Справа № 206/5826/15-к
В И Р О К
іменем України
10 березня 2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий суддя ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
За участю прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4
ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілих ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000190 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого водієм-механіком в ТОВ «Глобус Плюс», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15 квітня 2013 року приблизно о 15 годині 35 хвилин ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 , рухався по проїжджій частині вул. Маршала Малиновського у м. Дніпро (на той час м. Дніпропетровську) з боку Мерефо-Херсонського мосту в напрямку проспекту Слобожанського (на той час проспекту ім. Газети «Правда») зі швидкістю близько 75 км/год.
Під час руху по вул. Маршала Малиновського м. Дніпра (на той час - м. Дніпропетровська) ОСОБА_12 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, виявивши на своїй смузі руху автомобіль «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебував під керуванням ОСОБА_13 , не прийняв заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та продовжив рух, внаслідок чого в районі будинку № 66-А здійснив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із задньою частиною автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , який з порушенням вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України здійснював маневр розвороту ліворуч та знаходився на смузі руху автомобіля «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Своїми діями водій ОСОБА_12 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.7, 2.3, 12.3, Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 1.7 «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;
п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення п. 12.3 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_14 перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди - зіткненням з автомобілем «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 .
Внаслідок дорожньо-транспортної події водій ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: численних термічних опіків II - IV ступеня із загальною площею опікових ран більше 90%, які ускладнилися опіковим шоком.
Виявленні тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що призвели до настання смерті ОСОБА_13 на місці події.
Обвинувачений ОСОБА_9 в суді заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та показав, що 15 квітня 2013 року він рухався та автомобілі «Тойота» в напрямку пр. Правди приблизно о 15:30 год. Вказаний транспортний засіб був технічно справним, належав його батькові ОСОБА_11 , а він керував ним на підставі довіреності. Він не перебував у стані будь якого сп`яніння чи під впливом лікарських засобів, почувався добре, в автомобілі був сам. Погода була сонячна, покриття сухе. Він рухався в крайній лівій смузі руху, зліва від нього була роздільна подвійна сполошна смуга приблизно на відстані півметра-метр від лівої частини автомобіля. З правої сторони від нього рухався автомобіль «ВАЗ» білого кольору з меншою швидкістю, оскільки він його потихеньку наздоганяв. Його швидкість була приблизно 75 км/год. В той момент, коли він почав обганяти автомобіль «ВАЗ», попереду його з`явився автомобіль «Таврія», який, на його думку, рухався зі швидкістю 12-15 км/год. Зазначений автомобіль він виявив, коли той знаходився на відстані приблизно в 1,5-2 метра від передньої частини його автомобіля. Через автомобіль «ВАЗ» до зіткнення йому не було видно, що відбувається на правій частині дороги, тому як рухався до зіткнення автомобіль «Таврія», він не бачив. Він намагався уникнути зіткнення, різко загальмував, смикнув кермом вправо, але було мало часу, маленька відстань, і сталося зіткнення передньою лівою частиною його автомобіля з задньою ближче до центру частиною автомобіля «Таврія». Йому здається, що якби він навіть рухався зі швидкістю 60 км/год, то все рівно не уникнув би зіткнення. Після зіткнення він, коли вибрався з подушок безпеки, вибіг з автомобіля, зібралися люди біля палаючої машини, побігли до автомобілю «Таврія», намагалися якимось чином врятувати потерпілого. Потім зібралося велика кількість поліції, пожежна, швидка. Приїхав слідчий, вони почали оглядати місце ДТП. Хтось з поліції сказав, що в автомобілі «ДАФ» є відеозапис ДТП, але ні на місці ДТП, ні під час слідства, йому цей запис не показували. Потім всі ходили заміряли, підписували. В нього був стан афекту, він не завжди розумів що підписує. Пам`ятає, як підходили до автомобіля ДАФ, вилучали реєстратор, але далі які дії з ним відбувалися, він не пам`ятає. При ньому реєстратор ніхто не опечатував. Хтось із міліціонерів його забрав, а що далі з ним трапилось, точно сказати не може. Потім до нього підійшла людина в цивільному одязі і сказала, що якщо він хоче, щоб з відеозаписом все було добре, то йому потрібно вирішити питання зі слідством. В подальшому він ніяких питань не задавав і ніякі питання вирішувати не намагався, оскільки не вважав і не вважає себе винуватим. Вважає винуватим у ДТП водія автомобіля «Таврія», оскільки він рухався в своїй смузі руху не створюючи жодних аварійних ситуацій.
Не дивлячись на заперечення своєї вини, винуватість ОСОБА_9 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що загиблий ОСОБА_13 є його рідним сином. 15 квітня 2013 року на початку 6 години вечора телефоном його повідомили з міліції про подію ДТП за участю його сина. Очевидцем ДТП він не був. Його син за два тижні до цього почав керувати автомобілем «Таврія», який в нього був загальний водійський стаж, сказати не може, знає тільки, що до «Таврії» у його сина був автомобіль «Жигулі». За весь час, поки було досудове розслідування, обвинувачений ніяку шкоду не відшкодував.
Потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що є матір`ю ОСОБА_13 , який був її єдиною дитиною. 15 квітня 2013 року приблизно о 17:00 годині їм додому подзвонили та повідомили про ДТП. Її син отримав права водія десь в 19-20 років. Автомобіль «Таврія» придбав за два тижні до ДТП, до цього в нього були якісь « ОСОБА_15 ». Обвинувачений їм ніякої шкоди не відшкодував. З боку батька обвинуваченого була пропозиція все їм відшкодувати і закрити справу, а вона сказала, що буде все вирішувати в правовому полі та відмовилася з ним розмовляти. Внаслідок смерті сина, у неї погіршився стан здоров`я, хоча до цього воно було нормальним.

За протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події з додатками (т. 1 а.с. 6-23) 15 квітня 2013 року в період часу з 16:30 години до 18:20 години слідчим ОСОБА_16 за участі понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , учасників події ОСОБА_9 , ОСОБА_19 спеціаліста авто техніка, начальника сектору АТ, та судмедексперта оглянуто ділянку проїзної частини вул. М.Малиновського м. Дніпро в районі будинку № 66-А. Встановлено, що дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, чисте. Проїзна частина має дві смуги для руху в кожному напрямку. Під час огляду на проїзній частині встановлена наявність транспортних засобів:

- «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зустрічній смузі для руху «Мерефо-Херсонський міст пр. Правди». Автомобіль знаходиться в післяпожежному стані. Кузов автомобіля повністю деформовано. Вся оптика та вікна розбиті. В салоні автомобіля на водійському сидінні знаходиться обгорілий труп чоловіка;

- «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який знаходиться біля правого узбіччя по ходу свого руху «пр. Правди - Мерефо-Херсонський міст». В автомобілі пошкоджена передня частина (бампер, ліва передня фара, нижня частина лівої двері, сходинки);

- «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зустрічній смузі для руху «Мерефо-Херсонський міст пр. Правди» біля автомобіля «ДАФ». В автомобілі пошкоджена передня частина, переважно зліва (бампер, оздоблення, передній капот, передні крила).

На проїзній частині зафіксовано та позначено на схемі ДТП (т. 1 а.с. 10) місце розташування всіх трьох транспортних засобів, місце зіткнення автомобілів «Тойота» та «ЗАЗ» зі слів ОСОБА_9 , пошкодження у вигляді подряпин на асфальтобетонному покритті, слід юзу коліс автомобіля «ЗАЗ» в напрямку від місця зіткнення до місця зупинки автомобіля, слід юзу коліс автомобіля «Тойота», який починається на відстані 7,2 метри від місця зіткнення та прямує до місця виїзду на зустрічну смугу руху. Встановлено слід охолоджуючої рідини від автомобіля «Тойота», осип деталей кузова автомобіля «ЗАЗ» на значній поверхні а також пляма на дорожньому покритті, залишена в результаті згоряння палива з автомобіля «ЗАЗ».

За результатами огляду місця ДТП вилучені автомобілі «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також цифровий електронний носій «карта пам`яті» «Transcend», об`ємом 32 GB з відео реєстратора.

Вказаний протокол без зауважень підписаний всіма учасниками слідчої дії.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_18 підтвердив суду, що дійсно приймав участь у якості понятого під час зазначеного огляду місця ДТП та вказав свій підпис під протоколом. Показав, що за його участі проводилися заміри. При ньому з місця ДТП нічого не вилучалося. Нічого з приводу вилучення відео реєстратора чи картки пам`яті сказати не може, оскільки таких на місці ДТП не бачив. Особисто він ні до якої кабіни вантажівки не заглядав. Зауважень до протоколу у нього не було. Конверти чи пакети він не підписував і ні на яких бирках підписи не ставив.

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що ближче до кінця робочого дня, точну дату пригадати не може, їй подзвонив ОСОБА_20 , з фірмою якого вона співпрацює, сказав що сталася ДТП з їх машиною, яка була просто припаркована на вул. М.Малиновського, і попросив її приїхати підтримати водія. Коли вона приїхала на місце ДТП, це було на вул. М.Малиновського поруч з СТО, там вже працювала слідчо-оперативно група. На пропозицію співробітників міліції, вона приймала участь в огляді місця ДТП в якості понятої. При ній проводилися всі заміри і вона підписала відповідний протокол, оскільки у неї зауважень до протоколу не було. Підтверджує, що в її присутності з автомобіля «ДАФ» було вилучено відео реєстратор. Сам відеозапис вона не дивилася, оскільки його їй не показували. Обвинувачений був на місці ДТП, але весь час мовчав, був в шоку.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав суду, що день та час чітко пригадати не може, в другій половині дня його вантажний автомобіль «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_6 , останні дві букви пригадати не може, був припаркований на вул. М.Малиновського в напрямку Ігрені з правого боку проїзної частини за його напрямком руху. З лівого боку від нього знаходилося СТО. Він знаходився на водійському місці та заповнював документи. Почув хлопок, підняв очі та побачив, як під його машину з зустрічного напрямку руху сунеться палаючий автомобіль (як пізніше з`ясувалося «Славута»), який вдарився об його ліве переднє колесо та горів під ним. Він запустив двигун, включив задню передачу і від`їхав десь на 4 метри. Коли вийшов з автомобіля, то побачив палаючий автомобіль, до якого підійти було просто неможливо через силу вогню. Біля його причепу стояв інший автомобіль учасник ДТП, з якого вийшов обвинувачений. Він спитав у обвинуваченого, як той себе почуває, той відповів, що нормально, хоча був в шоковому, пригніченому стані. Потім приїхали різні служби, міліція. Він приймав участь під час огляду слідчим місця ДТП. Також під час огляду весь час були присутні поняті. Під час огляду слідчим у нього було вилучено відео реєстратор, на якому було зафільмовано момент ДТП. Вказаний відеорестратор був закріплений на лобовому склі і працював в безперервному режимі. В ньому стояла картка пам`яті чорного кольору, яку йому вставив в реєстратор ОСОБА_20 . Цей відео реєстратор він особисто віддав слідчому в руки. Перед цим передивився записане відео ДТП. При ньому з відео реєстратору ніхто карту не виймав. Відео реєстратор йому обіцяли повернути, але до цього часу так і не повернули. Він сам момент ДТП не бачив. Протокол огляду місця ДТП ним підписувався, свій підпис під цим протоколом він підтверджує, і він на той момент зауважень до вказаного протоколу не мав. Також підтверджує відповідність дійсності фотознімків, доданих до протоколу огляду місця ДТП.

