справа № 488/4737/15-к
провадження № 1-кп/488/89/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2016 року
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , його законного представника - ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , розглянувши у судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Інгулка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, не працює, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
за ч.2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою, навчається на 4-му курсі Миколаївського політехнічного коледжу, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,-
за ч.2 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 22.09.1015 року ОСОБА_4 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 скоїли розбій за наступних обставин:
близько 22.00 години, з метою нападу, оздобившись електрошокером Police 20000KVBL,належним ОСОБА_11 з метою залякування та подолання спротиву потерпілої та маскою з метою приховування обличчя, зроблену ОСОБА_11 з принесених із собою жіночих колгот, в яких останнім було зроблено прорізі для очей, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 підійшли до зупинки громадського транспорту Кульбакінський поворот, розташованої навпроти будинку №188 по пр.Богоявленському (Жовтневому) у м.Миколаєві, де перебували потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_12 . Переслідуючи корисливий мотив та бажаючи бути невпізнаним сторонніми особами, ОСОБА_11 натягнув капюшон собі на голову, ОСОБА_13 вдяг на обличчя маску, та вони підійшли до потерпілої ОСОБА_9 і ОСОБА_12 . ОСОБА_11 , погрожував потерпілій ОСОБА_14 застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я - застосувавши електрошокер до ліктя лівої руки потерпілої, внаслідок чого на її організм подіяв електричний струм та потерпіла відчула біль, коли ОСОБА_13 заволодів її особистим майном: жіночою сумочкою вартістю 500 грн., мобільним телефоном Samsung Galaxy Grand 2 вартістю 3 999 грн., сім-картами оператора мобільного зв`язку Life вартістю 20 грн., оператора МТС вартістю 20 грн., картою пам`яті Kingston 32GB вартістю 199 грн., грошовими коштами у сумі 60 грн., а усього - на загальну суму 4 798 грн., чим заподіяли потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на зазначену суму. З викраденим майном ОСОБА_11 та ОСОБА_13 з місця скоєння злочину втікли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні в інкримінованому злочині винним себе визнав частково, вважає, що скоїв разом із ОСОБА_13 грабіж, застосуванням насильства потерпілій вони не погрожували. Суду показав, що в цей день разом із ОСОБА_13 вони гуляли, він показував останньому електрошокер, який був у нього із собою. Коли підходили до зупинки громадського транспорту, побачили двох дівчат та вирішили їх пограбувати. Він дістав жіночі колготки, які придбав для своєї мами, відрізав один чулок, на іншому зробив склом із пляшки прорізі для очей та передав їх ОСОБА_13 , який одяг їх на голову з метою маскування. Він натягнув собі на голову капюшон. Вони підійшли до дівчат, ОСОБА_13 висмикнув сумку у потерпілої, та одночасно він ( ОСОБА_11 ) включив ліхтарик на електрошокері та посвітив ним в обличчя потерпілій, щоб відволікти її та бути невпізнаним. Після цього вони побігли. Із сумки потерпілої він забрав все майно та викинув її біля заброшеного будинку. Місце розташування даної сумки він показав в цей же день 22.09.2015 року співробітникам міліції, які її вилучили. Перелік та обсяг викраденого, що йому інкримінується, не заперечує.