Справа № 495/877/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0003698 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Будапешт Венгрія, громадянина України, росіянина, освіта спеціальна, не працюючого, холостого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2016 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 , повторно, будучи раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, з прямим умислом та корисливою метою, направленою на таємне викрадення чужого майна, під приводом аренди кімнати зайшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , де спілкувався за даним фактом з ОСОБА_5 під час спілкування ОСОБА_5 вийшла з будинку, а ОСОБА_3 залишився в ньому.

Скориставшись тим, що його дії залишаться непоміченими, ОСОБА_3 таємно, навмисно, з корисливих мотивів викрав майно ОСОБА_5 , а саме:

-мобільний телефон Самсунг GT-C33221», вартістю 1000 грн;

-ноут бук «НР 630», вартістю 2500 грн;

-сумку від ноут бука вартістю 100 гр;

-паспорт та трудову книгу на ім`я ОСОБА_5 які вартості не мають.

Всього ОСОБА_3 , таємно, навмисно з корисних намірів викрав майно ОСОБА_5 на загальну суму 3600 гривень, завдавши при цьому потерпілій шкоду на вищевказану суму, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що дійсно 20 грудня 2016 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, він, зайшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки викрав майно ОСОБА_5 що перераховане в обвинувальному акті, після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини злочину.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, тяжкість скоєного, негативну характеристику, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, враховуючи викладене суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення не можливе без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, і на підставі санкції даної статі призначити покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання та направлення до відбування призначеного покарання після набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Суддя :