ОСОБА_20 під час допиту судом в якості свідка показав, що на той час ОСОБА_21 працював на його машині «ДАФ». Точний час пригадати не може, 3-4 роки тому, ОСОБА_21 подзвонив йому і сказав, що потрапив у ДТП і машина ледь не згоріла. Він приїхав на місце ДТП, це було в Дніпропетровську біля літака, бачив розбиті машини. Перед їх «ДАФом» стояла згорівша «Таврія». З «ДАФа» вилучили відео реєстратор. До ДТП вони його з ОСОБА_22 за 2-3 місяці збирали і в машину поставили. Запис проводився на «флешку», яку він особисто вставляв в відео реєстратор. Пригадує, що вона була чорного кольору. Спочатку на місці ДТП взяли цю «флешку», а потім сказали, що потрібен і відео реєстратор та його також забрали. На їх прохання повернути відео реєстратор, сказали, що повернуть пізніше.
У відповідності до протоколу огляду (т. 1 а.с. 53), 20 квітня 2013 року слідчий ОСОБА_16 в присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 оглянув карту пам`яті «Transcend», об`ємом 32 GB, синього кольору, серійний номер А330633882, вилучену під час огляду місця ДТП, яка мала місце 15 квітня 2013 року. Вказаний цифровий носій, до вилучення, знаходився у відео реєстраторі, встановленому на вантажному автомобілі «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_4 . За допомогою картрідера ноутбука було переглянуто вміст карти пам`яті та встановлено файл «17530075», який містить в собі відеоінформацію про ДТП. Вказаний файл було переглянуто. Після перегляду цифровий носій було запаковано в поліетиленовий пакет та опечатано.

Судом було допитано свідка ОСОБА_24 , яка показала, що була понятою під час вищевказаної слідчої дії. В її присутності слідчий дістав «флешку», вставив у комп`ютер, і вони за участі її, іншої понятої і слідчого переглянули з «флешки» відеозапис ДТП. Точно сказати не може, але здається ця «флешка», перед тим як вони її переглядали, була опечатана. Підтвердила свій підпис на відповідному протоколі.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_16 , який на час ДТП працював слідчим у відділі ДТП СУ ГУМВС України в Дніпропетровські області, показав, що він навесні 2013 року оформлював ДТП на вул. Малиновського за участю двох автомобілів: «Таврії» та «Тойоти», під час якого також був пошкоджений і вантажний автомобіль. Поняті для огляду місця ДТП були знайдені на місці пригоди і були присутні весь час під час вказаної слідчої дії. Права та обов`язки понятим ним були роз`яснені. Заміри проводив він особисто разом з експертом авто техніком. Були вилучені автомобілі «Тойота» та «ЗАЗ» як речові докази. Потім була вилучена картка пам`яті відео реєстратора з вантажного автомобіля, яка була надана водієм вказаного автомобіля. Надання вказаної карти пам`яті відбувалося безпосередньо біля водійської двері кабіни цього автомобіля. В момент передачі поняті знаходились безпосередньо біля нього, вони бачили як відбувалася передача. Він особисто бачив, як водій знімав відео реєстратор та виймав з нього картку пам`яті. Реєстратор ніхто нікому не передавав, при ньому так точно. Вилучена карта пам`яті була темно-синього чи темно-фіолетового кольору. Він її одразу запакував і поняті поставили свій підпис. На місці ДТП не пам`ятає щоб переглядали відеозапис. В протоколі він зазначив про вилучення карти пам`яті з відео реєстратора. Всі учасники ДТП ознайомились з протоколом огляду ДТП, він зачитував в слух і передавав особисто протокол огляду. При ньому протокол перечитували, детальніше перечитувала жінка, яка була понятою. Питань у понятих не виникало, ним було особисто роз`яснено що і як. У водія вантажівки заяв і зауважень щодо протоколу і клопотань стосовно карти не було. Від інших учасників також не було ніяких зауважень і клопотань. ОСОБА_9 також читав протокол, зауважень не було. Пізніше в приміщенні слідчого управління він складав протокол огляду карти пам`яті при понятих, якого числа не пам`ятає. Під час цієї слідчої дії було розпечатано пакунок, в якому знаходилась карта пам`яті, переміщено до ноутбуку і проводився огляд. Запис понятим демонструвався. Втручання у відеозапис не було, тільки огляд. На момент проведення огляду карти в приміщенні слідчого управління колір був такий же самий - синьо-фіолетовий, темний. Огляд закінчився тим, що карта пам`яті була знову опечатана і підписана понятими. З моменту ДТП і до моменту проведення огляду в приміщенні слідчого управління ніхто до карти доступу не мав. Куди дівся реєстратор йому не відомо. В подальшому кримінальне провадження разом з карткою пам`яті було передане іншому слідчому.

Постановою слідчого від 20 квітня 2013 року (т. 1 а.с. 55) вилучена та оглянута карта пам`яті «Transcend», об`ємом 32 GB, серійний номер А330633882, визнана речовим доказом та долучена до матеріалів кримінального провадження.

В судовому засіданні зазначена карта пам`яті була оглянута та судом було переглянуто такий, що містився на ній файл з відеозаписом «17530075.AVI». При цьому було встановлено, що на відеозаписі, зокрема, зафільмовано як автомобіль «ЗАЗ» виїжджає від СТО заднім ходом на проїзну частину вулиці, починає свій рух від правого краю проїзної частини спочатку рухаючись прямолінійно вздовж правого краю проїжджої частини, після чого починає змінювати свій напрямок руху вліво до розриву у суцільній подвійній розділовій смузі. Одночасно у попутному з ним напрямку за ним у лівій смузі руху рухається автомобіль «Тойота», який, суттєво не змінюючи напрямку руху та його швидкості, здійснює зіткнення з автомобілем «ЗАЗ». Автомобіль «ЗАЗ» після зіткнення некеровано рухається вперед та ліворуч на зустрічну смугу і починає горіти.

