ун. № 759/9037/17
пр. № 1-кп/759/562/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року Святошинський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004117 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Опішня Зінківського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідно до ст. 89 КК України вважається особою, що не має судимості; працюючого матросом-рятувальником Аварійно-рятувальної служби ТОВ "Спецеко"; за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
15.05.2017 приблизно о 09 год. 20 хв. ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_4 , з проникненням в інше приміщення, яке використовує у своїй діяльності Київська міська лікарня № 7 по вул. М.Котельникова, 95 в м. Києві, намагався відкрито викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_4 , на загальну суму 739 грн., однак не довів свої злочинні дії до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий медичними працівниками вказаного закладу разом з викраденим майном та знаряддям вчинення злочину.
Так, ОСОБА_6 , не маючи постійного місця роботи та джерел прибутку, з корисливих мотивів, вирівшив вчинити крадіжку чужого майна громадян. З цією метою останній 15.05.2017 приблизно о 09 год. 00 хв., прослідував до Київської міьскої клінічної лікарні № 7, що по вул. Котельникова, 95 в м. Києві, з метою відшукання предмету посягання, взявши при цьому з собою заздалегідь заготовлену викрутку, за допомогою якої у випадку необхідності мав намір відкрити замки. Знаходячись в приміщенні Київської міської клінічної лікарні № 7 по вул. Котельникова, 95 в м. Києві, ОСОБА_6 звернув увагу на приміщення ординаторської, розташованої на сьомому поверсі лікарні, вхідні двері до якої були замкнуті, звідки і вирішив таємно викрасти наявне чуже майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 15.05.2017 приблизно о 09 год. 20 хв., переконавшись в тому, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки, зламав замок вхідних дверей до приміщення ординаторської та отримавши в такий спосіб доступ до вказаного приміщення, з метою таємного викрадення чужого майна та переслідуючи корисливий мотив, проник до приміщення ординаторської.
Знаходячись в приміщенні ординаторської ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення та подільшого обернення на свою користь, відшукав чуже майно, яке належить лікарю анестезіологу ОСОБА_4 , а саме: жіночий гаманець, червоного кольору вартістю 500 грн. в якому знаходились грошові кошти в сумі 239 грн., а також інші банківські та дисконтні картки, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності.
В той час, коли ОСОБА_6 , утримуючи при собі майно, яке належить ОСОБА_4 , продовжив знаходитись в приміщенні ординаторської та відшуковувати інше майно, яке міг викрасти, його дії викрила ОСОБА_4 , яка зайшла до ординаторської та помітивши в його руках належне їй майно, стала висловлювати вимогу повернути його. В свою чергу ОСОБА_6 , будучи викритим,Ю вимогу ОСОБА_4 , повернути належне їй майно проігнорував та став тікати з приміщення ординаторської разом з викраденим майном. В той час ОСОБА_4 , з метою припинення протиправних дій, схопила ОСОБА_7 за одяг, однак останній, продовжуючи далі свої злочинні дії, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, звільнився від ОСОБА_4 , заподіявши при цьому потерпілій тілесні ушкодження та з місця вчинення злочину втік разом з викраденим майном. Однак незабаром ОСОБА_6 був затриманий медичним персоналом лікарні разом з викраденим майном та знаряддям, яке використував під час вчинення даного злочину, отже розпорядитись викраденим майном не зміг з причин, які не залежали від його волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, пояснивши, що 15.05.2017 приблизно о 9 год. прибув в приміщення Київської міської клінічної лікарні № 7 по вул. Котельникова, 95 в м. Києві, та піднявся на 7-й поверх. Звернув увагу на один з кабінетів та за допомогою викрутки зламав дверний замок та зайшов в кабінет, в якому нікого не було. В службовому кабінеті він звернув увагу на жіночу сумку, звідки викрав гаманець. Приблизно в цей же час до кабінету зайшла невідома йома раніше ОСОБА_4 , яка спитала що саме він робить в робочому кабінеті, на що він не дав внятної відповіді та став тікати з кабінету. При цьому ОСОБА_4 схопила його за куртку, а він відштовхнув її та вибіг з кабінету. В подальшому через короткий проміжок часу його було затримано між поверхами медичним персоналом та він повернув викрадене.
Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що працює лікарем анестезіологом в Київській міській клінічній лікарні № 7 по вул. Котельникова, 95 в м. Києві, та 15.05.2017 повернулася в робочий кабінет на 7-му поверсі приблизно о 09 год. 20 хв. після службової наради та виявила в ньому раніше незнайомого ОСОБА_6 . Останній на її питання що він робить в кабінеті та де її гаманець не спромігся відповісти щось конкретне та вона схопила його за куртку, він відштовхнув її та втік з гаманцем з кабінету. В подальшому вказаного чоловіка було затримано її колегами через короткий час та їй повернуто викрадений гаманець.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке належить ОСОБА_4 , поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а також проникнення в інше приміщення, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд згідно з вимогами статтей 65 та 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України вважається особою, що не має судимості, позицію потерпілої щодо можливості призначення покарання ОСОБА_6 , яке не було б пов`язане з позбавленням волі.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України, обравши покарання у виді позбавлення волі. При цьому слід застосувати ст. 75 КК України, і звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в орган пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: