Справа № 183/1023/16
№ 1-кп/183/406/16
В И Р О К
іменем України
06 грудня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001207, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого водієм ТОВ «Юридична компанія Едвайс», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :
27 грудня 2015 року о 13 годині 50 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-210700-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , рухався зі швидкістю не менш ніж 65,4 км/год. по пров. Волгоградському м. Новомосковська Дніпропетровської області зі сторони вул. Леніна у напрямку вул. Волгоградської. Під час руху водій ОСОБА_5 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян та проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, маючи об`єктивну можливість виявити малолітнього пішохода ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку руху вказаного автомобіля, своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості та застосування екстреного гальмування, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого на проїзній частині дороги навпроти будівлі №30 по пров. Волгоградському м. Новомосковська Дніпропетровської області, скоїв наїзд передньою боковою правою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ-210700-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на малолітнього пішохода ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі ;

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.;

п. 12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) пішоходу ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у виді: саден на лівій половині голови та обличчя, великої зяючої забійної рани в лівій скроневій області і на лівій щоці, крововиливів в м`яких тканинах лівої скроневої області голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки та в шлуночки мозку, забою скроневих часток головного мозку, саден та синців в області лівої гомілки і лівого гомілковостопного суглобу, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, заподіяні тупими твердими предметами, незадовго до настання смерті.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП, що призвело до заподіяння потерпілому ОСОБА_7 вказаних тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Пояснив, що добровільно відшкодував потерпілій спричинену їй шкоду.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що 27.12.2015 року вона була на роботі, а її малолітній син ОСОБА_7 залишався вдома з бабусею. Вона не була свідком події ДТП та нічого з цього приводу пояснити не може. Просила призначити обвинуваченому покарання без реального позбавлення волі. Свій цивільний позов просила залишити без розгляду, оскільки спричинена їй шкода була відшкодована обвинуваченим.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, в судовому засіданні судом були досліджені докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а саме:

- витяг з кримінального провадження № 0001207 від 29.01.2016 року, згідно якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2015 року було внесено відомості за фактом ДТП 27.12.2015 року по пров. Волгоградському м. Новомосковська Дніпропетровської області за участю автомобіля «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , та пішохода ОСОБА_9 , внаслідок чого від отриманих тілесних ушкоджень останній помер;

- протоколу огляду місця ДТП від 27.12.2015 року, схема та фото таблиця до нього, в ході проведення якого було оглянуто місце ДТП біля будівлі №30 по пров. Волгоградському м. Новомосковська Дніпропетровської області, виявлено сліди гальмування легкового автомобіля, фрагмент скла з тонуючою плівкою, сліди схожі на кров на дорожньому покритті, та вилучено фрагмент скла з тонуючою плівкою;

- постанова про визнання речовими доказами від 27.12.2015 року, згідно якої вилучений під час огляду місця ДТП 27.12.2015 року фрагмент вітрового скла автомобіля з фрагментом тонуючої плівки визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову речових доказів СУ ГУНП України в Дніпропетровській області;

- протокол огляду місця події від 27.12.2015 року та фото таблиця до нього, в ході проведення якого було оглянуто автомобіль «ВАЗ 2107» д/н НОМЕР_1 , на правій боковій частині автомобіля виявлені пошкодження, та за результатами огляду вилучено автомобіль «ВАЗ 2107» д/н НОМЕР_1 , рукоятка з ручки перемикання швидкостей, мікрочастинки з водійського сидіння, потожирові речовини з рульового колеса, сліди пальців рук;

- постанова про визнання речовими доказами від 27.12.2015 року, згідно якої вилучені під час огляду 27.12.2015 року рукоятка з ручки перемикання швидкостей, мікрочастинки з водійського сидіння, потожирові речовини з рульового колеса, сліди пальців рук визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову речових доказів СУ ГУНП України в Дніпропетровській області;

- постанова про визнання речовими доказами від 27.12.2015 року, згідно якої вилучений під час огляду 27.12.2015 року автомобіль «ВАЗ 2107» д/н НОМЕР_1 визнано речовим доказом та передано на зберігання до Новомосковського ВП;

- протокол огляду трупу від 27.12.2015 року в ході якого було оглянуто труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та виявлені тілесні ушкодження на лівій частині голови та обличчі;

- протокол огляду від 28.12.2015 року в ході якого було оглянуто DVD-R диск з відеозаписом з відеореєстратора автобуса «ЛАЗ» д/н НОМЕР_3 за 27.12.2015 року, який добровільно надав ОСОБА_10 ;

- постанова про визнання речовими доказами від 28.12.2015 року, згідно якої DVD-R диск з відеозаписом з відеореєстратора автобуса «ЛАЗ» д/н НОМЕР_3 за 27.12.2015 року, добровільно наданий ОСОБА_10 , визнано речовим доказом;

