Справа № 351/670/17
Провадження № 11-кп/779/324/2017
Категорія ч.1 ст. 317 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 , на вирок Снятинського районного суду від 18 травня 2017 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), предбачених ч.1 ст. 317, ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, з середньою спеціальною освітою, неодружений, працюючий, раніше не судимий, громадянин України,

визнаний винуватим та засуджений:

за ч.1 ст.317 КК на 3 роки позбавлення волі;

за ч.1 ст.309 КК на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання ОСОБА_8 - 3 роки позбавлення волі.

На підставі положень ст.75 КК, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_8 3191,45 грн. в дохід держави витрат за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він вчинив організацію та утримання місця для незаконного вживання наркотичних засобів, а також в незаконному зберіганні без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Так, в період часу з кінця 2014 року, точної дати слідством не встановлено, по 18.02.2017 року ОСОБА_8 , за місцем реєстрації, у власному будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , маючи умисел направлений на надання приміщення з метою незаконного вживання наркотичних засобів, безоплатно, не маючи корисних намірів, систематично за вказаною адресою надавав житло, особам, а саме ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 ), ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_4 , які зловживають наркотичними засобами, для спільного незаконного вживання наркотичних засобів з метою доведення до стану наркотичного сп`яніння.

Під час надання та утримання місця для незаконного вживання наркотичних засобів ОСОБА_8 самостійно із пластикової пляшки виготовляв спеціальний пристрій для вживання наркотичного засобу, в який клав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, що попередньо ним був придбаний за невстановлених слідством обставин. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які приходили до його місця проживання в різний час, періодично та почергово вживали вказаний наркотичний засіб шляхом куріння, від чого перебували в стані наркотичного сп`яніння.

Крім цього, 25.02.2017 року, під час проведення працівниками Снятинського відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області санкціонованого обшуку в приміщенні житлового будинку ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: три паперові згортки з подрібненою рослинною речовиною, яка, згідно висновку експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, саморобний пристрій для викурювання наркотичної речовини, корок з фольги, дві люльки та металічну трубку, де було знайдено, згідно висновків експерта, наркотичний засіб - екстракт канабісу.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 317, ч.1 ст.309 КК України.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вказує, що вирок суду щодо ОСОБА_8 , є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч.1 ст.317 КК - 3 місяці арешту;

- за ч.1 ст.309 КК - 6 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_8 - 6 місяців арешту.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала подану прокурором АС, просить вирок суду скасувати та призначити обвинуваченому більш суворе покарання; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили доводи АС прокурора, просять вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та додані до справи документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень (злочинів) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.1 ст. 317, ч.1 ст.309 КК, відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви ОСОБА_8 від 17.05. 2017 року, він, в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися.

У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Покликання прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог в частині призначення обвинуваченому покарання та в частині звільнення його від відбування покарання дотримався. Призначене покарання та рішення про звільнення від його відбування, є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по справі, у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними та непереконливими.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому правильно застосував положення ст. 75 КК, та звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу, враховуючи при цьому дані про його особу і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину.

Колегія суддів погоджується з встановленими даними про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема те, що за місцем проживання характеризується нейтрально, ніде не працює, має тісні соціальні зв`язки, на обліку в психоневрологічному кабінеті не знаходиться, згідно досудової доповіді органу пробації в обвинуваченого є готовність до зміни способу життя, шукає роботу, планує отримати права водія, самостійно цікавиться та вивчає оформлення веб-сторінок в мережі Інтернет, щоб в подальшому надавати свої послуги особам, щодо оформлення та дизайну електронної сторінки за, що обвинувачений планує отримувати певний прибуток, до адміністративної відповідальності не притягувався, рівень небезпеки вчинення повторного злочину обвинуваченим середній, однак зростає за умови зміни обставин: втрати житла, відсутність стабільного джерела доходів (постійного місця роботи), або повторного та систематичного вживання заборонених наркотичних речовин, на думку органу пробації наявна можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, тому з метою виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим повторних злочинів орган пробації пропонує застосувати конкретні обов`язки до ОСОБА_8 , відповідно до п.п. 4.2 ст. 76 КК, для мінімізації виявлених факторів ризику, також згідно довідки від 16.05.2017 р. Снятинської ЦРЛ, ОСОБА_8 на даний час знаходиться на амбулаторному лікуванні та профілактичному обліку в наркологічному кабінеті Снятинської ЦРЛ, з приводу вживання наркотиків.

Крім того, судом першої інстанції правильно взято до уваги середній ризик вчинення повторного правопорушення, а також низький рівень небезпеки, що становить обвинувачений для суспільства, інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень та відношення до скоєного злочину, враховуючи думку органу пробації про наявну можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі обвинуваченому, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що з метою виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим повторних злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням.

Окрім цього, колегія суддів враховує документи, які були подані стороною захисту, а саме довідку з місця роботи, про те, що ОСОБА_8 дійсно працює у філії АТ «Снятинський РЕМ» на посаді електромонтера з експлуатації РМ групи обслуговування споживачів з 22.05.2017 року, а також позитивну характеристику з місця роботи, які свідчать про те, що обвинувачений на даний час став вже на шлях виправлення.

Колегія суддів також відносить до обставин, які пом`якшують ОСОБА_8 , покарання, зокрема повне визнання ним своєї вини та щире каяття у вчиненому і активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_8 покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані викликаному вживанням наркотичних засобів.

Суд першої інстанції, довівши вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, з достатньою повнотою врахував усі обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі, зробив правильний висновок про доцільність призначення йому остаточного покарання в межах санкцій ч.1 ст. 317, ч.1 ст.309 КК у виді трьох років позбавлення волі та обґрунтовано прийняв рішення про можливість застосування до нього положень ст. 75 КК.

Таким чином, суд першої інстанції правильно, враховуючи обставини справи і дані про особу ОСОБА_8 , а також з врахуванням наведених обставин, що пом`якшують покарання, визнав можливим виправлення обвинуваченого без відбування реального покарання у виді позбавлення волі, тобто із застосуванням випробувального терміну у відповідності до вимог ст. 75 КК та із покладенням на останнього обов`язків згідно п. п. 1 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, перевіривши апеляційні доводи прокурора прийшла до переконання, що призначене ОСОБА_8 покарання, із застосуванням положення ст. 75 КК, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням встановленого, підстав для призначення ОСОБА_8 іншого виду покарання, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Снятинського районного суду від 18 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_3