За висновком транспортно-трасологічної експертизи № 70/29-345 від 22 липня 2013 року (т. 1 а.с. 110-118), форма, локалізація, напрямок утворення ушкоджень автомобіля «ЗАЗ 110307» та автомобіля «Тойота Ленд Круізер» збігаються в тому випадку, якщо при первинному контактуванні їхні поздовжні вісі перебували під кутом 55°...65°. Встановити експертним шляхом, як розташовувалися автомобіль «ЗАЗ 110307» та автомобіль «Тойота Ленд Круізер» в момент первинного контакту щодо меж проїзної частини дороги та нерухомих орієнтирів (у метрах) не надається можливим. Місце зіткнення автомобіля «ЗАЗ 110307» та автомобіля «Тойота Ленд Круізер» в повздовжньому напрямку відносно меж проїзної частини було розташоване на деякій відстані перед першими двома подряпинами, що знаходяться біля першого сліду юзу автомобіля (якого саме автомобіля в схемі та матеріалах кримінального провадження не зазначено); у поперечному ж напрямку експертним шляхом указати місце зіткнення автомобіля «ЗАЗ 110307» та автомобіля «Тойота Ленд Круізер» не надається можливим, через відсутність ознак, які вказували б на те.

Згідно висновку комплексної судової експертизи відео-, звукозапису, фототехнічної, транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи № 4175/4176/4177/6717 від 18 червня 2014 року (т. 1 а.с. 179-214), виходячи з наданого на дослідження відеозапису, з моменту початку зміни напрямку руху ліворуч автомобіля ЗАЗ-110307 відносно свого напрямку руху до моменту зіткнення цього автомобіля з автомобілем Тойота Ленд Круізер, пройшов час 5 секунд. При цьому в момент початку зміни напрямку руху ліворуч автомобіля ЗАЗ-110307 відносно напрямку свого руху, передня частина автомобіля Тойота Ленд Круізер знаходилась дещо позаду передньої частини автомобіля ВАЗ, який рухався з ним в попутному напрямку по сусідній смузі руху.

Виходячи з наданого на дослідження відеозапису, час, який пройшов з моменту, коли передня частина автомобіля Тойота Ленд Круізер вже знаходилась дещо попереду передньої частини автомобіля ВАЗ, який рухався з ним в попутному напрямку по сусідній смузі руху, при цьому автомобіль ЗАЗ-110307 вже знаходився в стадії маневру розвороту ліворуч, складає 4,3 сек.
Виходячи із загальної довжини слідів юзу автомобіля Тойота Ленд Круізер (28,4 м) швидкість його руху перед зіткненням, складала не менше 65,6 км/год.
Показання водія автомобіля Тойота Ленд Круізер ОСОБА_9 в тій частині, що з моменту початку зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення автомобіль ЗАЗ-110307 подолав відстань від свого лівого переднього габаритного кута до місця зіткнення 5,4 м, а з урахуванням точки контакту 9,38 м зі швидкістю 10-12 км/год, з технічної точки зору, є неспроможними.
Показання водія ОСОБА_9 в частині швидкості руху автомобіля Тойота Ленд Круізер перед зіткненням (75 км), з технічної точки зору, не позбавленні спроможності.
Виходячи із редакції питання постанови про призначення даної експертизи, зупиночний шлях автомобіля Тойота Ленд Круізер при швидкості руху 60 км/год, складає 45,5 м, при швидкості руху 75 км/год 63,2 м, при мінімальній швидкості руху, яка була визначена розрахунковим шляхом згідно слідової інформації, яка зафіксована в протоколі огляду місця ДТП та схемі до нього 65,6 км/год 51,8 м.
Виходячи із редакції питання постанови про призначення даної експертизи, час, який необхідний на зупинку шляхом застосування екстреного гальмування автомобіля Тойота Ленд Круізер при швидкості руху 60 км/год, складає 3,9 с, при швидкості руху 75 км/год 4,5 с, при мінімальній швидкості руху, яка була визначена розрахунковим шляхом згідно слідової інформації, яка зафіксована в протоколі огляду ДТП та схемі до нього 65,6 км/год 4,2 с.
Виходячи з часу 4,3 с, який був встановлений експертним шляхом згідно наданого на дослідження відеозапису, коли передня частина автомобіля Тойота Ленд Круізер вже знаходилась дещо попереду передньої частини автомобіля ВАЗ, який рухався з ним в попутному напрямку по сусідній (правій) смузі руху, тобто коли ОСОБА_9 не могла бути та не була обмежена, при цьому автомобіль ЗАЗ-110307 вже знаходився в процесі маневру розвороту ліворуч, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Тойота Ленд Круізер ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110307 шляхом виконання ним вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
Виходячи з часу 4,3 с, який був встановлений експертним шляхом згідно наданого на дослідження відеозапису, коли передня частина автомобіля Тойота Ленд Круізер вже знаходилась дещо попереду передньої частини автомобіля ВАЗ, який рухався з ним в попутному напрямку по сусідній (правій) смузі руху, тобто коли оглядовість водію ОСОБА_9 не могла бути та не була обмежена, при цьому автомобіль ЗАЗ-110307 вже знаходився в процесі маневру розвороту ліворуч, в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Тойота Ленд Круізер ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Виходячи з часу 5 с, який був встановлений експертним шляхом згідно наданого на дослідження відеозапису, тобто часу з моменту початку зміни напрямку ліворуч автомобіля ЗАЗ-110307 до моменту зіткнення, якщо водій ОСОБА_9 бачив момент початку зміни напрямку руху ліворуч автомобіля ЗАЗ-110307, як він це вказав при проведенні слідчого експерименту від 17 січня 2014 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Тойота Ленд Круізер ОСОБА_9 навіть при обраній швидкості руху 75 км/год мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110307 шляхом застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
У зв`язку з цим, в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Тойота Ленд Круізер ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Тойота Ленд Круізер ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України. Але, з технічної точки зору, в даному випадку, невідповідності дій водія ОСОБА_9 вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України, не знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ЗАЗ-110307 ОСОБА_13 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ЗАЗ-110307 ОСОБА_13 не вбачається невідповідностей до вимог п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
За висновком додаткової судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису № 9132 від 12 січня 2017 року (т. 5 а.с. 184-188), згідно з характеристиками відеофайла «17530075.AVI» частота кадрів становить 30 кадрів на секунду, але при по кадровому перегляді було встановлено, що частота кадрів змінюється від 29 до 31 кадри на секунду. Програмно-апаратними засобами, що є у розпорядженні експерта, при дослідженні відеофайла «17530075.AVI» ознак монтажу, змін, втручання не виявлено. Враховуючи відсутність апаратури фіксації відеозапису, відповісти на питання «Чи є представлений носій інформації первинним оригіналом або копією» не представляється можливим.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 10 жовтня 2014 року (т. 1 а.с. 223-228), було відтворено обстановку на вул. М.Малиновського у м. Дніпрі, де сталося ДТП. В ході слідчого експерименту за вихідних даних, які зазначав ОСОБА_9 було встановлено відсутність обмежень видимості з місця водія автомобіля «Тойота Ленд Круізер» та можливість бачити автомобіль «Таврія».

