Вирок
Іменем України
26.05.2017 р. - 29.05.2017р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0000048 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого складальником завод «Стеко», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013), ч.1 ст. 364 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011),

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гірське, Миколаївського району, Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013), -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , обіймаючи посаду старшого дільничного інспектора Новороздільського міського відділення міліції Миколаївського РВ ГУ МВСУ у Львівській області, будучи представником влади, службовою особою та працівником правоохоронного органу, маючи спеціальне звання капітан міліції, діючи умисно, виконуючи службові обов`язки в попередження, виявлення та розкриття злочинів, будучи зобов`язаним відповідно до Закону України "Про міліцію" та своїх службових обов`язків виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, проводити профілактичну роботу серед осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень, здійснювати адміністративний нагляд за особами, до яких його встановлено, а також контроль за засудженими до кримінальних покарань не пов`язаних з позбавленням волі, виконувати в межах своєї компетенції кримінальні покарання та адміністративні стягнення, захищати законні права, свободи та інтереси громадян, виконувати свої завдання неупереджено та у точній відповідності з законом, діючи умисно, використовуючи надану владу та службове становище всупереч інтересам служби та з корисливою метою власного незаконного збагачення, за попередньою змовою із дільничним інспектором міліції Миколаївського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_5 , протягом 2012-2014 років вчинив зловживання владою та службовим становищем, службове підроблення, внаслідок чого систематично одержував неправомірну вигоду.

Так встановлено, що у вересні 2012 року до Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області з Копичинської виправної колонії УДПтС в Тернопільській області скеровано матеріали на виконання рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 06.09.2012 року про встановлення звільненому з місць позбавлення волі мешканцю міста Миколаєва Львівської області ОСОБА_7 адміністративного нагляду строком на один рік з моменту звільнення.

Резолюцією начальника СДІМ Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_8 організацію виконання рішення Гусятинського районного суду про встановлення адміністративного нагляду ОСОБА_7 доручено старшому дільничному інспектору Новороздільського МВМ Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 . Проте, всупереч рішення суду та спільного наказу МВС та ДДУПВП від 04.11.2003 №1303/203 «Про затвердження Інструкції про організацію здійснення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі», при заведенні облікової справи адмінпіднаглядового ОСОБА_7 , старший дільничний інспектор міліції ОСОБА_4 вніс до реєстраційного листка недостовірні відомості про початок, а відтак і завершення, терміну адміністративного нагляду, вказавши як дату початку перебігу терміну адміністративного нагляду не дату звільнення ОСОБА_7 з місць позбавлення волі, тобто 25.09.2012, як це передбачено рішенням Гусятинського районного суду, а 06.09.2013 року, тобто дату винесення рішення суду.

В подальшому, 27.09.2012 року ОСОБА_7 прибув для постановляння на облік та відбуття адміністративного нагляду до Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області, де був скерований до старшого дільничного інспектора міліції ОСОБА_4 . Цього ж дня, отримавши від ОСОБА_7 відомості про склад його сім`ї і джерела доходів, ОСОБА_4 розробив та прийняв для себе завідомо злочинний план використання наданих йому службовим становищем повноважень для отримання систематичної неправомірної вигоди від ОСОБА_7 . З цією метою, 27.09.2012 року в приміщенні службового кабінету Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області, що за адресою: Львівська область, м. Миколаїв, пл. Ринок, 9, ОСОБА_4 висловив ОСОБА_7 вимогу про необхідність систематичної сплати грошових коштів в сумі не менше 300 гривень в місяць за не створення штучних підстав для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної чи адміністративної відповідальності, невжиття додаткових і безпідставних заходів до обмеження його особистої свободи.

Усвідомлюючи реальність висловлених ОСОБА_4 погроз щодо додаткових і незаконних обмежень особистої свободи, ОСОБА_7 був змушений погодитись на незаконні вимоги передачі неправомірної вигоди ОСОБА_4 . При ньому, подолавши таким чином волю потерпілого та переконавшись в готовності ОСОБА_7 сплачувати йому неправомірну грошову винагороду, ОСОБА_4 підвищив розмір першої встановленої ним суми щомісячного платежу до 400 гривень і цього ж дня, 27.09.2012 року в приміщенні службового кабінету Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області, що за адресою: Львівська область, м. Миколаїв, пл. Ринок, 9, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 400 гривень в якості першої частини неправомірної вигоди, встановленої за не створення ним штучних підстав для притягнення його до відповідальності та невжиття додаткових і безпідставних заходів до обмеження його особистої свободи.

