[1] АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора в провадженні на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2016 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000185 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою з підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Таке рішення суд мотивував тим що, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому, зокрема у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою, а у правовій кваліфікації зазначено, що останній заволодів чужим майном шляхом обману, що вказує на неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Окрім цього, в обвинувальному акті, не зазначено, що ОСОБА_5 при вчиненні злочинів, зокрема в період з 2002 по 2005 р.р. шахрайські дії по заволодінню грошовими коштами ОСОБА_8 в особливо великих розмірах вчинені ним на території Обухівського району Київської області та в подальшому в період 2006 року в м.Києві заволодіння шахрайським способом грошовими коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в великих розмірах, - діяв з єдиним умислом. Що вказує на невірну кваліфікацію, оскільки, в даному випадку, при сукупності злочинів, кожен з них підлягає окремій кваліфікації. При цьому, особливо тяжкий злочин вчинений поза межами територіальної юрисдикції судів м.Києва.

Крім цього, у кримінальному провадженні заявлені цивільні позови усіма потерпілими, які не були долучені до обвинувального акту та відсутні розписки ОСОБА_5 про їх отримання.

Водночас, суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті є посилання на неіснуючу валюту - СІЛА, а також звернув увагу на те, що слід визначитися з постановою щодо перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч. 4

ст. 190 КК України на ч. 2 ст. 192 КК України.

Тому, на думку суду, вказані недоліки унеможливлюють призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор в провадженні, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу суду, повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4

ст. 190 КК України у повній мірі відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, правову кваліфікацію цього правопорушення з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені нормами КПК України.

При цьому, висновок суду про недотримання вимог ст. 291 КПК України, з посиланням на те, що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення, на даній стадії судового розгляду є передчасним.

До початку апеляційного розгляду від потерпілого ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2016 року щодо ОСОБА_5 разом з апеляційною скаргою, від якого (клопотання) потерпілий відмовився в ході судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора в провадженні і просив її задовольнити, обвинуваченого, захисника та потерпілого, які заперечували проти її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначено в ч. 2 ст. 291 КПК України та додатків до нього, передбачених ч. 4 ст. 291 КПК України.

Таким чином, на думку колегії суддів, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ст. 291 КПК України.

Такими, на думку колегії суддів, є недотримання прокурором п.п.2,3

ч. 4 ст. 291 КПК України щодо неприєднання до обвинувального цивільних позовів потерпілих та розписки підозрюваного про отримання їх копій, що є обґрунтованою підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Крім цього, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд послався, в тому числі, на неконкретність пред`явленого обвинувачення, невірну правову кваліфікацію та неіснуючу валюту.
Проте, повертаючи обвинувальний акт прокурору, з зазначених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до правової кваліфікації дій обвинуваченого, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.
Крім цього, у відповідності до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
В зв`язку з чим вказівка в ухвалі суду про необхідність вирішення питання про долю постанови щодо перекваліфікації дій ОСОБА_5 з

ч. 4 ст. 190 КК України на ч. 2 ст. 192 КК України також виходить за межі судового розгляду, тим більше підготовчого судового засідання.
Що стосується неіснуючої валюти, то вказане є опискою та не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

За наведеного вищевказані підстави підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора в провадженні задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2016 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000185 щодо ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України повернуто прокурору змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали суду посилання щодо неконкретності обвинувачення, правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190 КК України чи ч. 2 ст. 190 КК України та неіснуючої валюти.

В решті цю ухвалу залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1952/2016
Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1