Номер провадження: 11-сс/785/374/17
Номер справи місцевого суду: 522/4459/17,1-кс/522/4260/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2017 року, якою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеси, громадянина України, із вищою освітою, працюючого заступником директора ПП «Інтертранссервіс», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, в рамках кримінального провадження №0000180 відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, вказав, що з огляду на особу підозрюваного, який має стійкі соціальні зв`язки, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мати та батька похилого віку, постійне місце роботи та проживання, де позитивно характеризується, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, слідчий суддя вважав недоведеним, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому вважав відсутніми підстави для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначив, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки є незаконною та необґрунтованою, посилаючись на таке:

- під час розгляду вказаного клопотання у судовому засіданні прокурором та слідчим доведені ризики передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а саме: вчинення трьох окремих злочинів, в тому числі особливо тяжкого, існує ризики незаконного впливу останнього на потерпілу, свідків, підозрюваного ОСОБА_10 шляхом залякування як особисто так і через інших осіб, з метою примусу надання показів на його користь, працюючи на посаді у ДП МОУ «ОЗБМ» ОСОБА_7 має зв`язки із працівниками підприємства та має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню;
- судом не враховано, що ОСОБА_7 має закордонний паспорт та на протязі 2012-2017 років неодноразово виїздив за кордон та в будь-який час може покинути територію України з метою переховування від органу досудового розслідування та суду;
- судом при розгляді клопотання не врахована практика Європейського суду з прав людини, в тому числі, що підозра ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах повністю підтверджена доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним ризикам.
З огляду на викладене прокурор просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 3750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 млн. грн.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України на данній стадії провадження сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Апеляційний суд вважає обгрунтованими висновки слідчого судді про те, що прокурор не довів наявність обставин, передбачених ст.194 ч.1 п.3 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого з огляду на наступне.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

У відповідності до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, мотивована тим, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, враховуючи те, що він перебував на керівній посаді ДП МОУ «ОЗБМ» та особисто знайомий зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим існує ризики незаконного впливу останнього на потерпілу, свідків, підозрюваного ОСОБА_10 .

Натомість, апеляційний суд вважає слушними твердження сторони захисту про те що, органом досудового розслідування не надано доказів того, що ОСОБА_7 має намір переховуватись від слідства та суду, оскільки є громадянином України, проживає разом дружиною та малолітніми дітьми за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно прибув до органів досудового розслідування та у судові засідання суду першої та апеляційної інстанції.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 має закордонний паспорт та на протязі 2012-2017 років неодноразово виїздив за кордон та в будь-який час може покинути територію України з метою переховування від органу досудового розслідування та суду, апеляційний суд вважає припущеннями, які не підтвердженні належними доказами.

Більш того, відповідно до матеріалів провадження та пояснення захисника ОСОБА_8 кримінальне провадження по факту привласнення майна ДП МОУ «ОЗБМ» розпочато ще у 2014 році, та ОСОБА_7 неодноразово допитували по ньому у якості свідка, натомість, він не ухилявся від явки до органів досудового розслідування для проведення слідчих дій.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2017 року відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4