Справа № 146/714/16-к
Провадження №11-кп/772/307/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000110, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 18.03.2016 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 зі змінами, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 14.11.2016 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,
визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі;
- за ч 2 ст. 121 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання, остаточно призначено покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_10 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту затримання з 18 березня 2016 року по дату набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Нижні Сірогози, Нижньосірогоського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, раніше не судимого,
визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч 2 ст. 121 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання, остаточно призначено покарання у виді 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту затримання з 18 березня 2016 року по дату набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 3057,31 грн (три тисячі п`ятдесят сім гривень 31 коп.).
Вирішено питання речових доказів.
Відповідно до вироку суду, 14 березня 2016 року біля 21:00 години ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по АДРЕСА_1 , в якому він проживав, запропонував своєму знайомому ОСОБА_9 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, піти до будинку ОСОБА_13 , що розташований по АДРЕСА_1 з метою з`ясування обставин конфлікту, який виник між ними під час телефонної розмови стосовно ремонту пилки останнього.
У подальшому, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 14 березня 2016 року біля 21 години 30 хвилин, реалізуючи вищевказану мету, прийшли до будинку потерпілого.
Перебуваючи в середині приміщення будинку, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 наніс удар долонею правої руки в область носа ОСОБА_13 , після чого наніс ще один удар долонею правої руки в область щоки, від чого потерпілий впав на підлогу.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_13 та взявши його обома руками за голову вдарив 5 разів нею об підлогу.
Після нанесення зазначених ударів, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, нанесли йому біля 10 ударів ступнями ніг взутими в напівчеревики та кросівки відповідно, та кулаками рук в область голови, шиї, грудної клітки та тулуба.
Побачивши, що ОСОБА_13 втратив свідомість, ОСОБА_10 з ОСОБА_9 перестали наносити йому тілесні ушкодження, замкнули його у власному будинку та з місця пригоди зникли.
У подальшому від спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_13 помер.
Згідно з висновку судово-медичного експерта № 20 від 04 квітня 2016 року смерть ОСОБА_13 наступила в результаті поєднаної травми: закритої черепно-мозкової травми закритого перелому тім`яно і скроневої кістки справа, двостороннього перелому нижньої щелепи, перелому носової кістки, множинних синців і саден обличчя і шиї, крововиливу середостіння, яка ускладнилась субдуральними крововиливами, набряком і дислокацією головного мозку, травматичним шоком, що і явилось безпосередньою причиною смерті. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупих твердих предметів, по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які безпосередньо призвели до смерті.
При нанесені ОСОБА_13 тілесних ушкоджень було не менше 12 місць прикладення зовнішньої сили.
Смерть ОСОБА_13 наступила в період з 22 години 15 березня 2016 року до 04 години 16 березня 2016 року.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 49 від 12 травня 2016 року, ОСОБА_13 вірогідніше всього, перебував від часу нанесення пошкоджень до настання смерті без свідомості, враховуючи множинність і важкість отриманих ним ушкоджень.
Крім того, у цей же час, після вказаних вище подій, ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що у сараї ОСОБА_13 , що розташований на подвір`ї його домогосподарства по АДРЕСА_3 , знаходиться належний потерпілому мотоцикл та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , вирішили ним незаконно заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, знайшовши у будинку ОСОБА_13 ключі від сараю та мотоцикла, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 проникли у вказаний сарай, звідки виштовхали на вулицю мотоцикл ViperALPHAZS110F.
Далі, ОСОБА_10 сів за кермо мотоцикла, за допомогою ключа запалювання завів двигун та разом з ОСОБА_9 , який сидів позаду залишили місце вчинення злочину.
Приїхавши на вкраденому мотоциклі у м. Тульчин Вінницької області, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 за браком коштів та пального у баку мотоцикла, продали його ОСОБА_14 , жителю АДРЕСА_4 за грошові кошти в сумі 1500 гривень, які в подальшому розтратили на власні потреби.
Відповідно до висновку експерта № 140 від 26 квітня 2016 року вартість мотоцикла ViperALPHAZS110F становить 14 880 гривень.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 зі змінами ставиться питання про зміну вироку суду через істотні порушення кримінального процесуального закону. Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про стягнення процесуальних витрат судом не дотримано положень ст.ст.124, 374, 368 КПК України судом невірно стягнуто витрати на залучення експертів.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку суду в частині визнання ОСОБА_9 винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 121 КК України та призначення йому покарання, ухваливши щодо останнього виправдувальний вирок. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом допущено невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, а саме висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки суд виніс обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 на підставі лише непрямих доказів, сукупність яких він вважає достатніми та взаємозв`язаними між собою, жодного доказу, що ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 виштовхував з сарая мотоцикл так як і попередню їх змову щодо цього досліджено в суді не було. Висновок суду, що обвинувачені реалізуючи свій злочинний умисел, нанесли ОСОБА_13 біля 10 ударів підтверджується лише протоколом проведення слідчого експерименту, але даний доказ відповідно до ст. 86 та п.1 ч.3 ст. 104 КПК України є недопустимими, так як він отриманий в порушення порядку, встановленого цим кодексом.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку суду у зв`язку з недоведеністю його вини. Просить матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд. Апеляційна скарга мотивована тим, що його вину не було доведено, а обвинувальний акт містить виклад обставин, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, та спростовується показами свідків, та висновком експерта.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_10 ставиться питання про скасування вироку суду. Просить матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд взяв до уваги лише покази понятих та прокурора, що ґрунтуються лише на домислах щодо вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, які ґрунтуються на припущеннях, суд неправильно застосував кримінальний та істотно порушив кримінально процесуальний закон, що перешкодило повно, всебічно розглянути провадження, постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора в межах внесених змін та просить задовольнити її в повному об`ємі.
