Справа № 136/109/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт та Угоду про визнання винуватості від 25.01.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 23.01.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4

з боку захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , являється особою відносно якого ухвалою Липовецьким районним судом Вінницької області від 08.06.2016 року, було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік, з наступними обмеженнями: 1) заборонити вихід з будинку з 22 години 00 хвилин вечора до 6 години 00 хвилин ранку наступного дня, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 ; 2) заборонити відвідувати кафе та інші заклади торгівлі, де продаються спиртні напої на розлив з метою їх розпивання та придбання, за винятком купівлі продуктів харчування; 3) заборонити виїзд з території району без дозволу керівництва Липовецького відділення поліції Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області; 4) з`являтись на реєстрацію до Липовецького відділення поліції Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області в кожну четверту суботу місяця до начальника сектора Липовецького відділення поліції, а в разі його відсутності до інспектора чергового Липовецького відділення поліції Немирівського відділу ГУНП, у Вінницькій області з 09 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин.
08.06.2016 року з вказаними обмеженнями ОСОБА_6 був у встановленому законом порядку письмово ознайомлений.
У подальшому, діючи умисно, з метою ухилення від встановлених законом обмежень, без поважних на те причин та без повідомлення керівництва Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, 28.11.2016 року ОСОБА_3 самовільно залишив обране ним місце проживання, а саме - домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та виїхав за межі Липовецького району у м. Вінниця, де перебував до 17.01.2017 року та переховувався від працівників поліції по підвалах та горищах житлових будинків, а також на залізничному вокзалі. Маючи можливість повідомити керівництво Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про зміну свого місця проживання, ОСОБА_3 цього не зробив, тим самим ухилявся від встановленого адміністративного нагляду.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ст.395 КК України, тобто порушення правил адміністративного нагляду, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
25.01.2017 року між начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.2 ст.468 КПК України.

05.04.2017 року сторони додали зміни до вказаної вище угоди від 25.01.2017 року, у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 28.02.2017 року був звільнений із установи відбування покарання, у зв`язку із повним відбуттям покарання за вироком Липовецького районного суду від 13.10.2016 року, у зв`язку із чим відпали підстави для призначення покарання за сукупністю вироків.

Згідно Угоди із внесеними змінами, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відповідно до угоди, ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, активно сприяв розслідуванню та розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому. Сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 395 КК України.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення і отримана згода обвинуваченого на його призначення. А саме: за ст. 395 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, в обсязі обвинувачення, пояснивши, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфіковано за ст. 395 КК України, тобто порушення правил адміністративного нагляду, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Згідно зі ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 395 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарання, передбаченим КК України.

Враховуючи викладене та те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 порушив правила адміністративного нагляду, а тому його дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 395 КК України, за якими належить обвинуваченому призначити узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, ст..65 КК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.01.2017 року із змінами внесеними 05.04.2017 року укладену між начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000019 від 23.01.2017 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.01.2017 року із внесеними змінами покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Після проголошення вироку його копію негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1