Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

6 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2016 року скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на дії та бездіяльність старшого слідчого Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000882 повернута.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що скарга не підлягає розгляду в цьому суді, оскільки орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Голосіївського районного суду м. Києва, що відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.304 КПК України є підставою для повернення скарги.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою:

- визнати бездіяльність слідчих другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, яка полягає у невиконанні вимог ч.4 ст.278 КПК України стосовно внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) дати відправлення в порядку, передбаченому КПК України для вручення повідомлень, повідомлення про підозру та роз`яснення прав підозрюваної ОСОБА_8 , а саме, 28.03.2016 року незаконною;

- зобов`язати компетентну особу другого слідчого відділу слідчого управління Головної ________________________________________

Справа № 11-сс/796/4170/2016
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1
військової прокуратури Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000882 вчинити дії стосовно внесення до ЄРДР відомостей про дату відправлення в порядку, передбаченому КПК України для вручення повідомлень, повідомлення про підозру та роз`яснення прав підозрюваної ОСОБА_8 ;

- визнати бездіяльність слідчих другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про невручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру в зв`язку з направленням повідомлення на поштову адресу, до якої ОСОБА_8 не має відношення, незаконною;

- зобов`язати компетентну особу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000882 вчинити дії стосовно внесення до ЄРДР відомостей про невручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру в зв`язку з направленням повідомлення на поштову адресу, до якої ОСОБА_8 не має відношення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України оскаржив бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а саме.

25.03.2016 року заступником начальника четвертого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.255 КК України, в якому вказана адреса: АДРЕСА_1 . Особисто ОСОБА_8 повідомлення не вручалось, і лише 28.03.2016 року направлено слідчим рекомендованим листом на поштову адресу: АДРЕСА_2 , до якої ОСОБА_8 не має відношення. Як наслідок, лист 04.05.2016 року повернувся поштою до Генеральної прокуратури України у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

03.08.2016 року захисник подав клопотання про поновлення права на захист ОСОБА_8 шляхом вручення їй письмового повідомлення про підозру відповідно до вимог КПК України і 10.08.2016 року отримав постанову про відмову в задоволенні клопотання. Оскільки органом досудового розслідування порушено вимоги ст.278 КПК України стосовно порядку врученні особі письмового повідомлення про підозру та роз`яснення прав підозрюваного, а також порядку внесення відомостей про ці події до ЄРДР, незважаючи на вимоги захисту, вважає, що органом досудового розслідування вчинено бездіяльність.

Постановою прокурора групи прокурорів прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 від 08.09.2016 року було відмовлено у задоволенні його клопотання від 05.09.2016 року про здійснення процесуальних дій, і після отримання 14.09.2016 року її копії, 26.09.2016 року він подав скаргу на бездіяльність до Печерського районного суду м. Києва, яка ухвалою слідчого судді від 24.10.2016 року повернута як така, що не підлягає розгляду в цьому суді. 04.11.2016 року подав аналогічну скаргу до Голосіївського районного суду м. Києва, яка повернута з тих же підстав.

Враховуючи те, що другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України відповідно до структури, що затверджена наказом Генерального прокурора України № 55шц від 16.07.2015 року, не існує, а за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114, знаходиться лише поштова скринька, а так само за адресою, вказаною в ухвалі слідчого судді: м. Київ, вул. Командарма Каменєва, 8-а, знаходиться Військова прокуратура Київського гарнізону, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що 04.11.2016 року захисник ОСОБА_7 подав до Голосіївського районного суду м. Києва скаргу на дії та бездіяльність слідчого, в якій просив: визнати дії слідчого з невиконання вимог ст.ст.276, 278 КПК України стосовно вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру, роз`яснення прав підозрюваної, невнесення до ЄРДР відомостей про невручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру незаконними; зобов`язати компетентну особу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000882 вчинити дії стосовно внесення до ЄРДР відомостей про невручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру відповідно до вимог закону, вчинити дії з виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_8 і набуття нею статусу підозрюваної, поновити порушене право на захист і вручити ОСОБА_8 письмове повідомлення про підозру та ознайомити з відповідними правами відповідно до вимог закону.

