вказані об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_9 та завдано істотної шкоди ОСОБА_4 у вигляді порушення охоронюваних Конституцією України прав та свобод людини і громадянина на недоторканість житла.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою провину як у первісно пред,явленному обвинувачені за ч. 2 ст. 367 КК України так і в зміненому прокурором обвинуваченні на ч. 1 ст. 365 КК України не визнав, та пояснив, що при виконанні своїх службових обов,язків та прийняття рішення про реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі іпотечного договору від 06.07.2012, не порушував п. 1 наказу Міністерства юстиції України № 607/5 від 02.04.2013 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», оскільки дія цього наказу не поширюється на випадки подання заяв щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Вважав, що оскільки державна реєстрація договору іпотеки відбулась до 01.01.2013р. він як державний реєстратор мав право на прийняття рішення про реєстрацію права власності за даним договором.

В судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні заявив клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 ч. 1 ст. 365 КК України на підставі п. 4 ч.1 ст. 284 КПК України ,в зв,язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексу України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21.02.2014.

Потерпіла у судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 ч. 1 ст. 365 КК України на підставі п. 4 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки вважала, що при зміні обвинувачення прокурором у порядку ст. 338 КПК України, прокурором не вірно було кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 365 КК України, оскільки на її думку дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 365 КК України, про що нею було подано письмове клопотання, яке вона підтримала у судовому засіданні після роз,яснення їй судом прав, передбачених ч. 3 ст. 338 КПК України.

В судовому засіданні представник потерпілої також заперечував проти закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого та підтримав позицію потерпілої.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора, просили його задоволити у повному обсязі та закрити провадження по справі на підставі п. 4 ч.1 ст. 284 КПК України.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: скасування норм Особливої частини Кримінального кодексу України; внесення змін до норм Особливої частини Кримінального кодексу України; включення до диспозиції додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; внесення змін до норм Загальної частини Кримінального кодексу України; нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту.

Відповідно до ст. 4 КК України, закон про кримінальну відповідальність набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

З 28.02.2014 року, тобто на час розгляду даного кримінального провадження, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції», яким ст. 365 КК України викладено у новій редакції: «Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу».

Стаття 11 КК України визначає, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно-небезпечне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб,єктом злочину.

За умовами ч. 2 ст. 18 КК України спеціальним суб,єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, злочин, суб,єктом якого може бути лише певна особа.

Таким чином, статтю 365 КК України викладено у новій редакції, а саме умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Аналізуючи вищенаведені норми, законодавець, змінюючи суб`єкта злочину, передбаченого ст. 365 КК України зі службової особи на працівника правоохоронного органу, таким чином декриміналізував діяння, передбачене цією статтею, шляхом включення до диспозиції додаткових ознак, а саме суб`єкта злочину.

Відтак, беручи до уваги набрання чинності Законом України від 21 лютого 2014р., що скасовую кримінальну відповідальність за діяння, передбачене ст. 365 КК України, вчинене відмінним від працівника правоохоронного органу суб,єктом, вказаний закон про кримінальну відповідальність має зворотню дію в часі, тобто поширює свою дію на обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив відповідне діяння до набрання таким законом чинності.

Суд, не може прийняти доводи потерпілої ОСОБА_4 , щодо неможливістю закриття даного кримінального провадження через неправильну кваліфікацією дій обвинуваченого прокурором за ч. 1 ст. 365 КК України та необхідністю перекваліфікувати його дії на ч. 3 ст. 365 КК України, оскільки, таке обвинувачення не було пред,явлено ОСОБА_7 у даному провадженні та крім того, зміна частини 1 на частину 3 статті 365 КК України, не впливає на правові наслідки декриміналізації діяння вчиненого ОСОБА_7 ..

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що набрав чинності закон, яким скасовано кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень службовими особами (крім працівників правоохоронних органів), що ставилося у вину ОСОБА_7 , а також те, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію в часі, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 підлягає закриттю.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в розмірі 613, 80 гривен суд відносить на рахунок держави.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, ст. 58 Конституції України, ч. 1 ст. 4, 5, 11, 18 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Ірпніського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000714 від 30.04.2014 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України - закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із тим, що набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 613 грн. 80 коп. - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1