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 позицію свого довірителя підтримав. Вважає, що стороною обвинувачення не доведена кваліфікуюча ознака інкримінованого злочину - погроза застосування насильства до потерпілої, бо ні потерпілою, ні свідком ОСОБА_15 не було повідомлено жодних погроз з боку обвинувачених, а застосування насильства у вигляді електрошокеру обвинуваченим не інкримінується і дана обставина органом досудового розслідування, за думкою захисника, не доведена також. Навіть у разі визнання факту застосування електрошокеру, обвинувачення не містить доказів злочинної змови обвинувачених з цього приводу. Слідчі експерименти, проведені за участю обвинувачених, та протоколи даних слідчих дій проведені та складені у порушення вимог КПК України, тому є недопустимими. Так, підозрюваним не було роз`яснено ст.63 Конституції України, не зазначено всіх осіб, присутніх під час їх проведення, незрозуміло, ким ведеться фіксація слідчої дії та на якій підставі; не роз`яснено характеристики технічних засобів фіксації і носіїв інформації та такі носії не зазначено; в протоколах не зазначено, чим є додані до них диски; копія відеозапису у протоколі щодо ОСОБА_11 завірена особою, яка не проводила дану слідчу дію; додаток до протоколу склала особа, яка не проводила слідчий експеримент; слідчий експеримент проходить у формі допиту підозрюваного; відеозапис слідчої дії здійснюється в темну пору доби та не видно більшість учасників процесуальної дії; наявні суттєві шуми, що перешкоджало чіткому відтворенню всіх слів учасників; відеозапис є неповним, відсутня його остання частина, коли була знайдена сумочка потерпілої. Слідча дія проведена відразу після незаконного затримання ОСОБА_11 , під час якого на нього здійснювався тиск співробітниками поліції, оскільки з вечора 22.09.2015 року приблизно добу ОСОБА_11 фактично був затриманий співробітниками міліції, однак слідчим протоколу затримання відносно останнього складено не було. У зв`язку із викладеним, захисник просить призначити ОСОБА_11 покарання із застосуванням ст. ст.69, 75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні в інкримінованому злочині винним себе визнав частково, вважає, що скоїв разом із ОСОБА_11 грабіж, застосуванням насильства потерпілим вони не погрожували. Суду показав, що в цей день разом із ОСОБА_11 вони прогулювались, ОСОБА_11 йому показував електрошокер. Вони побачили на зупинці громадського транспорту двох дівчат. Перебуваючи за магазином, ОСОБА_11 передав йому колготки жіночі, де було ним зроблено прорізі для очей; він ( ОСОБА_13 ) одяг їх на голову. ОСОБА_11 пішов першим, він повинен був відволікти увагу дівчат та завести із ними розмову, він пішов за ним. Він міг не бачити і не чути, як ОСОБА_11 застосовував електрошокер, оскільки він бачив останнього не повністю, лише боковим зором та був дуже схвильований. Надалі, він висмикнув сумку у потерпілої та вони побігли, в провулку він віддав ОСОБА_11 сумку потерпілої. Перелік та обсяг викраденого, що йому інкримінується, не заперечує.
Після огляду відеозапису відтворення слідчого експерименту, ОСОБА_13 суду показав, що йому було відомо, що у ОСОБА_11 був при собі електрошокер, він йому показував його, однак вони не обговорювали, що будуть його застосовувати. ОСОБА_11 не застосовував при заволодінні майном потерпілої електрошокер.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 позицію свого довірителя підтримав, як і повністю підтримав і погодився із запереченнями та доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 .
Допитана у судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - його мати ОСОБА_8 дала виключно позитивну характеристику своєму синові. Суду показала, що вона із сином постійно проводить бесіди виховного характеру. Свою вину її син у вчиненні інкримінованого діяння визнає, усвідомив повністю та щиро кається.