В подальшому, реалізуючи план власного незаконного збагачення за рахунок ОСОБА_7 , ОСОБА_4 в період з вересня 2012 по березень 2014 року систематично щомісячно вимагав та отримував в ОСОБА_7 , зокрема через ДІМ ОСОБА_5 , який був обізнаний із незаконною діяльністю ОСОБА_4 , неправомірні грошові винагороди в розмірі від 300 до 700 гривень за не створення ним штучних підстав для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної чи адміністративної відповідальності, невжиття додаткових і безпідставних заходів до обмеження його особистої свободи.

Одночасно, з метою спрощення механізму незаконного збагачення та його додаткової конспірації, ОСОБА_4 залучив до своєї злочинної діяльності дільничного інспектора міліції Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 , з яким перебував як у професійних, так і в товариських стосунках, і якого повністю ознайомив із своїм злочинним планом. Згідно із спільно узгодженим планом дій, в окремі періоди ОСОБА_5 за дорученням ОСОБА_4 зустрічався з ОСОБА_7 , від якого отримував грошові кошти для подальшої передачі ОСОБА_4 , будучи повністю обізнаним з їхнім незаконним призначенням. Загалом в період з вересня 2012 по серпень 2013 року ОСОБА_4 як особисто, так і через ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму близько 10 000 гривень, а також за період з вересня 2013 по березень 2014 року грошові кошти на загальну суму близько 5 000 гривень за не створення ним штучних підстав для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної чи адміністративної відповідальності, невжиття додаткових і безпідставних заходів до обмеження його особистої свободи.

При цьому, з метою закріплення сформованого в ОСОБА_7 враження цілковитої залежності від ОСОБА_4 та прийнятих ним рішень, а також поєднуючи мету незаконного збагачення з особистою зацікавленістю в покращенні статистичних показників своєї роботи за рахунок начебто виявлення фактів порушення умов адміністративного нагляду та притягнення громадян до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 став на шлях зловживання службовим становищем та внесення недостовірних відомостей до офіційних документів. Зокрема, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду працівника міліції та будучи представником влади, переслідуючи власний корисливий інтерес, 25 червня 2013 року склав завідомо незаконний протокол №0208999 про начебто порушення ОСОБА_7 умов встановленого йому рішенням Гусятинського районного суду адміністративного нагляду. При цьому, з метою штучного створення умов для подальшого притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 вніс до вказаного адміністративного протоколу №0208999 від 25.06.2013 завідомо недостовірні відомості про начебто неявку ОСОБА_7 24.06.2013 до Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області на відмітку, хоча фактично у вказаний день ОСОБА_7 умов адміністративного нагляду не порушував, про що свідчать записи в реєстраційному листку.

В подальшому, отримавши 22.07.2013 для виконання винесене на підставі сфальсифікованої ним адміністративної справи рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22.07.2013 про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 187 КУпАП до 5 діб арешту, продовжуючи реалізацію свого попереднього злочинного плану на незаконне збагачення за рахунок ОСОБА_7 , ОСОБА_4 висловив ОСОБА_7 вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 1200 гривень за надання ним сприяння ОСОБА_7 в ухиленні від відбування встановленого судом покарання.

Усвідомлюючи реальність висловлених ОСОБА_4 вимог та можливість фактичного виконання визначеного судом за сфальсифікованими ОСОБА_4 матеріалами адміністративного арешту, ОСОБА_7 погодився з незаконною вимогою ОСОБА_4 і одразу біля приміщення суду по вул. Мазепи, 29 м. Миколаєва Львівської області цього ж дня 22.07.2013 передав йому всі наявні в нього на той момент кошти в сумі 700 гривень, пообіцявши другу частину загальної суми в розмірі 500 гривень передати пізніше.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний план з отримання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди в загальній сумі 1 200 гривень за сприяння в ухиленні від відбування призначеного рішенням Миколаївського районного суду від 22.07.2013 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту терміном 5 діб, в липні 2013 року ОСОБА_4 прибув за місцем проживання ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_3 , де в присутності дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , отримав від ОСОБА_7 другу частину визначеної ним неправомірної вигоди в розмірі 500 гривень.