Згідно протоколу пред`явлення трупу для впізнання від 17 квітня 2013 року (т. 1 а.с. 50), ОСОБА_4 в трупі невстановленого чоловіка, який загинув під час ДТП 15 квітня 2013 року на АДРЕСА_2 , впізнав свого сина ОСОБА_13 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 688/115-Е від 15 березня 2015 року (т. 1 а.с. 60-67), на підставі даних судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_13 при дослідженні трупа виявлено:

- численні термічні опіки ІІ-ІV ступеня із загальною площею опікових ран більше 90%, з ділянками обвуглювання м`яких тканин тіла та кісток, з прогоранням до грудної та черевної порожнин з евентерацією внутрішніх органів назовні, центрострімке витягування кліток покривного епітелію трахеї з викладанням кіптяви та мас еритроцитів, ознаки дії високих температур на слизову оболонку гортані (ядра частини клітин епітелію витягнуті перпендикулярно поверхні, помірна базофілія колагенових волокон підслизового шару гортані), ознаки дії високих температур на внутрішні органи, наявність кіптяви у просвітку гортані, трахеі та бронхів.

- інфільтруючий крововилив у товщі м`яких тканин в проекції лівого тазостегнового суглобу з розповсюдженням на задньо-зовнішню поверхню лівого стегна.

- окремі групи клітин з пінявистою цитоплазмою у паренхімі печінки, помірна деліпідізація клітин клубкової зони кори наднирників, вогнищеві крововиливи у товщі сосочкових м`язів серця (плями Мінакова).

Тілесні пошкодження у вигляді термічних опіків м`яких тканин тіла утворилися за життя потерпілого, незадовго до настання смерті, від дії високих температур, можливо відкритим полум`ям, не виключено, що в термін та за обставин зазначених у постанові слідчого, тобто за умов дорожньо-транспортної події, при зіткненні транспортних шляхових засобів пересування поміж собою, з послідуючим загоранням автомобіля потерпілого. Тілесне пошкодження у вигляді інфільтруючого крововиливу у товщі м`яких тканин в проекції лівого тазостегнового суглобу та стегна прижиттєве, виникло незадовго до настання смерті, від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, можливо від дії виступаючих частин всередині салону автомобіля, під час дорожньо-транспортної пригоди.

Смерть його настала від численних термічних опіків ІІ-ІV ступеня із загальною площею опікових ран більше 90%, які ускладнилися опіковим шоком, що підтверджується прижиттєвістю опіків м`яких тканин тіла, які вціліли, наявністю ознак які вказують на прижиттєве перебування потерпілого у вогнищі пожежі кіптява у просвітку гортані, трахеї та бронхів, прижиттєві опіки слизової дихальних шляхів, карбокигемоглобін у крові в кількості 21%, а також морфологічними ознаками шокової реакції організму - вогнищеві крововиливи у товщі сосочкових м`язів серця (плями Мінакова), групи клітин з пінявистою цитоплазмою у паренхімі печінки, деліпідізація клітин клубкової зони кори наднирників.

За своїм характером тілесні пошкодження у вигляді термічних опіків тіла відносяться до категорії тяжких, що призвели до смерті потерпілого. Тілесне пошкодження у вигляді інфільтруючого крововиливу у товщі м`яких тканин в проекції лівого тазостегнового суглобу та стегна відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень та не має причинного зв`язку з настанням смерті потерпілого.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_13 не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аліловий спирти.

До матеріалів кримінального провадження додано копію посвідчення водія категорії «В», «С1» та «С» на ім`я ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 49).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 49), власником автомобіля «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_11 .

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т. 1 а.с. 24) вбачається, що станом на 20:30 год. 15 квітня 2013 року у ОСОБА_9 ознак сп`яніння не виявлено.

Оцінюючи наявні докази, суд виходить з того, що учасниками судового провадження не оспорюються сам факт ДТП, її місце, учасники та наслідки.

Стороною захисту обґрунтування невинуватості ОСОБА_9 зводиться до відсутності його вини у ДТП, оскільки він, навіть за умов дотримання вимог ПДР України, не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а винуватим в ДТП є лише ОСОБА_13 , який створив для ОСОБА_25 аварійну ситуацію.