Провина обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , не дивлячись на їх часткове визнання, повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів - показаннями потерпілої та свідків:
потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що в цей день близько 22-ї години вони із ОСОБА_12 сиділи на лавочці на зупинці громадського транспорту, спілкувались. До них підійшли двоє хлопців, перший із них, яким надалі виявився ОСОБА_11 , був у капюшоні, він підійшов до ОСОБА_15 та почав висмикувати у неї сумочку, яка висіла у неї на шиї. Подруга перестрибнула через лавочку та убігла. До неї підійшов хлопець у чорній масці з прорізями на очах, яким надалі виявився ОСОБА_13 , у нього був в руці електрошокер, коли він підходив до неї - на шокері був увімкнений ліхтарик, коли підійшов ближче - увімкнув шокер та надалі приставив його до ліктя її лівої руки, по тілу пішов електричний струм, вона відчула не сильний біль, обвинувачений вирвав у неї сумку та вони убігли. Дії обвинувачених щодо застосування до неї шокеру, вона розцінила, як погрозу своєму здоров`ю, внаслідок якої їй могли бути заподіяні тілесні пошкодження. Таку погрозу обвинувачених вона сприймала реально, бо була дуже налякана, відчувала страх та неспокій від таких дій обвинувачених, від яких її здоров`ю дійсно могла бути заподіяна шкода, тілесні ушкодження. Близько через пів години після нападу у неї заніміла рука, по якій було вдарено шокером, вночі рука боліла, вона вживала знеболювальні препарати. В цей же день міліцією ОСОБА_11 був затриманий, вони разом поїхали до заброшеного будинку, де останній вибросив сумочку. Надалі, співробітники міліції принесли їй ту сумку та показали, вона її впізнала. Моральну шкоду потерпіла обгрунтувала завданням обвинуваченими їй моральних страждань внаслідок скоєння відносно неї злочину, через побоювання за своє життя, пережиті почуття страху та тривоги, боязні самій залишатися вдома, а також порушенням звичайного побуту її життя, коли вона була вимушена систематично відвідувати органи міліції та суд у зв`язку із даною справою та на цей час залишати свою малолітню дитину, якій на час скоєння злочину виповнилося 1,5 роки із нянькою, та оплачувати роботу останній.
Свідок ОСОБА_12 суду показала, що в цей день разом із потерпілою вони сиділи на лавочці, до них підійшли двоє молодих хлопців. З лівого боку магазину вийшов один, став направлятися до неї. З правого боку магазину вийшов інший, у масці, у нього в руці був електрошокер та він прямував до потерпілої, при цьому шокер іскрив та тріщав. Хлопець намагався вирвати у неї сумочку, на що вона перестрибнула через лавку та побігла. Коли перетинула проїзну частину, хлопців вже не було. Вона повернулася до потерпілої, та плакала, скаржилася на біль у руці, повідомила, що її вдарили електрошокером та забрали сумочку. В цей же день співробітниками міліції був затриманий хлопець, який напав на неї, ним виявився ОСОБА_11 , у якого при собі був електрошокер.
Свідок ОСОБА_16 суду показав, що на час інкримінованих подій працював в управлінні міліції, 22.09.2015 року у складі наряду разом із ОСОБА_17 заступив на службу по охороні громадського порядку в районі Широкобальського моста. Їм поступив дзвінок про розбійний напад на дівчат та інформація що підозрювані спрямували в район їх патрулювання. Ними був помічений молодий хлопець, яким надалі виявився ОСОБА_11 . Вони його зупинили та запропонували викласти міст його сумки, в якій виявилося, поміж іншого, два мобільних телефона та електрошокер. Надалі приїхали патрульні із потерпілою, яка впізнала ОСОБА_11 , як особу, яка скоїла відносно неї злочин і впізнала свій мобільний телефон. Дані патрульні забрали ОСОБА_11 із собою.
Свідок ОСОБА_17 суду дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_18 суду показав, що на час інкримінованих подій працював міліціонером патрульної служби. До них поступила інформація про скоєний розбій. У складі групи разом із ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вони приїхали на зупинку, де було скоєно злочин, взяли із собою потерпілу з подругою. В районі Широкобальського мосту, де був затриманий підозрюваний, вони забрали останнього та поїхали до заброшеного будинку, де останній вказав місце, де викинув сумку потерпілої. Потерпіла впізнала свою сумку.
Свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 надали суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_21 суду показав, що розслідував дане кримінальне провадження у складі СОГ. По справі проводився слідчий експеримент за участю ОСОБА_11 , в ході якого останній показував місце, де він викинув викрадену у потерпілої сумку, яким виявився заброшений будинок. Сумка потерпілої була знайдена. Був складений протокол огляду, в ході якого було виявлено сумку.
