ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2017 року,

в с т а н о в и в:

За вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2017 року,
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком від 23 січня 2013 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Цим же вироком визнано винуватим та засуджено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржені.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 30 жовтня 2016 року близько 23:00 год., після вживання спиртних напоїв, відкривши за допомогою ключів вхідні двері до приміщення вагончика, розташованого на території будівничого майданчика по АДРЕСА_2 , де він працював, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, таємно заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 242 грн 60 коп.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про зміну судових рішень щодо нього та пом`якшення призначеного йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. На думку засудженого, суд при призначенні йому покарання неповною мірою врахував визнання вини, його щире каяття у вчиненому злочині та сприяння органам у його розкритті. Крім того, вважає, що судом не враховано відсутність судимості, позитивну характеристику за місцем проживання, не перебування на спеціальних обліках, те, що він працює, перебуває у шлюбі, виховує сина, допомагає матері похилого віку. Також зауважує на тому, що він повністю відшкодував потерпілому завдані матеріальні збитки, з огляду на що останній не має до нього претензій.

Вивчивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Засуджений ОСОБА_4 не оскаржує доведеність винуватості у вчиненому злочині та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, і не зазначає доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування або зміни судових рішень.
Відповідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із судових рішень, при призначенні ОСОБА_4 покарання вищевказані вимоги кримінального закону судом дотримано.
Призначаючи покарання за вчинений злочин, суд урахував характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу засудженого, який на спеціальних обліках не перебував, на військовому обліку військовозобов`язаних запасу у Костянтинівському ОМВК Донецької області не значився, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин, визнав свою винуватість. Пом`якшуючою покарання обставиною було визнано щире каяття ОСОБА_4 у вчиненому злочині, а обтяжуючою покарання обставиною -вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 , які за змістом аналогічні доводам його касаційної скарги, дійшов правильного висновку про відсутність обґрунтованих підстав для звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
При цьому, як видно з ухвали, суд апеляційної інстанції зауважив на тому, що доводи ОСОБА_4 про необхідність, на його думку, врахування як пом`якшуючої покарання обставини - добровільне повернення майна потерпілому є безпідставними, оскільки майно було знайдено та повернуто ОСОБА_6 працівниками поліції під час досудового розслідування.
Суд касаційної інстанції не має підстав не довіряти вищевказаним висновкам судів як першої, так і апеляційної інстанцій, та вважає їх обґрунтованими.
З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, суми викраденого майна, а також даних про особу засудженого, обтяжуючої й пом`якшуючої покарання обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання.
Обставини, на які у скарзі посилається засуджений, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, а тому не можуть бути підставою для призначення покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України, як про це просить засуджений у скарзі.
Призначене ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

у х в а л и в:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2017 року щодо нього.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3