На обґрунтування цієї позиції сторона захисту посилається на:

- недопустимість доказу долученої до матеріалів кримінального провадження карти пам`яті з відео реєстратора, яка отримана з порушенням встановленого порядку без ухвали слідчого судді, належним чином не опечатана, що унеможливлює її ідентифікацію, а в подальшому була оглянута за участі працівників правоохоронних органів;

- недопустимість доказу висновку комплексної судової експертизи відео-, звукозапису, фототехнічної, транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи № 4175/4176/4177/6717 від 18 червня 2014 року, який був здійснений на підставі вихідних даних, що були встановленій експертним шляхом згідно наданого на дослідження відеозапису, який містився на недопустимому доказі вищевказаній карті пам`яті з відео реєстратора;

- недопустимість доказу - висновку додаткової судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису № 9132 від 12 січня 2017 року, який здійснений експертом за відсутності апаратури фіксації відеозапису.

Оцінюючи доводи сторони захисту в частині, що стосується карти пам`яті з відео реєстратора, суд виходить з того, що згідно протоколу огляду місця ДТП від 15 квітня 2013 року, карта пам`яті була вилучена під час огляду місця події.

Допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_16 , який проводив вилучення карти пам`яті відео реєстратора, показав, що ця карта була темно-синього чи темно-фіолетового кольору, і одразу після вилучення опечатана ним.

Факт вилучення та опечатування карти пам`яті відео реєстратора підтвердила свідок ОСОБА_17 , яка приймала участь у зазначеній слідчій дії в якості понятої.

Факт вилучення карти відео реєстратора також підтвердили свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , при цьому обидва показали, що карта пам`яті була надана слідчому власником ОСОБА_21 добровільно.

Той факт, що свідок ОСОБА_18 , який також приймав участь у огляді місця ДТП у якості понятого, не пам`ятає, як вилучалася карта пам`яті, зазначену обставину не спростовують, оскільки відповідний протокол огляду місця ДТП був підписаний ним без зауважень, та цю обставину підтвердили інші учасники слідчої дії.

Той факт, що за твердженням свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_20 карта пам`яті в відео реєстраторі була чорного кольору, а до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу долучена карта пам`яті темно синього кольору, також цієї обставини не спростовує, оскільки всі допитані судом з цього приводу свідки ( ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 ) описали темний колір корпусу карти пам`яті, а відмінності в показах пояснюються особливостями світлосприйняття.

Свідок ОСОБА_24 підтвердила, що картка пам`яті була опечатана на час її огляду 20 квітня 2013 року за участі вказаного свідка в якості понятої.

З огляду на викладене, не зазначення в протоколі огляду місця ДТП факту опечатування вилученої карти пам`яті не є перешкодою для ідентифікації зазначеного речового доказу судом.

Крім цього, після перегляду в судовому засіданні відеозапису ДТП, що містився на зазначеній карті пам`яті (файл «17530075.AVI»), свідок ОСОБА_21 показав, це саме той відеозапис, який був зафільмований на його відео реєстратор, а свідок ОСОБА_24 показала, що це саме той відеозапис, який вона переглядала у якості понятої 20 квітня 2013 року.
Суд був позбавлений можливості достовірно визначити питання щодо того, чи є зазначений файл з відеозаписом оригіналом чи копією через неможливість встановлення місцезнаходження відео реєстратора, який на момент ДТП знаходився на автомобілі «ДАФ», д/н НОМЕР_4 . Відповідне доручення органу досудового розслідування було надане ухвалою суду від 06 червня 2016 року (т. 5 а.с. 51-52), і за повідомленням СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 20 червня 2016 року (т. 5 а.с. 100-101), в ході проведених слідчих (розшукових) дій встановити місцезнаходження вказаного судом відео реєстратора на виявилось можливим.

Доводи захисту щодо залучення слідчим понятими під час огляду карти пам`яті працівників правоохоронних органів судом відхиляються, оскільки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які на час проведення слідчої дії працювали прибиральницями, не можуть бути розцінені судом як працівники правоохоронного органу в розумінні ч. 7 ст. 223 КПК України.

З оцінених судом в сукупності вищезазначених доказів у суду відсутні підстави для обґрунтованих сумнів в тому, що надана суду в якості речового доказу карта пам`яті є відмінною від тієї, яка була вилучена з відео реєстратора ОСОБА_21 . Такий доказ отриманий із передбаченого процесуальним законом джерела, з дотриманням передбаченої законом процедури і є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо можливих монтажу, втручання чи інших змін в відеозапис, що міститься в файлі «17530075.AVI» на вказаній карті пам`яті судом відхиляються, оскільки за висновком додаткової судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису № 9132 від 12 січня 2017 року, програмно-апаратними засобами, що є у розпорядженні експерта, при дослідженні відеофайла «17530075.AVI» ознак монтажу, змін, втручання не виявлено.

Такий висновок експерта ґрунтується на тому, що при дослідженні аудіопотоку відеофайла та відеозображення не встановлені ознаки, характерні для монтажу запису (різка зміна спектрального складу, стрибкоподібна зміна рівня запису, зміна супутнього акустичного середовища тощо), імпульсні звукові сигнали, характерні для слідів перехідних процесів (службові сигнали початку / закінчення / зупинки відеозапису), різкі стрибки рівня запису, різка зміна / переривання сюжету зйомки, зміни форматів відеозображення, переривання, різкі зміни таймеру.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_26 підтвердила дійсність зазначеного висновку.

В своєму висновку експерт виконала вимоги чинного порядку проведення експертного дослідження, зазначила використану методику та навела належні і достатні обґрунтування здійснених висновків. Експерт була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КПК України.

