УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Прокурор третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної, оскільки у провадженні наявні обставини передбачені ст.ст. 177-178, 181, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав викладених у його мотивувальній частині.
Адже, ризики встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу є триваючими в цей період.
Також вказав на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Зауважив, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, оскільки необхідно виконати ряд процесуальних дій,як-то: провести необхідні слідчі та процесуальні дії, скласти кінцеве повідомлення про підозру, провести процедуру відкриття матеріалів кримінального провадження (відповідно до ст. 290 КПК України), скласти обвинувальний акт, який слід вручити підозрюваному та його захиснику, а також виконати інші слідчі та процесуальні дії, необхідні для завершення досудового розслідування.
Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання враховуючи відсутність для цього передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.
Слідчий суддя з`ясувавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування підозрювана підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в тому, що вона вчинила привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, зловживаючи службовим становищем, в особливо великих розмірах організованою групою за обставин викладених у підозрі.
У рамках даного кримінального провадження відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато його розслідування в ході якого 11.02.2017 підозрювану повідомлено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
12.02.2017 слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва застосовано до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби та покладенням обов`язків із числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України до 09.04.2017.
06.04.2017 слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва строк тримання підозрюваної під домашнім арештом у рамках раніше застосованого до неї запобіжного заходу такого вигляду продовжено до 11.06.2017.
Цим же судовим рішенням продовжено строк застосування на той же строк покладених на неї обов`язків згідно ухвали від 12.02.2017.
30.05.2017 строк досудового розслідування цього кримінального провадження було продовжено до 6 місяців, тобто до 11.08.2017 та 07.06.2017 подано до слідчого судді дане клопотання, аналізуючи, яке слідчий суддя враховує таке.
Як убачається з матеріалів клопотання, підозрювана обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчиненні діяння, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
З положень норм ст. 199 КПК України випливає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що з рішення ЄСПЛ від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п. 32, Series А, № 182 убачається, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
А тому, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити правопорушення, прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та отримані у порядку встановленому Кримінально процесуальним Кодексом України.
Крім того, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В судовому засіданні встановлено, що строк тримання під домашнім арештом підозрюваної закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно отримати та проаналізувати висновок експертизи, провести ще ряд слідчих дій, зокрема: виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.
В свою чергу, мотиви наведені стороною обвинувачення дають достатні підстави вважати, що підозрювана, будучи підозрюваною у вчиненні вказаного кримінального правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
У той же час, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.
Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.
Тож, у цій ситуації, на думку слідчого судді, беручи до уваги вищевказані правові висновки ЄСПЛ тривалість утримання особи під домашнім арештом є надмірною в її конкретній ситуації з огляду на конкретні обставини справи та її безпосередню роль в організованій групі, яка відображена у підозрі.
А тому, слідчий суддя не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає, що, на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (домашній арешт), про який ідеться, а саме доцільності дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, вважає за необхідне у задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правоввій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.) терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою, у рамках даного кримінального провадження, до слідчого та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти строком до 11.08.2017 обов`язки повідомляти про зміну місця проживання слідчого, прокурора; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора; прибувати до слідчого, прокурора із встановленою періодичністю; здати при наявності на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваній, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали вручити сторонам.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 13:15 год. 13.06.2017.

Слідчий суддя: ОСОБА_1