УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю : представника ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду

м. Києва

клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Девелоперська Компанія» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 9 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Девелоперська Компанія» (далі-ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія») в особі директора ОСОБА_5 27 червня 2017 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 9 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, а саме : земельну ділянку площею 2,5 га з кадастровим номером :01:039:0002, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 , яка перебуває на праві оренди у ОСОБА_6 із встановленням обмеження у виді заборони проведення будівельних робіт.
В обґрунтування клопотання зазначають,що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київської області ОСОБА_7 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 9 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України та накладено арешт на земельну ділянку площею 2,5 га з кадастровим номером :01:039:0002,розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ,яка перебуває на праві оренди у ОСОБА_6 із встановленням обмеження у виді заборони проведення будівельних робіт.
ОСОБА_6 є замовником будівництва об`єктів нерухомого майна,розташованих на вказаній земельній ділянці, а ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» генеральним підрядником.
Зазначають,що арешт на земельну ділянку накладено необґрунтовано,без врахування загальних засад кримінального провадження,усталеної практики Європейського суду з прав людини,рішеннями якої неодноразово наголошувалось на непорушності права власності,дії принципу верховенства права та забезпечення справедливого балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи,під час втручання державного органу на мирне володіння майном.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 94,132,173 КПК України ,якими передбачено,що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів ,що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди,завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб,розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважають необґрунтованим висновок слідчого судді щодо необхідності накладення арешту.

Зазначають,як і викладено в ухвалі слідчого судді про арешт майна, земельна ділянка площею 2,5 га з кадастровим номером :01:039:0002, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відведена під будівництво та перебуває у користуванні замовника ОСОБА_6 згідно договору оренди земельної ділянки від 23 березня 2016 року, договору про внесення змін до договору оренди від 15 липня 2016 року. Зазначене твердження виключає, що відповідна земельна ділянка є об`єктом протиправних дій, здобута злочинним шляхом або є знаряддям злочину, носієм відомостей про злочин. Вважають,що земельна ділянка не може бути об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину, оскільки відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням заборони будівництва та відповідно земельною ділянкою.
Зазначення в ухвалі слідчого судді існування загрози, що у разі невжиття заходів забезпечення кримінального провадження, незаконне будівництво буде продовжено, права на земельну ділянку можуть бути відчужені, грошові кошти отримані внаслідок реалізації прав на майбутні квартири привласнені забудовником, після чого будинок не введуть в експлуатацію, внаслідок чого буде завдана шкода громадянам, які інвестують у будівництво свідчить про те, що ініціюючи такий запобіжний захід як арешт земельної ділянки із встановленням обмеження у виді заборони проведення будівельних робіт орган досудового розслідування діє всупереч інтересам громадян, створюючи штучні перешкоди у будівництві їхнього майбутнього житла, оскільки більша частина прав на квартири у цьому будинку є придбаною.
Посилається на те, що ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» будівництво ведеться з дотриманням встановленого законом порядку,підприємство має усі необхідні дозвільні документи для виконання будівельних робіт.
Також посилаються на те, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 7 квітня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року, зупинена дія рішення Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Київській області №403 від 19 грудня 2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт», декларацій про початок виконання будівельних робіт, наказу Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Київській області №425 від 19 грудня 2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт».
Крім того вказують,що встановлення обмеження в користуванні та розпорядженні суперечить вимогам ч.11 ст.170 КК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Втім, накладенням арешту на земельну ділянку із встановленням обмежень у вигляді заборони проведення будівельних робіт фактично заборонено ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» здійснювати господарську діяльність у формі будівельно-монтажних робіт за адресою : Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петропавлівська Борщагівка, вул.Садова, 51, згідно Договору генерального підряду від 2 березня 2016 року.
Внаслідок накладення арешту на земельну ділянку ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» вимушено припинило роботу, врази збільшуються збитки за кожен день простою, інвестори обурені втручанням в хід будівництва та створення перешкод у будівництві.
Представник ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі.

Слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , який входить до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000087, в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає обґрунтованим накладення арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває на праві оренди у ОСОБА_6 із встановленням обмеження у виді заборони проведення будівельних робіт, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року та потреба у арешті земельної ділянки на даний час не відпала.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , вивчивши та дослідивши матеріали клопотання та матеріали, що були підставою для накладення арешту майна, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУ НП в Київській області

здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 9 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, за фактом незаконного,самовільного,всупереч установленому законом порядку здійснення забудовником ЖК «Празький квартал-2» будівельних робіт по АДРЕСА_1 .

Судовим розглядом встановлено, що також вбачається із матеріалів клопотання, ОСОБА_6 є орендарем земельної ділянки загальною площею 2,5 га з кадастровим номером :01:039:0002, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 , яка передана йому в оренду для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, що підтверджується договором оренди землі від 23 березня 2016 року та договором від 15 липня 2016 року про внесення змін до вказаного договору оренди землі. ОСОБА_6 є замовником будівництва об`єктів нерухомого майна, розташованих на вищевказаній земельній ділянці.
Відповідно до договору генерального підряду №02/03/2016 від 2 березня 2016 року, укладеному між «Замовником» ОСОБА_6 та ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» як «Генеральним підрядником»,ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» виступає підрядником будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудованими нежитловими приміщеннями,що знаходяться за проектною адресою по вул. Садова,№51-А,корпуси 1,2,3, №51-Б,корпуси 1,2, №51-В, корпуси 1,2 в
АДРЕСА_1 .
Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження,серед яких є арешт майна.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав,свобод та законних інтересів осіб,а також умов ,за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року

(справа №761/19985/17 , провадження №1-кс/761/12371/2017) було задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 про арешт майна,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 9 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, накладено арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 ,яка перебуває на праві оренди у ОСОБА_6 із встановленням обмеження у виді заборони проведення будівельних робіт.
Як визначено в ухвали слідчого судді від 14 червня 2017 року ,арешт на земельну ділянку накладено з урахуванням правової кваліфікації кримінального правопорушення,за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження,що на переконання слідчого судді,стало достатніми підставами для арешту зазначеної у клопотанні земельної ділянки.

При цьому в ухвалі слідчого судді про арешт майна від 14 червня 2017 року слідчим суддею не зазначена мета такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на земельну ділянку ,не викладені підстави відповідно до положень ст.170 КПК України .

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається,що розгляд клопотання про накладення арешту здійснювався у відсутності користувача земельної ділянки ОСОБА_6 ,який є забудовником, ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія»,який є підрядником будівництва ЖК «Празький квартал-2», на підставі ч.2 ст. 172 КПК України .

Проте,під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна ,слідчим не надано суду доказів на підтвердження того,що вказана земельна ділянка була отримана у користування злочинним шляхом,відповідне майно,на яке накладено арешт ,не відповідає критеріям статті 96-2 КК України.

В порушення ч.3 ст.170 КПК України,жодних ознак,визначених ч.1 ст.98 КПК України,що арештована земельна ділянка може набути статусу саме речових доказів у кримінальному провадженні №0000087,слідчим при розгляді клопотання не наведено,так само як і не наведено належних процесуальних доказів,які б такий відповідний статус майна підтверджували.

Також,незважаючи на значну тривалість досудового розслідування,слідчим не підтверджено обставин можливої причетності ОСОБА_6 ,ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія» до вказаного кримінального провадження чи факту перебування у власності,користуванні підозрюваного,обвинуваченого або іншого учасника кримінального провадження вказаної земельної ділянки.