Вина обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_6 також підтверджується:
заявою потерпілої ОСОБА_9 до міліції від 22.09.2015 року про вчинений відносно неї злочин;
копією касового чеку про вартість придбаного потерпілою мобільного телефону Samsung Galaxy Grand 2 - 3 999 грн.;
даними протоколу огляду місця події від 22.09.2015 року, розпочатого о 23.00 години, в ході якого було оглянути місце скоєння кримінального правопорушення - зупинка міського транспорту Кульбакінський поворот, розташована в 100 м від будинку №188 по пр.Жовтневому у м.Миколаєві;
даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 23.09.2016 року, відповідно до яких потерпіла впізнала обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , як осіб, якими відносно неї було скоєно злочин;
даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 23.09.2016 року, відповідно до яких свідок ОСОБА_12 впізнала обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , як осіб, якими було скоєно злочин;
даними протоколу огляду предметів від 23.09.2015 року, відповідно до якого у присутності обвинуваченого ОСОБА_4 оглянуто викрадене у потерпілої майно- мобільний телефон, чохол для телефону, грошові кошти, а також: електрошокер, фрагмент тканини чорного кольору у формі балаклави, гумові одноразові медичні рукавички;
даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , проведеного у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 від 23.09.2015 року та оглянутим судом відеозаписом даної слідчої дії, відповідно до якого останній розповів та показав на місці скоєння злочину, як ним його було скоєно. А саме - розповів, що злочин запропонував скоїти ОСОБА_13 ; його було скоєно із застосуванням ним поблизу потерпілих електрошокеру, шляхом його вмикання з метою залякування останніх. При цьому, ОСОБА_13 одяг на голову маску та почав виривати у потерпілої з рук сумку. Він не знав, що робити, тому увімкнув шокер. Коли одна з потерпілих почала розмахувати руками, зачепилась за шокер. Вони побігли, ОСОБА_13 засунув в його сумку викрадену сумку дівчини, у якій був мобільний телефон, потім він потрусив сумку, папірці викинув, забрав 35 грн., сумку викинув також. Надалі ОСОБА_11 показав на місці скоєння злочину за адресою пр.Октябрьский,188 про обставини його скоєння та місце, де ним було викинуто сумку потерпілої. Також пояснив, що дану сумку він показував відразу після його затримання співробітниками міліції, коли останні її забрали з місця пригоди із собою;
даними протоколу огляду місця події від 23.09.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_5 - ділянки місцевості , розташованої між територією приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 та ділянкою місцевості, по якій розташовано недобудований будинок. В ході даного огляду було виявлено викрадену у потерпілої сумку із речами;
зберігальними розписками потерпілої про отримання викрадено мобільного телефону Samsung Galaxy Grand 2 із чехлом для телефону, грошових коштів у сумі 35 грн. та жіночої сумочки;
даними протоколу огляду предмету від 24.08.2015 року та фототаблицею до протоколу, відповідно до яких олянуто викрадену у потерпілої жіночу сумочку - клатч чорного кольору;
даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 26.09.2015 року, який був проведений у присутності його захисника адвоката ОСОБА_22 та оглянутим судом відеозаписом даної слідчої дії, відповідно до якого останній розповів та показав на місці скоєння злочину, як ним його було скоєно. А саме - розповів, що напад на дівчат з метою заволодіння їх майном запропонував скоїти ОСОБА_11 , коли вони побачили на зупинці дівчат. Він дав йому балаклаву та сказав, що він ( ОСОБА_13 ) повинен вирвати сумку у потерпілої, а ОСОБА_11 застосує до них електрошокер. Спочатку ОСОБА_11 запропонував йому вдарити дівчат шокером, він відмовився. ОСОБА_11 застосував до потерпілої шокер. Це він почув за характерним звуком струму, але не бачив, чи доторкнувся ОСОБА_11 до потерпілої шокером. Потім вони стали тікати з місця злочину, сумку потерпілої він віддав ОСОБА_11 . Надалі ОСОБА_13 показав на місці скоєння злочину за адресою пр.Октябрьский,188, де розташована зупинка громадського транспорту Поворот про обставини його скоєння;
