Справа № 464/1487/17
пр.№ 1-кп/464/155/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000425 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий:

- 28.01.1997 Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 141 КК України (1961 року) до 2 (двох) років позбавлення волі; звільнений 07.09.1998 у зв`язку з амністією;

- 29.05.2001 Саратським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 143 КК України (1961 року) до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; звільнений 21.02.2003 умовно достроково на 1 рік 13 днів;

- 13.02.2004 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; звільнений 02.12.2005 умовно достроково на 5 місяців 17 днів;

- 18.12.2007 Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з однорічним іспитовим строком; звільнений 06.01.2011 у зв`язку з відбуттям покарання;

- 28.05.2008 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі; звільнений 27.01.2015 у зв`язку з відбуттям покарання;

- 26.04.2016 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) місяців арешту;

- 18.07.2016 Київо-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 (шести) місяців арешту; звільнений 18.08.2016 у зв`язку з відбуттям покарання;

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:

09.02.2017 близько 20 години 56 хвилин, перебуваючи на рецепції, що розташована на другому поверсі готелю «Екран» по пр-кту Червоної Калини, 79 в м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, таємно, навмисно, повторно, з корисливих спонукань, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, ОСОБА_5 взяв зі столу вказаної рецепції мобільний телефон марки «Meizu M3 Note Silver-white», IMEI НОМЕР_1 , вартістю 4599 грн., який належить ОСОБА_7 , після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 4599 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту скоєння кримінального правопорушення проти власності при вищезазначених обставинах. До таких обставин відносяться дата, час, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення, винуватість у скоєнні правопорушення та його мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст ціх обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом раз`яснено, що участники провадження будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Провина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується поясненнями самого обвинуваченого, який в судовому засіданні підтвердив, що в лютому місяці 2017 року він зайшов у готель, де підійшовши до рецепції побачив на столі мобільний телефон, а поруч нікого не було, після чого у ОСОБА_5 раптово виник умисел на викрадення цього телефону. Взявши телефон, ОСОБА_5 вийшов з готелю та приблизно через годину був затриманий працівниками поліції.

За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що обвинувачений свою провину у вчиненні вищезазначеного правопорушення визнав повністю, суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази.

При цьому, проаналізувавши та оцінивши вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення проти власності.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєний повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінального правопорушення, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховуює, що скоєне ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії правопорушень середньої тяжкості. Суд враховує особу винного, який раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, скоїв дане кримінальне правопорушення будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в передбаченому законом порядку; за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину. Обтяжуючих покарання обставин не виявлено. Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття.

Виходячи з обставин та ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1-го року позбавлення волі. Саме через обставини скоєння кримінального правопорушення, відсутність матеріальної шкоди та щире каяття, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання. При цьому, беручи до уваги те, що обвинувачений скоїв дане кримінальне правопорушення будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в передбаченому законом порядку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 належних висновків не зробив, на путь виправлення не став, тому суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-67, ч.5 ст. 72, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 94, 349, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання з 10 лютого 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 10 лютого 2017 року по день проголошення вироку, тобто по 23 березня 2017 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою з утримуванням в Львівському слідчому ізоляторі № 19 УДПтС України у Львівській області.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: