УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2017 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ВК №61 ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання за хворобою,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2016 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання за хворобою, в яку мін вказує що він хворіє на ряд хронічних захворювань, стан його здоров`я постійно погіршується.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказуючи, що засудженим не надано доказів на підтвердження його доводів про наявність тяжкого захворювання, яке б могло бути підставою, для звільнення засудження від покарання.

Представник виправної колонії при вирішенні питання щодо задоволення клопотання, поклалася на розсуд суду.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 заяву підтримав, просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,вислухавши думку прокурора, представника виправної колонії, пояснення заявника і його засудженого, суд дійшов до наступного висновку.

Так, з клопотання та доводів заявника вбачається, що він страждає на інфільтративний туберкульоз бронхів правої легені. Дифрузний катаральний деформуючий бронхіт, стадія нестійкої ремісії.

Відповідно до вимог ст. 84 КК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28.09.73 року, із змінами, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання. При цьому, у тій же постанові Пленуму Верховного Суду України зазначено, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Проте, у даному випадку засудженим не надано суду доказів на підтвердження факту неможливості його подальшого відбуття покарання через хворобу, при цьому з наявної в матеріалах справи медичної довідки вбачається, що засуджений хворіє на захворювання, яке під перелік захворювань, яке не є підставою для його звільнення, оскільки це захворювання з наявністю однобічного фіброзно-кавернозного туберкульозу правої легені.
За таких обставин, суд вважає, що у зв`язку із відсутністю доказів про наявність відповідних хвороб у засудженого дане клопотання є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.,537-539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , про звільнення від відбування покарання за хворобою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Херсонської області через Херсонській міській суд Херсонської області.

СуддяОСОБА_1