Під час перегляду відеозапису в судовому засіданні також встановлено, що відеозапис не містить різких змін чи переривань сюжету зйомки, переривань чи різких змін таймеру.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави ставити такий висновок під сумнів.

Заперечення сторони захисту щодо вказаного висновку в частині неможливості проведення такої експертизи за відсутності апаратури фіксації відеозапису, що на думку сторони захисту підтверджується листами експертних установ (т. 5 а.с. 239-241), судом відхиляються, оскільки неможливість проведення такого експертного дослідження певною експертною установою не виключає можливості проведення експертизи іншою експертною установою, а обґрунтованості оспорюваного висновку експерта оцінка надана вище.

Суд враховує, що за висновком експерта за результатами проведення експертизи відео звукозапису № 7693/13-35 від 09 жовтня 2013 року (т. 1 а.с. 125-128), питання щодо наявності або відсутності ознак монтажу у досліджуваному відео звукозаписі, зафіксованому у файлі «17530075.AVI», не вирішувалось, оскільки в розпорядження експерта не надано технічних засобів відео звукозапису, що використовувались для фіксації вказаного вище файлу. Наданий на дослідження відео звукозапис «17530075.AVI» має постійний відео потік зі швидкістю 30 кадрів на секунду, формат запису файлу - AVI, розмір кожного кадру складає 1280*720 пікселів, а тривалість запису 05 хвилин 02 секунд. Частота кадрів в секунду на наданому відеозаписі складає 30 кадрів/с.

Суд виходить з відсутності суттєвих розбіжностей у зазначеному висновку експертизи та додаткової судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису № 9132 від 12 січня 2017 року, оскільки у першому висновку експертизи питання щодо наявності або відсутності ознак монтажу у досліджуваному відео звукозаписі по суті не вирішувалося, а обґрунтування неможливості проведення експертного дослідження певною експертною установою судом наведене вище.

Заперечення сторони захисту щодо недопустимості доказу висновку комплексної судової експертизи відео-, звукозапису, фототехнічної, транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи № 4175/4176/4177/6717 від 18 червня 2014 року, є похідними від заперечень недопустимості використання в якості доказу карти пам`яті та відеофайлу, що міститься на ній і таким доводам судом вже надана оцінка. Будь яких інших обґрунтованих зауважень щодо висновку експерта учасниками судового розгляду не висловлено і суд не вбачає підстав ставити цей висновок під сумнів.

Суд враховує, що за висновком судово-автотехнічної експертизи № 70/27-70 від 25 березня 2014 року (т. 1 а.с. 166-170), в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тайота Ленд Круізер» ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12,3 та 12,4 Правил дорожнього руху України. Зупиночний шлях автомобіля «Тойота Ленд Круізер» при екстреному гальмуванні в умовах місця події дорівнює 59.1…..56.5 км/год. В умовах даної події водій автомобіля «Тойота Ленд Круізер» ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307» рухаючись з фактичною швидкістю руху.
В тому разі якщо в умовах місця події швидкість руху автомобіля «ЗАЗ 110307» була 10.0 км/год - в умовах даної події водій автомобіля «Тойота Ленд Круізер» ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткненню з автомобілем «ЗАЗ 110307» рухаючись зі швидкістю 60.0 км/год, своєчасно застосувавши екстрене гальмування.
В тому разі якщо в умовах місця події швидкість руху автомобіля «ЗАЗ 110307» була 12.0 км/год - в умовах даної події водій автомобіля «Тойота Ленд Круізер» ОСОБА_12 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307» рухаючись зі швидкістю 60.0 км/год.
При заданому механізмові події дії водія автомобіля «Тойота Ленд Круізер» ОСОБА_27 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, однак данні невідповідності, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.
В тому разі якщо в умовах місця події швидкість руху автомобіля «ЗАЗ 110307» була 10.0 км/год - при заданому механізмові події дії водія автомобіля «Тойота Ленд Круізер» ОСОБА_28 не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР України, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

В тому разі, якщо в умовах місця події швидкість руху автомобіля «ЗАЗ 110307» була 12.0 км/год - при заданому механізмові події дії водія автомобіля «Тойота Ленд Круізер» ОСОБА_28 не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР України, що з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ 110307» ОСОБА_13 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Тойота Ленд Круізер» для водія автомобіля «ЗАЗ 110307» ОСОБА_13 визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому їх виконати. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ЗАЗ 110307» ОСОБА_13 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної події.
Зазначений висновок експерта в частині оцінки дій водія ОСОБА_9 суперечить висновкам комплексної судової експертизи відео-, звукозапису, фототехнічної, транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи № 4175/4176/4177/6717 від 18 червня 2014 року.

Усуваючи зазначені розбіжності суд виходить з того, що висновок судово-автотехнічної експертизи № 70/27-70 від 25 березня 2014 року ґрунтувався, в тому числі, на вихідних даних, отриманих під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 .

Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 17 січня 2014 року (т. 1 а.с. 157-161), останній вказав ділянку вул. М.Малиновського у м. Дніпрі, де сталося ДТП, місце зіткнення транспортних засобів. В ході слідчого експерименту були проведені заміри, необхідні для проведення авто технічної експертизи.

Суд враховує той факт, що під час досліджених судом слідчих експериментів як від 17 січня 2014 року, так і від 10 жовтня 2014 року, ОСОБА_9 приймав участь у вказаних слідчих діях в якості свідка, та в подальшому отримані під час слідчих експериментів докази були покладені в обґрунтування його ж обвинувачення.

Разом з тим, ґрунтуючись на приписах ч. 1 ст. 458 КПК України, суд враховує обов`язковість висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові № 5-360кс15 від 09 червня 2016 року, та з урахуванням відсутності даних, які б давали підстави вважати, що при проведенні цих слідчих експериментів слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_9 , або слідчий у будь-якій формі примушував би останнього до визнання своєї винуватості у ДТП, у суду відсутні і підстави для визнання таких доказів недопустимими в порядку п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України.

