Справа № 465/917/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/783/930/16 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 29-30 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. та за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь НДКЦ при УМВС у Львівській області витрати за проведення експертиз в сумі 589,68 грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 у 2014 році у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, маючи умисел на підроблення документа та використання завідомо підробленого документа, вніс у бланк декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 » неправдиві відомості, а саме: в п.3 «Інформація про відповідальну особу - інженера з технічного нагляду» вказано, що технічний нагляд здійснювався інженером технічного нагляду ОСОБА_10 , Наказ 146/ж від 27.12.2010; у п.8 «Інформація про відповідальних осіб генерального проектувальника: головного архітектора проекту, особи що здійснює авторський нагляд», вказано, що авторський нагляд здійснювався головним архітектором проекту ОСОБА_11 , Наказ №54/ж від 20.11.2012 року; у п.11 «Інформація про об`єкт» зазначено дату початку будівництва - 26.10.2006 року, а дату закінчення будівництва - 25.07.2012 року.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 у 2014 році у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на використання завідомо підробленого документа, подав для реєстрації в ІДАБК у Львівській області декларацію про готовність об`єкта в експлуатацію «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 », в якій містяться неправдиві відомості.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області покликається на те, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.

Наголошує, що відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Аналогічні положення містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зазначає, що суд першої інстанції призначивши ОСОБА_7 покарання окремо за ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України, порушив вимоги ч. 1 ст. 70 КК України та не призначив остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Просить вирок Франківського районного суду м. Львова від 29-30 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 КК України, ч.4. ст. 358 КК України і призначити йому покарання: за ч.1 ст. 358 КК України штраф у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн., за ч.4. ст. 358 КК України штраф у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., в решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
П.1 ч.1 ст. 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 358 КК України та ч.4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції в порушення зазначених вимог, призначивши окремо покарання ч.1 ст. 358 КК України та ч.4 ст. 358 КК України, не призначив остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю чи частково та ухвалити новий вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
засудила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 29-30 червня 2016 року відносного ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. та за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 остаточно визначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4