Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

13 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційні cкарги обвинуваченого ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , та захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0014299 та вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами,

в с т а н о в и в :

Вказаним вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК України, та йому призначено покарання:

за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності; за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності; за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна, що належить йому на праві власності; за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді 2 років обмеження волі; за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 2 років обмеження волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, ОСОБА_2 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 є ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 22 жовтня 2014 року.
На підставі ч. 5 ст .72 КК України, ст. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», у строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_2 зараховано строк його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження (період з 13 жовтня 2014 року по строк приведення вироку до виконання з розрахунку, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі).
Цим же вироком ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК України, та йому призначено покарання: за п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності; за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності; за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 10 років позбавлення волі без з конфіскації майна, що належить йому на праві власності; за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді 2 років 6 місяців обмеження волі; за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 2 років 6 місяців обмеження волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, ОСОБА_3 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ч. 2 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом складання покарань, призначених даним вироком та вироком Дніпровського районного суду м Києва від 10 серпня 2001 року, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 ухвалено обчислювати з 23 жовтня 2014 року.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках на користь потерпілого ОСОБА_9 40700 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а саме: з ОСОБА_3 - 20350 грн. 00 коп., з ОСОБА_2 - 20350 грн. 00 коп.

Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
Не погодившись із вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_2 15 грудня 2016 р. подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції з підстав неповноти судового розгляду та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Також 15 грудня 2016 року на вищезазначений вирок надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_3 , в якій він, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження.
20 грудня 2016 року на вирок Дніпровського районного суду міста Києва надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , в якій він, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_2 перекваліфікувати з п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України; з ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України перекваліфікувати на ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України; а за ч. 3 ст. 357 та ч. 1 ст. 357 КК України ОСОБА_2 виправдати, пом`якшивши йому покарання.
Крім того, 20 грудня 2016 року на вирок суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , в якій захисник, зазначивши у мотивувальній частині апеляційної скарги про неналежність та недопустимість наведених у вироку доказів, та посилаючись на необхідність скасування вироку із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, просив вирок у частині визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК Українискасувати, а кримінальне провадження в частині пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу зазначених кримінальних правопорушень.
11 січня 2017 р. апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників на вирок суду першої інстанції разом із матеріалами кримінального провадження №0014299 надійшли до Апеляційного суду м. Києва та в цей же день передані судді-доповідачу.
Однак перевіркою відповідності апеляційних скарг вимогам ст. 396 КПК України виявились наявними перешкоди для відкриття у них апеляційного провадження.
Так, за правилами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Конкретні вимоги повинні бути сформульовані з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок чи ухвалу суду першої інстанції має право ухвалити, відповідно до положень, визначених ч. 1 ст. 407 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити вирок або ухвалу без змін;
2) змінити вирок або ухвалу;
3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;
4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;
5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;
6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Статтею 409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:
1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обгрунтованою;
3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
У відповідності до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції може скасувати обвинувальний вирок та закрити кримінальне провадження лише після встановлення обставин, передбачених статтею 284 КПК України.
Разом з тим, навівши у апеляційних скаргах підстави для скасування вироку, обвинувачений ОСОБА_2 не зазначив жодних з підстав для призначення нового розгляду кримінального провадження, які б відповідали вищезазначеному вичерпному переліку таких підстав, передбаченому ч. 1 ст. 415 КПК України, а обвинувачений ОСОБА_3 не вказав передбачених ст. 284 КПК України підстав для закриття кримінального провадження, та не зазначив конкретних доказів та аргументів на їх обґрунтування.
Вказані обставини є перешкодою для розгляду справи в апеляційному порядку по суті, оскільки згідно з ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_4 просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_2 перекваліфікувати з п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України; з ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України перекваліфікувати на ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України; а за ч. 3 ст. 357 та ч. 1 ст. 357 КК України ОСОБА_2 виправдати, пом`якшивши йому покарання.
Згідно ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі:
1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;
2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення;
3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення;
4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:
1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;
2) необхідності застосування більш суворого покарання;
3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;
4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Однак вказані вимоги захисником не враховані, оскільки, фактично порушуючи питання про зміну вироку суду першої інстанції шляхом зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_3 та застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення, захисник ОСОБА_4 у прохальній частині апеляційної скарги просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок,без наведення при цьому доводів на існування будь-якої з підстав для ухвалення нового вироку, передбачених ч. 1 ст. 420 КПК України.
При цьому, у апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просив за ч. 3 ст. 357 та ч. 1 ст. 357 КК України ОСОБА_2 виправдати, пом`якшивши йому покарання, що є взаємовиключним, та з такого формулювання прохальної частини апеляційної скарги неможливо встановити конкретні вимоги апеляційної скарги захисника.
Крім того, як убачається з викладеного у ч. 1 ст. 420 КПК України вичерпного переліку випадків ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку, такий вирок може бути тільки обвинувальним.
Також, з прохальної частини апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 убачається, що ним поставлені вимоги про скасування вироку суду першої інстанції повністю, у тому числі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , на захист якого у ОСОБА_4 відсутні повноваження.
Захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 порушував питання про скасування вироку відносно ОСОБА_3 та закриття кримінального провадження відносно нього.
У відповідності до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції може скасувати обвинувальний вирок та закрити кримінальне провадження лише після встановлення обставин, передбачених статтею 284 КПК України.
Підстави для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції визначені в ст. 409 КПК України, зокрема:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Порушуючи в апеляційній скарзі питання про скасування рішення суду, апелянт повинен указати конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, з урахуванням вищевказаних положень ч. 1 ст. 409 КПК України, які, на його думку, допущені при постановленні рішення, що оскаржується, і привести конкретні докази й аргументи в обгрунтування кожної позиції.
Зміст кожної з підстав скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції розкривається статтями 410 413 КПК України.
Крім того, порушуючи в апеляційній скарзі питання про закриття кримінального провадження, апелянт повинен указати конкретні підстави для закриття кримінального провадження і привести докази й аргументи в обгрунтування таких підстав.
З мотивувальної частини апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 убачається, що ним зазначені лише доводи про недопустимість та неналежність доказів, які суд першої інстанції поклав в основу вироку, а також про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_3 та необхідність скасування вироку із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. Такі доводи мотивувальної частини апеляційної скарги не узгоджуються з вимогами, викладеними в її прохальній частині.
При цьому, конкретні з підстав для скасування вироку, які б відповідали вищезазначеному переліку таких підстав, передбаченому ч. 1 ст. 409 КПК України, та підстави для закриття кримінального провадження, які б відповідали переліку таких підстав, передбаченому ст. 284 КПК України, захисником ОСОБА_5 у апеляційній скарзі не наведені.
Зазначене свідчить про не дотримання захисником ОСОБА_5 вимог,передбачених ст. 396 КПК України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.
Якщо особа усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений суддею-доповідачем, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду апеляційної інстанції. Протягом трьох днів після усунення недоліків апеляційної скарги і за відсутності перешкод суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
Оскільки апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок суду першої інстанції подані без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, що перешкоджає відкриттю апеляційного провадження, вони підлягають залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 396, 398, 399, 404, 409КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні cкарги обвинуваченого ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , та захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - залишити без руху.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_2 семиденний строк з дня отримання ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_3 семиденний строк з дня отримання ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.

Встановити захиснику ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 семиденний строк з дня отримання ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.

Встановити захиснику ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 семиденний строк з дня отримання ухвали для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.

Копію ухвали негайно надіслати обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , захисникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного
суду м. Києва ОСОБА_1