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , а також їх захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просять задовольнити в повному об`ємі.
Потерпілий ОСОБА_11 заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисту вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим. Водночас підтримав апеляційну скаргу прокурора.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає до задоволення, а апеляційні скарги інших учасників провадження слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд дотримав зазначені вимоги закону, правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, яким суд дав належну оцінку.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 зводяться в основному на недопустимості доказу (протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 та відеозапису до нього від 19 березня 2016 року (т.1 а.с.143-146)). Захист вказує на те, що зазначений доказ отриманий з порушенням ст.ст.86, 104 КПК України, оскільки в ньому не зазначені всі Учасники слідчого експерименту, зокрема потерпілий ОСОБА_11 , який фактично був присутній.
Апеляційний суд не погоджується з доводами сторони захисту з огляду на наступне. Пунктом 1 частини 3 ст.104 КПК України передбачено, що вступна частина протоколу має містити відомості про всіх осіб, які були присутніми під час проведення слідчої дії. Проте такі відомості зазначаються для забезпечення права учасників слідчої дії на виконання дій, передбачених ч.5 ст.104 КПК України, а саме подавати зауваження і доповнення до протоколу слідчої дії.
Як убачається з протоколу слідчого експерименту від 19.03.2016 року останній проводився з метою перевірки та уточнення показань підозрюваного ОСОБА_9 за участю самого підозрюваного та його захисника.
При цьому фактична присутність на місці проведення слідчої дії (слідчого експерименту) потерпілого ОСОБА_11 , який не був учасником проведення такої слідчої дії не зобов`язує слідчого включати його в список осіб, присутніх при проведенні слідчої дії.
Безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 про здобуття доказів органом досудового розслідування внаслідок незаконних методів слідства (вчинення психологічного тиску). Так, судом першої інстанції належним чином перевірялись зазначені доводи обвинуваченого, про що стороні захисту було надано обґрунтовану відповідь (т.1 а.с.82-83).
Крім цього захисник та обвинувачені в своїх апеляційних скаргах зазначають про порушення судом положень ст.95 КПК України, що виразилось, на їх думку в тому, що суд в основу обвинувального вироку поклав показання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вони давали слідчому в якості підозрюваних.
Як вбачається з вироку, суд не посилався у вироку на показання, які були надані обвинуваченими слідчому в якості підозрюваних.
За наведених обставин доводи апеляційних скарг сторони захисту не знаходять свого підтвердження, а призначене судом покарання відповідає вимогам ст.65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання винних осіб.
Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині неправильного вирішення питання про стягнення процесуальних витрат апеляційний суд вважає підставними.
Як убачається з вироку, суд постановив стягнути з обвинувачених солідарно на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3057,31 гривень.
Проте відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з поміж іншого, зазначається рішення щодо процесуальних витрат.
Частиною 2 ст.124 КПК України визначено, що в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Пунктом 13 ч.1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати та в якому розмірі. В частині третій зазначеної статті вказано, що у випадку обвинувачення декількох осіб суд вирішує питання про стягнення процесуальних витрат окремо щодо кожного з обвинувачених. Тобто стягнення витрат з обвинувачених повинно бути судом визначено з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного з обвинувачених.
Оскільки в даному кримінальному провадженні ступінь вини та майновий стан обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є однаковим, тому стягнення процесуальних витрат повинно бути здійснено в рівних долях.
Відповідно до ст.ст.408, 409 ч.1 п.3 КПК України дана обставина є підставою для зміни вироку суду апеляційним судом.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_12 зі змінами задовольнити.
Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2016 року у кримінальному провадженні №0000110, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 18.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ст.ст.121 ч.2, 289 ч.2 КК України змінити в частині вирішення питання про стягнення процесуальних витрат у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.
Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 3057 (трьох тисяч п`ятдесяти семи) гривень 31 копійки в рівних долях, тобто по 1528 (одній тисячі п`ятсот двадцять вісім) гривень 65 копійок з кожного.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:
Згідно з оригіналом: