Справа № 317/1578/17
№/п 1-в/317/208/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 р.

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

за участю засудженого: - ОСОБА_4 ,

представника адміністрації - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Смирнове Куйбишевського району Запорізької області, українця, гр. України, освіта середня, не одруженого, маючий двох неповнолітніх дітей, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 17.12.2013 року вироком Пологівського районного суду Запорізької області за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 194, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, про заміну основного покарання на більше м`яке
ВСТАНОВИВ:
В травні 2017 р. до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , про заміну основного покарання на більше м`яке. В обґрунтування свого клопотання засуджений зазначив, що відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправа колонія (№99)», на даний час працює в цеху переробки поліетилену, за що має заохочення, а тому просив суд його клопотання задовольнити.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав своє клопотання в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Запевняв суд, що він дійсно став на шлях виправлення.
Судом також був зроблений запит до БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 та витребувані матеріали особової справи, характеристики на засудженого та відгуку на клопотання.
Відповідно до наданих до суду відгуку та характеристики на ОСОБА_4 , адміністрація ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» зазначила, що засуджений ОСОБА_4 з 17.08.2014 року відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)». За час відбування покарання засуджений має 5 заохочень за сумлінну поведінку та 1 стягнення у вигляді догани, яке погашене у встановленому законом порядку. На виробництві колонії працевлаштований різноробочим у бригаді №81 «Поліетилен». За характером спокійний та врівноважений, з іншими засудженими не конфліктний, не завжди виконує вимоги адміністрації колонії через свою неорганізованість, характеризується посередньо. За вироком суду має позов на суму 14 698,00 грн., який не відшкодовано. Адміністрація колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення в повній мірі.
В судовому засіданні, представник адміністрації БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_5 проти клопотання засудженого ОСОБА_4 заперечував.
Прокурор не заперечував проти клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 , вважає що засуджений довів свого виправлення.
Вивчивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що ОСОБА_4 , засуджений вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 17.12.2013 р. за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. 10.02.2016р. Запорізьким районним судом Запорізької області було винесено ухвалу про зарахування засудженому ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення відповідно до змін у ст.72 КК України.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_4 знаходиться з 18.04.2010 року.
Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 15.05.2010 р. знаходився в Запорізькому слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 15.08.2010 р. знаходився у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, допустив 7 порушень вимог режиму тримання, які виразились у зберіганні заборонених предметів та у нетактовній поведінці, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення накладене до набуття вироком законної сили, заохочень не мав.
З 05.11.2012 року знаходився в Запорізькому слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, допустив три порушення вимог режиму тримання, які виразились у зберіганні заборонених предметів та у нетактовній поведінці, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення накладене до набуття вироком законної сили, заохочень не мав.
З 08.10.2013 року знаходився у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, допустив одне порушення вимог режиму тримання, які виразились у зберіганні заборонених предметів та у нетактовній поведінці, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення накладене до набуття вироком законної сили, заохочень не мав.
З 17.08.2014 року по 26.09.2016 року відбував покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризувався посередньо, допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має три заохочення правами начальника установи та одне правами начальника відділення СПС.
З 26.09.2016 року проходив лікування у міжобласній лікарні при виправні колонії №20 м.Вільнянськ, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
З 25.10.2016 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)». За цей час отримав одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці правами начальника відділення СПС.
Однак суд зазначає, що наведений список стягнень у засудженого ОСОБА_4 , за кількості яких дванадцять, характеризують засудженого негативно, це дає підстави вважати, що особа на даний час намагається довести своє виправлення лише з метою отримати пільги, яка передбачена ст. 82 КК України але не доводить що особа щиро розкаюється у скоєному злочині та визнає свою провину.
Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.
Суду була надана довідка про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , відповідно до якої, засуджений працевлаштований, отримує заробітну плату, при цьому за наявністю позову в розмірі 14 698,00 грн, засуджений ніяким чином навіть не намагався хоча б частково його відшкодувати.
Згідно медичної довідки від 02.06.2017 року, яка була надана, ОСОБА_4 є працездатним, однак лікар зазначає, що ОСОБА_4 має розлад особистості та поведінки органічної етіології внаслідок черепно мозкової травми(2003р.), вживання алкоголю, хронічний геморой.
Відповідно до ст. 130 КВК України,засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Застосування заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 КК України передбачає відбування покарання особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення над нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Як вид покарання обмеження волі чинить подвійний вплив на засудженого: він обмежується у праві на вільне пересування та обрання місця проживання та обов`язково залучається до праці.
Зазначені діагнозі в медичній довідці дають суду підстави вважати, що ОСОБА_4 не зможе в повній мірі виконувати покладені на нього обов`язки.
ОСОБА_4 було два рази відмовлено в заохочувальних нормах, а саме:
- 31.03.2016 р. комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 100, 101 КК України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації;
- 31.03.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким;
05.04.2017 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно дострокового звільнення.
Жодне рішення комісії виправної установи про відмову в застосуванні заохочувальної норми, засудженим не оскаржене.
На підставі вищевикладеного суд не може зробити висновок, що засуджений ОСОБА_4 дійсно довів своє виправлення та відносно нього може бути застосована заохочувальна норма, передбачена ст. 82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.
Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, суд -
УХВАЛИВ:
В клопотанні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про заміну основного покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1