Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/207/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
ЄРДР № Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про залишення апеляційної скарги без руху
24.01.2017 року м. Кропивницький
Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , подану на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_4 за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ст. 70 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Судове рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку, зокрема, прокурором у кримінальному провадженні.

Дослідивши апеляційну скаргу, суддя-доповідач залишає її без руху.

Підставами того є наступне.

Вимогами ч. 1 ст. 399 КПК України передбачено: суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.

За змістом апеляційної скарги прокурора: прокурор вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції є незаконним через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При цьому, прокурор посилається на положення ст. 65 КК України та п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якими встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Також прокурор зазначає, до якої категорії тяжкості відносяться кримінальні правопорушення, що їх, як встановлено судом, вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 , вказує, що ОСОБА_4 раніше судимий.

При цьому, прокурор переконаний, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць є вочевидь недостатнім для виправлення обвинуваченого, проте покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і три місяці буде достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

Однак, означені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, не містять обґрунтування із зазначенням того, чому саме призначення обвинуваченому покарання на два місяці більше, ніж його призначив суд, стане достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, і чому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць, як його визначено судом, на думку прокурора, не відповідає меті покарання.

Відсутні також і обґрунтування, зважаючи на текст вироку, де судом зазначалися при його ухваленні обставини ст. 65 КК України (оцінка правильності їх врахування судом першої інстанції на даній стадії провадження судом апеляційної інстанції не надається, зважується лише на наявність перерахування в оскаржуваному вироку таких обставин), - у чому саме, у такому випадку, полягає така незаконність чи необґрунтованість судового рішення, що, на переконання прокурора, призвела до призначення занадто м`якого, не відповідного закону, покарання обвинуваченому (у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць); тоді як запропоноване прокурором покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці відповідатиме загальним засадам призначення покарання і буде справедливим покаранням для обвинуваченого.

Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу, висуваючи вимоги скасувати ухвалений судом першої інстанції вирок як незаконний і ухвалити натомість новий, взагалі не зазначає, які докази має при цьому дослідити суд апеляційної інстанції.

Також, зауважується й на те, що прокурор у кримінальному провадженні просить визначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, застосовуючи положення ст. 70 КК України, однак при цьому не зазначає, відповідно до означеної норми закону України про кримінальну відповідальність, у який спосіб таке покарання, на переконання прокурора, має визначатись (у контексті ст. 70 КК України).

За наведених вище обставин апеляційне провадження в справі не може бути відкрито, тому апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без руху з встановленням строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 399 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , подану на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_4 за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України - залишити без руху.

Встановити прокурору у кримінальному провадженні строк для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали суду, - десять днів з дня отримання ним копії даної ухвали апеляційного суду.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надіслати прокурору.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2