Справа № 183/6746/16
№ 1-кп/183/292/17
В И Р О К
іменем України
31 березня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000266 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побєда Оймяконського району Якутія Російська Федерація, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, судимого: 07.04.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 407 КК України до службового обмеження для військовослужбовців строком 1 рік з відрахуванням 15 % в дохід держави щомісячно із суми грошового забезпечення, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
Відповідно наказу № 180 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 04 вересня 2013 року ОСОБА_5 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на військову службу за контрактом та призначено на посаду кулеметника 3 парашутно-десантного відділення 2 парашутно-десантного взводу 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону у військовому званні «солдат».
В подальшому, відповідно наказу № 247 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 25 листопада 2013 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого стрільця парашутно-десантного взводу 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону.
Згідно із наказом № 149 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 05 грудня 2013 року солдату ОСОБА_5 присвоєно військове звання «старший солдат».
За наведених обставин, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст.ст. 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано в журналі «Голос України» від 04 березня 2015 року - № 39, зазначено, що до ст. 407 КК України внесено зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування. Тобто 05 березня 2015 року.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року старшого солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, а саме за самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, у період з 09 лютого по 03 березня 2015 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, до покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік з відрахуванням з грошового забезпечення 15% в дохід держави, у зв`язку з чим 08 квітня 2015 року ОСОБА_5 повинен був повернутися до військової частини НОМЕР_1 .
Однак, 08 квітня 2015 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
08 листопада 2016 року старший солдат ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону внаслідок чого злочин було припинено.
Таким чином, 08 квітня 2015 року старший солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини, в умовах особливого періоду, до 08 листопада 2016 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_5 вину визнав повністю, за місцем служби характеризується задовільно, за місцем мешкання та навчання характеризується виключно позитивно, вчинив злочин у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин хвороба матері, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни, у сукупності із обставинами, які пом`якшують покарання, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, дає суду підстави для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 рік 4 місяці.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2015 року остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 рік 6 місяців.

Строк покарання рахувати з моменту затримання з 08.11.2016 року.
Зарахувати в строк відбування покарання, час знаходження під вартою з 08.11.2016 року по 31.03.2017 року включно, на підставі ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні тримання у дисциплінарному батальйоні.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя ОСОБА_1