Таким чином, протягом 3 декади липня 2013 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в загальній сумі 1200 гривень за сприяння останньому в уникненні від відбуття стягнення у виді 5 діб арешту згідно із рішенням Миколаївського районного суду від 22.07.2013.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою виконання взятих перед ОСОБА_7 зобов`язань щодо сприяння в ухиленні від відбування адміністративного арешту. ОСОБА_4 , будучи службовою особою правохоронного органу, зобов`язаною безпосередньо організувати та забезпечити виконання вказаного рішення Миколаївського районного суду про встановлення адмінарешту ОСОБА_7 терміном на 5 днів, ні 22 липня 2013 ні в подальшому, умисно, будь-яких заходів до затримання ОСОБА_7 і поміщення його для відбування адміністративного арешту в ІТТ Миколаївського РВ не вжив, тим самим надавши останньому змогу фактично ухилитись від відбуття призначеного судом покарання у вигляді адміністративного арешту терміном на 5 діб. Цими своїми умисними діями ОСОБА_4 , будучи представником влади, спричинив істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави, дискредитувавши звання працівника органу внутрішніх справ та порушивши встановлений Конституцією та законами України порядок виконання рішень суду, чим підірвав довіру населення до органів правосуддя.

В подальшому, реалізувавши раніше розроблений план власного незаконного збагнення за рахунок ОСОБА_7 та усвідомлюючи наближення спливу терміну перебування ОСОБА_7 під адміністративним наглядом, в серпні 2013 року ОСОБА_4 змінив свій первинний злочинний умисел, вирішивши одноразово отримати значну суму грошових коштів. З цією метою, в серпні 2013, під час чергової зустрічі з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 висунув останньому вимогу про необхідність передачі грошових коштів в сумі 1 тисячі Євро, що згідно курсу НБУ на той час становило близько 11 тисяч грн., за припинення адміністративного нагляду, не ініціювання його продовження у встановленому законом порядку та не створення штучних умов для цього. Однак, незважаючи на реальність погроз ОСОБА_4 та можливість вчинення останнім дій всупереч законних інтересів ОСОБА_7 , останній відмовився від виконання незаконної вимоги ОСОБА_4 та передачі йому грошових коштів в 1 тисячі Євро за припинення адміністративного нагляду, з мотивів відсутності в нього такої суми грошей.

В свою чергу, усвідомивши відмову ОСОБА_7 від передачі грошових коштів в сумі 1 тисячі Євро та не бажаючи втрачати раніше налагоджений механізм власного незаконного збагачення за рахунок щомісячного отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , будучи представником та службовою особою правоохоронного органу, в вересні 2013 року організував підготовку та скерування до Миколаївського районного суду подання про продовження терміну адміністративного нагляду звільненому з місць позбавлення волі ОСОБА_7 ще на шість місяців. Як наслідок, постановою Миколаївського районного суду від 06.09.2013 ОСОБА_7 продовжено термін дії адміністративного нагляду ще на 6 місяців.

Забезпечивши таким чином збереження власного впливу на ОСОБА_7 та відбування ним адміністративного нагляду, в період з вересня 2013 по березень 2014 року ОСОБА_4 продовжив реалізацію свого злочинного плану незаконного збагачення за рахунок ОСОБА_7 , отримавши за вказаний період особисто та через залученого ним до реалізації злочинного плану ДІМ ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 5 000 гривень за не створення ним штучних підстав для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної чи адміністративної відповідальності, невжиття додаткових і безпідставних заходів до обмеження його особистої свободи.

При цьому, з метою підтримання в ОСОБА_7 стійкого переконання в можливості впливу на хід відбування ним адміністративного нагляду, поєднуючи мету штучного створення показників своєї роботи, ОСОБА_4 повторно допустив фальсифікацію протоколу в листопаді 2013 року, а саме склав адміністративний протокол № 022325 від 25.11.2013, до якого вніс завідомо недостовірні відомості про начебто неявку ОСОБА_7 25.11.2013 до Миколаївського РВ на відмітку, хоча фактично у вказаний день ОСОБА_7 умов адміністративного нагляду не порушував, про що свідчать записи в реєстраційному листку.