В той же час,ухвалою Київського окружного адміністративного суду про вжиття заходів забезпечення позову від 7 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_6 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області,треті особи - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСОБА_8 ,Громадська організація «Кияни Об`єднуємось», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, приписів та зобов`язання вчинити певні дії зупинена дія рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області №403 від 19 грудня 2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт» шляхом внесення до єдиного реєстру документів,що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі,скасування та анулювання зазначених документів, інформації/даних щодо реєстрації : декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 року за №КС 32, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 року за №КС 84, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 року за №КС 93, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 року за №КС 02, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 року за №КС 08, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 року за №КС 15, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 року за №КС 25 до набрання законної сили рішенням у даній справі; зупинена дія наказу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області №425 від 19 грудня 2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт»- до набрання законної сили рішенням у даній справі ; зупинена дія припису Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності,будівельних норм,державних стандартів і правил від 15.12.2016 року № С-1512/2- до набрання законної сили рішенням у даній справі ; зупинена дія припису Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про зупинення підготовчих та будівельних робіт,які не відповідають законодавству,зокрема, будівельних норм,містобудівним умовам та обмеженням,затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки,виконуються без повідомлення,реєстрації декларації про початок її виконання або дозволу на виконання будівельних робіт від 15.12.2016 року №С-1512/1- до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року апеляційна скарга Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області залишена без задоволення,а ухвала Київського окружного адміністративного суду про вжиття заходів забезпечення позову від 7 квітня 2017 року залишена без змін.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень,володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП),заява №31107/96,п.58, ЕСНR 1999-ІІ.) Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»,від 22 вересня 1994 року, Series A №296-А,п.42,та «Кушоглу проти Болгарії»,заява №48191/99.пп.49-62,від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статі 1 Першого Протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти,якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»,пп.69 та 73, Series A №52). Іншими словами,має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами,які застосовуються,та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series A №98).

Частиною 10 ст.170 КПК України заборонено застосування арешту майна,якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача,крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З наявних доказів вбачається, що ОСОБА_6 підпадає під поняття добросовісного набувача та набув право володіння та користування земельною ділянкою законним шляхом. В той же час, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують,що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення ,пересування, передачі майна. Слідчим не надано доказів,що незастосування арешту майна може призвести до його пошкодження,псування тощо, також слід враховувати,що земельна ділянка відноситься до нерухомого майна, та приховати чи знищити останню неможливо.

Як убачається з досліджених матеріалів ,в межах даного кримінального провадження стосовно юридичної особи ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія»,який є підрядником будівництва ЖК «Празький квартал-2»» не застосовувались заходи кримінально-правового характеру. передбачені ст.96-3 - 96-6 КК України ,не внесені відомості до ЄРДР у відповідності до порядку ч.8 ст.214 КПК України ,жодну особу не повідомлено про підозру.

При вирішенні питання про скасування арешту майна слідчий суддя також враховує,що санкція

ст. 356 КК України не передбачає застосування покарання у виді конфіскації майна,спеціальну конфіскацію,в межах даного кримінального провадження не заявлено цивільний позов,досліджені матеріали кримінального провадження не містять достовірних даних про визначення розміру завданої шкоди.

Вирішуючи клопотання, необхідно враховувати загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України ,якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип співмірності, що не дотримано при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року з огляду на обсяг даних,які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та з приводу яких може здійснюватися досудове розслідування у відповідності до ч.3 ст. 214 КПК України, вагомості фактичних даних в матеріалах кримінального провадження в підтвердження обставин вчинення вказаного злочину, відсутності відомостей про завдану злочином шкоду.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання ТОВ «Будівельна Девелоперська Компанія», яке довело в суді ,що арешт на майно, а саме на земельну ділянку площею 2,5 га з кадастровим номером :01:039:0002, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинськй район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Садова,51, яка перебуває на праві оренди у ОСОБА_6 із встановленням обмеження у вигляді заборони проведення будівельних робіт, накладено необґрунтовано. Застосовані заходи забезпечення є передчасними та не відповідають принципу пропорційності та співмірності, що є підставою у відповідності до ч.1 ст. 174 КПК України для скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст.170,171,173,174 ,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Девелоперська Компанія» про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 9 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2017 року (справа №761/19985/17, провадження №1-кс/761/12371/2017), а саме: на земельну ділянку площею 2,5 га з кадастровим номером :01:039:0002, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває на праві оренди у ОСОБА_6 із встановленням обмеження у вигляді заборони проведення будівельних робіт.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1