Справа № 183/6921/16
№ 1-кп/183/317/17
В И Р О К
іменем України
21 березня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0004600 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березники Пермської області Російської Федерації, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19.05.2009 року Новомосковським міськрайонний судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 30.08.2010 року Новомосковським міськрайонний судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднане покарання за попереднім вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2009 року, до покарання 2 роки позбавлення волі;
- 03.11.2010 року Новомосковським міськрайонний судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання за попереднім вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2009 року до покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
31.08.2012 року згідно з постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська звільнений від відбування покарання умовно-достроково, з не відбутим строком 8 місяців 27 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:
В середині жовтня 2016 року ОСОБА_4 у невстановлений під час досудового розслідування час, знаходячись на вул. Робоча в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, знайшов споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД - 5, промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин, та два запали типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які відносяться до категорії боєприпасів. Знаючи, що в нього не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими речовинами та бойовими припасами, у цей момент в нього виник злочинний умисел спрямований на придбання зазначених предметів шляхом привласнення знайденого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в середині жовтня 2016 року, у невстановлений під час досудового розслідування час, знаходячись на вул. Робоча в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, привласнив вище знайдені боєприпаси та вибухові речовини, таким чином придбав споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД - 5, промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин, та два запали типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 промислового виготовлення без передбаченого законом дозволу, після чого, без передбаченого законом дозволу, переніс зазначені вище предмети до місця свого мешкання по АДРЕСА_1 , та почав їх зберігати в сараї, розташованому за вищевказаною адресою.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 10 листопада 2016 року близько 12.00 годин ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання взяв раніше знайдені боєприпаси та вибухові речовини та без передбаченого законом дозволу, тримаючи їх безпосередньо при собі, переніс їх на перехрестя вулиць Шевченко та Новоселівської в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками поліції та під час огляду місця події у ОСОБА_4 вилучено з кишень куртки один конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД - 5, промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин та два запали типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які відносяться до категорії боєприпасів.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання та придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також обвинувачений пояснив, що він ішов по вул. Робочій в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, де на дорозі побачив дві гранати і запали до гранат, які лежали окремо. Взявши дані гранати і запали до них, він поклав їх до карману і відніс до себе додому: на АДРЕСА_1 , де зберігав їх в сараї до листопада 2016 року. В листопаді 2016 року він вирішив піти на ставок «глушить» рибу. Але по дорозі його затримали працівники поліції, які вилучили ці гранати. У скоєному він щиро кається, шкодує, що вчинив злочин.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу,доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,який є тяжким злочином.

Крім того, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
Однак, обставиною, яка пом`якшує покарання суд, визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а самеу виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю один рік шість місяців, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД - 5, промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин, та два запали типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які відносяться до категорії боєприпасів, слід знищити.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 527,76 грн. (висновок експерта від 18.11.2016 року № 28/5.2-327).
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме: споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД - 5, промислового виготовлення, що відноситься до категорії вибухових речовин, та два запали типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які відносяться до категорії боєприпасів, знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 527,76 грн.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1