В подальшому, в березні 2013 року, при закінченні терміну адміністративного нагляду ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , з метою одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 в розмірі 1 1000 гри., повторно висловив вимогу про передачу цих коштів за припинення адміністративного нагляду, не ініціювання його продовження у встановленому законом порядку та не створення штучних умов для цього, на що останній, будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі коштів потягнула б порушення його законних прав та інтересів, змушений був погодитись. Відтак, ОСОБА_4 залучив до реалізації та досягнення свого злочинного умислу дільничного інспектора міліції Миколаївського РВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_9 , який, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 13.03.2014 року, близько 18.00 год. приїхав на обумовлену зустріч з ОСОБА_7 та в салоні автомобіля ВАЗ 2111 червоного кольору по вул. Грушевського, 10 м. Миколаєва отримав від ОСОБА_7 частину неправомірної вигоди в сумі 6 000 грн. для подальшої передачі ОСОБА_4 .

Продовжуючи спільний з ОСОБА_4 умисел на одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, ОСОБА_5 доставив останнього в с. Тростянець Миколаївського району Львівської області, де на той час знаходився ОСОБА_4 , якому ОСОБА_7 передав решту коштів у сумі 5000 гривень, після чого вони були затримані працівниками правоохоронного органу, вказані грошові кошти вилучені.

Своїми умисними діями, що виразились в вимаганні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди, зловживанні владою та службовим становищем, а саме: складанні завідомо незаконних протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, що слугувало незаконному притягненню особи до відповідальності, створення умов для невиконання судового рішення, а також підробленні офіційних документів та внесенню в них неправдивих відомостей, ОСОБА_4 завдав істотної шкоди потерпілому ОСОБА_7 та державним інтересам, що виразились що у формуванні негативної думки громадськості про корумпованість працівників органів внутрішніх справ, зневазі до правової системи, нехтуванні нормами чинного законодавства та загальнолюдської моралі, підірвав авторитет і престиж правоохоронних органів,чим дискредитував діяльність Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області та органів внутрішніх справ України в цілому.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбаченні: ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013), а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення чи не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди; ч.1 ст.364 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), тобто в зловживанні владою та службовим становищем, тобто умисному, з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах, використанні службовою особою влади та службовою становища всупереч інтересам служби, що завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним і громадським інтересам; ч.1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 07.07.2011), тобто службовому підробленні, тобто складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013), а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення чи не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Захисник обвинувачених в судовому засіданні просив з врахуванням того, що обвинувачені вину визнали, щиро розкаялись призначити покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відтак, на підставі ст. 55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК України суд ухвалює рішення про проведення судового засідання без потерпілого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Крім цього на підставі ч.1 ст.358 КПК України в судовому засіданні оглянуто докази, що підтверджують вину обвинувачених, а саме: матеріальні носії інформації по проведеним негласним слідчим діям (Том 1).

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013), ч.1 ст. 364 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011) доведена повністю. Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013) доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та в лікаря психіатра не числиться, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони. За місце роботи ОСОБА_4 характеризувався з посередньо сторони. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити з врахуванням ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк до трьох років з конфіскацією майна. Позбавити ОСОБА_4 спеціального звання капітан міліції. Суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та в лікаря психіатра не числиться, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання ОСОБА_5 характеризується з позитивної сторони. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк до трьох років з конфіскацією майна. Позбавити ОСОБА_5 спеціального звання лейтенант міліції. Суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Разом з тим, відповідно до ст. 77 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 19 постанови від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. Таким чином, суд виключає застосування додаткового покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В силу вимог ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 1 968,00 гривень.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013), ч.1 ст. 364 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011) та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст. 364 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011) - 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк до трьох років із штрафом 250 (двісті п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень;

-ч.1 ст.366 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011) 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк до трьох років;

-ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013) - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк до трьох років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Позбавити ОСОБА_4 спеціального звання капітан міліції.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 77 КК України про виключний перелік додаткових покарань, які можуть бути застосовані при застосуванні судом ст. 75 КК України, суд виключає застосування додаткового покарання конфіскацію майна ОСОБА_4 , передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013).

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний застава.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 85 260 (вісімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят) гривень повернути заставодавцю ОСОБА_11 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013) та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Позбавити ОСОБА_5 спеціального звання лейтенант міліції.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 77 КК України про виключний перелік додаткових покарань, які можуть бути застосовані при застосуванні судом ст. 75 КК України, суд виключає застосування додаткового покарання конфіскацію майна ОСОБА_5 , передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013).

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний застава.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 85 260 (вісімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят) гривень повернути заставодавцю ОСОБА_12 .

Речові докази по справі, а саме грошові кошти в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень, які знаходяться в сторони обвинувачення повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 984 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 984 гривень.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1