В ухвалі слідчий суддя послався на положення ст.38 КПК України, яка дає визначення органу досудового розслідування, п.1 Перехідних положень КПК України, яким передбачено повноваження щодо досудового розслідування слідчими органів прокуратури, і дійшов висновку, що оскільки статтею 38 КПК України не визначено органом досудового розслідування слідчі відділи прокуратури, а Перехідними положеннями КПК України передбачено повноваження слідчих прокуратури в частині повноважень здійснення досудового розслідування відповідних злочинів та в частині визначення підслідності згідно з ч.4 ст.216 КПК України, то місце проведення досудового розслідування визначається за правилами ст.218 КПК України, тобто слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000882 є Головна військова прокуратура Генеральної прокуратури України, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Командарма Каменєва, 8-а, в межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва, слідчий суддя повернув скаргу.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

З висновками про те, що скарга ОСОБА_7 не підлягає розгляду в Голосіївському районному суді м. Києва, колегія суддів не погоджується, і вважає, що вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані не були.

У відповідності з ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

Зі змісту п.18 ч.1 ст.3, ч.6 ст.9, ч.2 ст.132, ст.303 КПК України випливає, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

При цьому, з огляду на положення ст.38 КПК України, органом досудового розслідування є слідчий підрозділ, підрозділ детективів тощо, тобто структурна одиниця правоохоронного органу, а не сам правоохоронний орган.

Відповідно до п.1 Перехідних положень КПК України до введення в дію положень ч.4 ст.216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, ? щодо злочинів, передбачених ч.4 ст.216 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.10 Закону України «Про Прокуратуру» у структурі регіональних прокуратур утворюються підрозділи, управління та відділи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановами Генерального прокурора України від 24.05.2016 року, від 26.05.2016 року здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000882 доручено слідчим другому слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, розташуванням якого у відповідності з наказом Генерального прокурора України № 183 від 23.05.2016 року є приміщення за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114, яке знаходиться у Голосіївському районі м. Києва.

Оскільки захисник оскаржив дії та бездіяльність слідчого органу досудового розслідування, яким у кримінальному провадженні є другий слідчий відділ слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Голосіївського районного суду м. Києва, то скарга була подана до належного суду.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, ухвала слідчого судді не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам провадження, що згідно з ст.ст.407, 409, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції, і задоволення апеляційної скарги захисника в цій частині.

Частиною 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, предметом оскарження може бути бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.11.2016 року захисник ОСОБА_7 оскаржив до слідчого судді дії та бездіяльність слідчого, яка, як на його думку, полягала в незадоволенні клопотання в частині вручення ОСОБА_8 письмового повідомлення про підозру у відповідності з вимогами закону, та неприйнятті рішення в частині вимог про внесення до ЄРДР відомостей про невручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру та роз`яснення прав підозрюваної.

У скарзі ОСОБА_7 вказує, що письмове повідомлення ОСОБА_8 про підозру було направлено не в день її складання і на адресу, до якої його підзахисна не має відношення, а тому відповідного процесуального статусу вона не набула, а так само про неповноту та невідповідність інформації в ЄРДР дійсним обставинам справи.

На переконання колегії суддів, ОСОБА_7 не оскаржує бездіяльність слідчого з невчинення процесуальних дій, обов`язок здійснити які закон пов`язує з певними строками, оскільки зміст та вимоги скарги, свідчать лише про незгоду з діями слідчого, які, як на думку захисника, не відповідають вимогам ст.278 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Колегія суддів вважає, що захисник оскаржує бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню під час досудового розслідування, а тому у відкритті провадження за його скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року, якою скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на дії та бездіяльність старшого слідчого Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України повернуто, скасувати.

Відмовити у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 на дії та бездіяльність старшого слідчого Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3