- висновок експерта № 575/Е від 04.01.2016 року відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді: саден на лівій половині голови та обличчя, великої зяючої забійної рани в лівій скроневій області і на лівій щоці, крововиливів в м`яких тканинах лівої скроневої області голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки та в шлуночки мозку, забою скроневих часток головного мозку, саден та синців в області лівої гомілки і лівого гомілковостопного суглобу, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, заподіяні тупими твердими предметами, незадовго до настання смерті. Причиною смерті ОСОБА_7 явилася закрита внутрішньочерепна травма, яка супроводжувалася крововиливами під м`які мозкові оболонки і в шлуночки головного мозку, забоєм головного мозку, що привело до здавлення, набряку мозку. Ушкодження на трупі могли утворитися внаслідок наїзду легкового автомобіля на потерпілого, як вказано у постанові. Імовірно за все, потерпілий був звернутий лівою боковою або передньою поверхнею тіла до автотранспортного засобу, що підтверджується локалізацією тілесних ушкоджень. Враховуючи наявність вираженого трупного заклякання та динаміку зміни забарвлення трупних плям, встановлені при експертизі трупу, можливо стверджувати, що смерть настала не більш ніж за одну добу до проведення експертизи. По судово-медичним даним не уявляється можливим встановити в якому положенні (стоячи, сидячи чи лежачи) перебував пішохід ОСОБА_7 в момент наїзду автомобілем. По судово-медичним даним не уявляється можливим встановити рухався або стояв потерпілий. Судово-токсикологічним дослідженням крові трупа не виявлені етиловий, метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти;

- акт медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №613 від 27.12.2015 року та висновок №1/613 від 27.12.2015 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до яких у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено;

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.12.2015 року за участю свідка ОСОБА_11 , в ході проведення якого остання розповіла і показала про обставини ДТП 27.12.2015 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.01.2016 року за участю свідка ОСОБА_12 , в ході проведення якого останній розповів і показав про обставини ДТП 27.12.2015 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.01.2016 року за участю свідка ОСОБА_5 , в ході проведення якого останній розповів і показав про обставини ДТП 27.12.2015 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.01.2016 року за участю свідка ОСОБА_13 , в ході проведення якого останній розповів і показав про обставини ДТП 27.12.2015 року;

- висновок судової автотехнічної експертизи №70/27/29-63/64 від 25.01.2016 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2107» ОСОБА_5 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху. Згідно варіанту 1 механізму ДТП (згідно показань ОСОБА_5 та ОСОБА_13 ) свідчення водія ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_13 в частині швидкості руху автомобіля «ВАЗ 2107» перед наїздом на пішохода 50 км/год. з технічної точки зору не спроможні, оскільки швидкість руху автомобіля «ВАЗ 2107» згідно довжини слідів гальмування шин коліс перед гальмуванням становила не менш ніж 65.4…66.4 км/год., як це встановлено розрахунковим шляхом. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 2107» ОСОБА_5 не відповідали вимогам дорожнього знака 3.29 Правил дорожнього руху. Оцінити дії водія ОСОБА_5 згідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху та чи знаходиться (не знаходиться) встановлена невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам дорожнього знака 3.29 Правил дорожнього руху в причинному зв`язку з ДТП не надається можливим.

Згідно варіантів 2,3 механізму ДТП (згідно показань свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 ) у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 2107» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 2107» ОСОБА_5 не відповідали вимогам дорожнього знака 3.29 Правил дорожнього руху, проте встановлена невідповідність з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП;

- висновок експерта № 35 від 23.02.2016 року відповідно до якого при комісійній судово-медичній експертизі по матеріалам кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_7 комісією експертів встановлені тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма, крововиливи під м`які мозкові оболонки в скроневих ділянках праворуч і ліворуч (5х4 см, 8х6 см), розповсюджені дифузні субарахноїдальні крововиливи на іншому протязі, ділянки забою головного мозку в сірій речовині обох скроневих ділянок, крововилив у шлуночки мозку, помірно виражений набряк мозку, м`яких мозкових оболонок, зяюча забійна рана лівої скроневої області з переходом на ліву щічну, крововилив в м`яких покривних тканинах голови з внутрішньої сторони лівої скроневої області, 4 садна в тім`яній, лобній області ліворуч, на лівій боковій поверхні спинки носу, підшкірний крововилив навколо забійної рани розмірами 15х5 см, забій грудної клітини з субплевральними численними інтраальвеолярними крововиливами у легенях, 2 смугастих садна вертикально розташованих позаду від забійної рани, 3 смугастих садна на тлі синця на внутрішній поверхні нижньої третини лівої гомілки і гомілкоступного суглобу. Встановлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів в ліву половину голови та обличчя, грудну клітину, або при ударі цими ділянками тіла о такі предмети. Встановлені тілесні ушкодження не несуть характерологічних властивостей травмую чого предмету, тому конкретизувати його немає можливості. З урахуванням пошкоджень, встановлених на автомобілі ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 , відомих матеріалів справи щодо обставин ДТП, тілесні ушкодження могли бути спричинені від дії виступаючих частин правої бокової поверхні автомобіля, що рухався, при ударі в ліву бокову поверхню голови, обличчя, грудної клітини з наступним падінням на тверде покриття ґрунту. Характер тілесних ушкоджень, їх вираженість, свідчить, що вони виникли у короткий термін, незадовго до настання смерті. Сукупність тілесних ушкоджень в області голови та обличчя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент первинної судово-медичної експертизи трупу (28.12.2015 року, 11.40 год.), з урахуванням даних протоколу огляду трупа, складеного 27.12.2015 року, смерть ОСОБА_7 настала невдовзі після ДТП, яка відбулася 27.12.2015 року о 13.50 год.

Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень (ліва половина голови, обличчя), під час контакту з транспортним засобом в момент наїзду ОСОБА_7 був повернутий лівою поверхнею голови, обличчя та грудної клітини до виступаючих частин правої бокової поверхні автомобіля, що рухався, відповідно до тіла потерпілого, в напрямку зліва направо.

Від допиту свідків сторона обвинувачення відмовилась, обвинувачений та представник потерпілої проти цього не заперечували і не наполягали на допиті свідків. Тому, за згодою всіх учасників процесу допит свідків не проводився.

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому, дослідивши та проаналізувавши висновок судової автотехнічної експертизи №70/27/29-63/64 від 25.01.2016 року з трьома варіантами механізму ДТП, суд надає перевагу висновкам експерта відповідно до варіантів 2 і 3, оскільки вони ґрунтуються на показаннях очевидців ДТП свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які не є зацікавленими особами в результатах розгляду справи, а їх показання за основними показниками механізму ДТП узгоджуються між собою та доповнюють одне одного. В той же час, висновок експерта згідно варіанту 1 механізму ДТП ґрунтується виключно на показаннях ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_13 , які є близькими родичами, можуть бути зацікавленими в результатах розгляду справи. До того ж, достовірність показань цих осіб під час слідчого експерименту щодо механізму ДТП викликає обґрунтовані сумніви, оскільки, згідно їх показань, вони не бачили самого моменту як наїзду на пішохода, так і до цього, а їх показання згідно висновку експерта в частині швидкості руху автомобіля «ВАЗ 2107» перед наїздом на пішохода 50 км/год. з технічної точки зору не спроможні.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив тяжкий необережний злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, має постійне місце проживання, працює, одружений і має на утриманні малолітню дитину. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що ґрунтується на визнанні останнім факту вчинення злочину, дійсному, відвертому визнанні своєї провини у вчиненому, щирому жалю з приводу цього та осуду своєї поведінки. Суд також визнає пом`якшуючою покарання обставиною добровільне відшкодування обвинуваченим потерпілій спричиненої їй матеріальної та моральної шкоди, що підтверджується як поясненнями самої потерпілої, так і матеріалами кримінального провадження. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Тому, з урахуванням обставин вчинення злочину та його тяжких наслідків у вигляді смерті малолітнього потерпілого, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами. Однак, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, позиції потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, у даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди, завданої ДТП, в сумі 200 000 гривень, а також судові витрати у виді послуг адвокатів в сумі 5 500 гривень. Позов обґрунтований тим, що внаслідок ДТП загинув її малолітній син ОСОБА_7 у зв`язку з чим їй була спричинена моральна шкода, яка виразилися у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з втратою свого єдиного сина. Однак, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що обвинувачений повністю відшкодував спричинену їй шкоду та просила залишити її позов без розгляду, надала суду відповідну письмову заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Оскільки КПК України не передбачає вирішення судом питання про залишення позову без розгляду за заявою позивача, суд вважає за необхідне застосувати положення ЦПК України з цього питання.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. У зв`язку із наведеним, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди слід залишити без розгляду.

Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 1227,60 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, залишити без розгляду.

Речові докази:

1) автомобіль «ВАЗ 210700-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання до Новомосковського ВП, повернути його законному власнику ОСОБА_6 ;

2) DVD-R диск з відеозаписом з відеореєстратора автобуса «ЛАЗ» д/н НОМЕР_3 за 27.12.2015 року, добровільно наданий ОСОБА_10 , зберігати в матеріалах кримінального провадження;

3) фрагмент вітрового скла автомобіля з фрагментом тонуючої плівки, вилучений під час огляду місця ДТП 27.12.2015 року, знищити;

4) рукоятка з ручки перемикання швидкостей, мікрочастинки з водійського сидіння, потожирові речовини з рульового колеса, сліди пальців рук, вилучені з автомобіля «ВАЗ 210700-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 під час огляду 27.12.2015 року, знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи (висновок №70/27/29-63/64 від 25.01.2016 року) в сумі 1 227 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно, після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1