Справа180/2098/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Марганець кримінальне провадження, внесене 18 жовтня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000776, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Марганець, громадянин України, не одружений, з середньою технічною освітою, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 у невстановлений час, місці та у невстановлений спосіб незаконно, умисно придбав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 43,010 г, який одразу після придбання помістив до металевої банки об`ємом 500 мл, та в подальшому зберігав на території свого домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , без мети збуту.

В наступному, 18 жовтня 2016 року приблизно об 11 годині 15 хвилин в ході проведення огляду домоволодіння АДРЕСА_1 в присутності понятих працівниками поліції виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 39,128 г, який зберігався в металевій банці об`ємом 500 мл.

Відповідно до висновку експерта № 1/8.6/2674 від 10 листопада 2016 року надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору масою 43,010 г, вилучена у ОСОБА_3 18 жовтня 2016 року в будинку АДРЕСА_1 , відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, і є канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 39,128 г.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

22 листопада 2016 року між прокурором відділу Нікопольської місцевої прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000776, та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 КК України. Також, сторонами досягнуто домовленостей щодо узгодженого покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому, та які передбачені ст.ст.473, 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи, встановлені слідством. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 22 листопада 2016 року, укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 , та призначити узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Вирішуючі питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості та її відповідності вимогам КПК України, суд бере до уваги, що згідно ст.12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 , відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Шкода завдана лише суспільним інтересам.

Суд пересвідчився, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 угода про визнання винуватості від 22 листопада 2016 року є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 КПК України, а також наслідки укладання, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Також, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, є інвалідом ІІІ групи, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, 2005 року народження.

Заслухавши обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_7 , хоча і не працює, але отримує пенсію по інвалідності, тому взяті на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно може виконати.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до постанови про визнання речей речовими доказами від 18 листопада 2016 року одноразові медичні шприци, градуйовані до 2 мл, 2,5 мл з рідиною світло-коричневого кольору, металеву банку об`ємом 500 мл з подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження, вилучені у ОСОБА_3 , визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України,

Витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, оформленої висновком експерта від 10 листопада 2016 року № 1/8.6/2674, становлять 1320 гривень 60 копійок.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Однак, враховуючи майновий стан обвинуваченого, а саме те, що він не працює, отримує державну допомогу по інвалідності, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від оплати витрат на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст.100, 124, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному 18 жовтня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000776, укладену між прокурором відділу Нікопольської місцевої прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речові докази по справі: одноразові медичні шприци, градуйовані до 2 мл, 2,5 мл з рідиною світло-коричневого кольору, металеву банку об`ємом 500 мл з подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження, передані на зберігання до камери схову Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція від 18 жовтня 2016 року, номер книги обліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів № 21, порядковий номер 27, - знищити.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_8