АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008347 від 15.06.2016 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.03.1993 року Жовтневим районним судом міста Києва за ч.2 ст.141 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 27.03.1997 року Жовтневим районним судом міста Києва за ч.2 ст.229-6 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 28.12.1999 року Жовтневим районним судом міста Києва за ч.1 ст.196, ч.1 ст.229-6 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- 27.04.2001 року Бердичівський районним судом Житомирської області за ч.1 ст.183 КК України на 8 місяців позбавлення волі;

- 17.02.2004 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ч.1 ст.296 КК України на3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.04.2010 року Голосіївським районним судом міста Києва за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України на6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 30.01.2012 року Голосіївським районним судом міста Києва за ч.2 ст.307, ч.2 ст. 309 КК України на 5 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 10.08.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Києва, зареєстрованої та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 10.08.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів визначено, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
По справі вирішено питання про речові докази.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.
Вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винуватими у тому, що вони15.06.2016 року о 15 годині, перебуваючи в торговельному залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою м. Київ. вул. М. Раскової, 1-А, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою домовленістю, вчинили викрадення належного ФОП « ОСОБА_9 » майна.
За встановлених судом обставин ОСОБА_6 , діючи згіднорозподілених ролей, став відволікати увагу продавця вказаного магазину, а ОСОБА_7 взяла із стелажу браслет жіночий, закупівельною вартість 75 грн. та сорочку (вишиванку), закупівельною вартістю 170 грн., заховала вказані речі під одяг, в який була одягнена та, не розрахувавшись за вказаний товар, вийшла з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ФОП « ОСОБА_9 » матеріальної шкоди на загальну суму 245 гривень.
Крім цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 15.06.2016 року о 15 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , зустріли раніше незнайому їм ОСОБА_10 та вирішили заволодіти її майном шляхом шахрайства.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, діючи згідно розподілених ролей, ОСОБА_7 підійшла до ОСОБА_10 та, з метою ввести останню в оману, непомітно кинула на землю сувенірні грошові кошти.
Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 , побачивши, що за її діями спостерігає ОСОБА_10 , навмисно підняла сувенірні грошові кошти та поклала їх до своєї сумочки. В подальшому ОСОБА_7 підійшла до ОСОБА_10 та запитала, чи не втрачала вона грошові кошти. ОСОБА_10 повідомила, що вона грошових коштів не губила. В цей час ОСОБА_6 , діючи згідно заздалегідь відведеної йому ролі, підійшов до ОСОБА_7 і ОСОБА_10 та запитав, чи не знаходили вони грошових коштів, на що обидві жінки відповіли, що грошових коштів не знаходили.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 попросив ОСОБА_7 та ОСОБА_10 показати свої грошові кошти під приводом їх відшукання. ОСОБА_10 , нічого не підозрюючи, будучи введеною в оману, добровільно пред`явила ОСОБА_6 свої грошові кошти в сумі 1408 гривень. ОСОБА_6 , імітуючи перерахування грошових коштів, непомітно для ОСОБА_10 , сховав у свою записну книжку грошові кошти в сумі 1408 гривень, які належать ОСОБА_10 , а взамін поклав до гаманця ОСОБА_10 сувенірні грошові кошти.
Заволодівши шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 1408 гривень, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зникли, однак невдовзі були затримані працівниками поліції.
В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі винного.
Незважаючи на те, що вирок щодо ОСОБА_7 прокурором не оскаржується, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на її користь, а саме для пом`якшення призначеного їй покарання.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів вважає, що вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_7 підлягає зміні, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу винного.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання по ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, дані про особу винної, а саме те, що вона не одружена, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд обґрунтовано визнав її щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Колегія суддів вважає слушними доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції при призначенні їй покарання не було враховано добровільне відшкодування потерпілим завданої злочинами шкоди, про що свідчать наявні в матеріалах кримінального провадження розписки потерпілих ОСОБА_9 (т.1 а.с.124) та ОСОБА_10 (т.1 а.с.96), згідно з якими їм повернуто викрадені кошти та речі, і претензій вони не мають.

Зазначену обставину колегія суддів визнає такою, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 .

Діючи у відповідності до положень ч.2 ст.404 КПК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, встановлені судом першої та апеляційної інстанції дані про особу винної, обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь ОСОБА_7 , а саме для пом`якшення призначеного їй покарання за ч.2 ст.185 КК України до 1 року і 6 місяців позбавлення волі, оскільки призначене за вироком суду покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки є явно несправедливим через суворість. З призначеним покаранням по ч.2 ст.190 КК України колегія суддів погоджується, оскільки воно відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

Остаточне покарання ОСОБА_7 за правилами ч.1 ст.70 КК України необхідно визначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених ст.75 КК України підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, проте вважає за необхідне зменшити їй іспитовий строк до 2 років, який буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ст.409 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, змінити.
На підставі ч.2 ст.404 КПК України пом`якшити призначене ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання до 1 року і 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.190 КК України визначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненою від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3