При цьому, висновки комплексної судової експертизи відео-, звукозапису, фототехнічної, транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи № 4175/4176/4177/6717 від 18 червня 2014 року здійснені на підставі об`єктивних даних, які були встановлені експертним шляхом згідно наданого на дослідження відеозапису, а на не на підставі суб`єктивних даних, повідомлених ОСОБА_9 .

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_26 підтвердили дійсність своїх висновків і суд, за наведених обставин, в цій частині надає перевагу висновку комплексної судової експертизи відео-, звукозапису, фототехнічної, транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи № 4175/4176/4177/6717 від 18 червня 2014 року.

Доводи сторони захисту щодо наявності в ДТП вини водія ОСОБА_13 судом враховуються, оскільки факт порушення останнім вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилося в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, встановлено висновком експерта.
При цьому суд, керуючись приписами ч. 6 ст. 368 КПК України, враховує висновки Верховного Суду України, викладені, зокрема, у постанові № 5-218кс15 від 05 листопада 2015 року.
Так, об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК, включає три обов`язкові ознаки:
а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху);
б) суспільно небезпечні наслідки (заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень);
в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.
У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.
Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у випадках, коли ДТП сталися за участі двох водіїв транспортних засобів, особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.
На таку особливість у правозастосуванні орієнтує Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Суд також враховує, що згідно положень пункту 1.4 Правил дорожнього руху України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила. Отже ОСОБА_9 , рухаючись прямолінійно з постійною швидкістю по одній смузі руху, був вправі розраховувати, що інші транспортні засоби перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконаються, що це буде безпечним і не створить йому перешкод або небезпеки а також, що перед розворотом з його смуги руху завчасно займуть відповідне крайнє положення на проїзній частині.
Суд виходить з того, що за встановлених судом фактичних обставин, водій ОСОБА_13 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилося в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, і мав технічну можливість уникнути зіткнення, виконавши зазначені вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, оскільки у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому їх виконати.
Саме дії водія ОСОБА_13 та недодержання ним вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України створили для ОСОБА_9 аварійну обстановку.
При цьому, ОСОБА_9 , виявивши на своїй смузі руху автомобіль «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебував під керуванням ОСОБА_13 , не прийняв заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та продовжив рух.
Доводи ОСОБА_9 про те, що він намагався уникнути зіткнення та об`їхати перешкоду, спростовуються переглянутим відеозаписом, а його доводи про те, що він вжив заходів екстреного гальмування, спростовуються відсутністю слідів гальмування на проїзній частині до місця зіткнення транспортних засобів, що встановлено протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього, які ОСОБА_9 та іншими учасниками слідчої дії підписані без зауважень.
Оскільки ОСОБА_9 навіть при обраній швидкості руху в 75 км/год мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем потерпілого шляхом застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, порушення ОСОБА_13 вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та створення ним аварійної обстановки для ОСОБА_9 не звільняє останнього від обов`язку виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, за наявності технічної можливості для цього, та від відповідальності за невиконання зазначених вимог, однак буде враховане судом при призначенні покарання.
Решта доводів сторони захисту ґрунтуються на хибному тлумаченні приписів КПК України та судомі відхиляються.
Таким чином, вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, діючи зі злочинною необережністю, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 .
Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є необережним закінченим злочином; вищезазначені обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: наявність причинного зв`язку із настанням ДТП як діянь ОСОБА_9 , так і ОСОБА_13 , того, що саме дії ОСОБА_13 створили для ОСОБА_9 аварійну обстановку, і останній мав дуже обмежений часовий проміжок (не більше п`яти секунд) для розрахунку траєкторії руху автомобіля «ЗАЗ», прийняття рішення про спосіб уникнення аварійної ситуації та вжиття заходів до її уникнення, при тому, що сам ОСОБА_13 таких обмежень не мав; характер та ступінь тяжкості невідворотних наслідків у вигляді смерті потерпілого; кількість потерпілих від дій ОСОБА_9 ; відомості про особу обвинуваченого.
Останній є особою, раніше не судимою (т. 1 а.с. 107), у вчиненому злочині не розкаявся, має постійне місце проживання (т. 1 а.с. 231) та роботи, де характеризується позитивно (т. 1 а.с. 103-106, тричі притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-1 КУпАП, але ще в 2009-2010 роках (т. 1 а.с. 92), на обліку лікаря психіатра не перебуває (т. 1 а.с. 69).

На підставі викладеного, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є основне покарання у виді позбавлення волі, без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами,оскільки підстави для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З огляду на зазначене, враховуючі вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, участь (внесок) кожного з учасників ДТП у спричинення злочинного наслідку, ті факти, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, виключно позитивно характеризується, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.
На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 2944 грн. (т. 1 а.с. 124), 294,84 грн. (т. 1 а.с. 165), 6529 грн. (т. 1 а.с. 178), 2643 грн. (т. 5 а.с. 183) що загалом становить 12410,84 грн.
Згідно вимог ст. 100 КПК України, речові докази:

- транспортний засіб «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 слід повернути спадкоємцям ОСОБА_13 ;

- транспортний засіб «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_1 слід повернути володільцю;

- карту пам`яті «Transcend», об`ємом 32 GB, синього кольору, серійний номер НОМЕР_7 слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. 374 КПК України,
ПРИСУДИВ:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 12410 (дванадцять тисяч чотириста десять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки.

Речові докази:

- транспортний засіб «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів 4-го МВМ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 00108) передати спадкоємцям ОСОБА_13 ;

- транспортний засіб «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити останньому;

- карту пам`яті «Transcend», об`ємом 32 GB, синього кольору, серійний номер НОМЕР_7 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

10.03.2017