висновком інженерно-технічно експертизи №33 від 16.10.2015 року, відповідно до якого наданий на дослідження предмет, вилучений у ОСОБА_4 , являє собою електрошокер, виготовлений заводським способом, є працездатним, заряд елементів живлення дозволяє його використання за призначенням;
висновком молекулярно-генетичної експертизи №817 від 08.10.2015 року, відповідно до якого визначено генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_4 та ОСОБА_6
висновком молекулярно-генетичної експертизи №818 від 20.10.2015 року, відповідно до якого на саморобній шапці-масці виявлено клітини з ядрами та визначені їх генетичні ознаки; генетичні ознаки клітин містять генетичні ознаки ОСОБА_4 , ОСОБА_23 та іншої невстановленої особи;
оглянутим у судовому засіданні речовим доказом електрошокером Police 20000KV BL, в ході якого встановлено, що саме даний електрошокер був використаний в процесі скоєння розбійного нападу, який складається з частини з ліхтарем та рукояті з кнопками керування. На рукояті розташовано дві кнопки: верхня - для зміни режиму роботи (має три режими- вимкнено/ліхтар/шокер) та нижня - для включення робочої частини та формування імпульсів високої напруги. Шляхом вмикання кнопки включення шокера у відповідному режимі, встановлено, що оглянутий електрошокер працездатний.
Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_6 приходить до наступних висновків:
суд не приймає до уваги твердження обвинувачених щодо відсутності з їх боку до потерпілої ОСОБА_14 погрози застосування насильства у вигляді електрошокеру, оскільки такі показання обвинувачених спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , яким суд вірить, бо вони, на відміну від показань обвинувачених, є логічними, послідовними та стабільними, повністю узгоджуються між собою, є непротиречивими та нічим не спростованими, які навпаки підтверджуються сукупністю доказів по справі - висновками експертиз: молекулярно-генетичних, інженерно технічних, протоколами огляду речових доказів, впізнанням осіб.
При цьому, суд вважає необгрунтованим посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , як на неправдивість показань свідка ОСОБА_12 , що та не могла особисто бачити електрошокер, про його застосування дізналась зі слів потерпілої, бо вона відразу убігла, коли до неї підійшов один з обвинувачених. Як встановлено у судовому засіданні, свідок ОСОБА_12 убігла після того, як один з обвинувачених намагався вирвати у неї сумочку, до цього вона особисто бачила, як до потерпілої ОСОБА_9 підходив інший обвинувачений, в руці якого був електрошокер, який іскрив та тріщав.
При цьому, суд не приймає до уваги показання потерпілої ОСОБА_14 в частині того, що саме обвинувачений ОСОБА_13 , який був у масці, застосував до неї електрошокер, що ОСОБА_11 відносно неї жодних дій не вчиняв, а також показання свідка ОСОБА_15 в частині, що у хлопця в масці при собі був електрошокер, вважаючи, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 помиляються відносно дійсних обставин пригоди в цій частині. Враховуючи миттєвість відбувшихся подій, які тривали близько 2-3 хвилин, переляк та хвилювання за своє життя, суд вважає такі помилки дійсно мали місце і вони зумовлені психоемоційним станом потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , який їм довелося пережити.
Суд не приймає до уваги показання обвинувачених щодо відсутності з їх боку до потерпілої ОСОБА_14 погрози застосування насильства у вигляді електрошокеру, бо вони є нелогічними та суперечливими.
Так, обвинувачений ОСОБА_13 показання протягом розгляду справи в суді давав нестабільні. Спочатку суду показав, що він міг не бачити і не чути, як ОСОБА_11 застосовував електрошокер, оскільки він бачив останнього не повністю, боковим зором та був дуже схвильований. Надалі, після огляду відеозапису відтворення слідчого експерименту за його участю - що ОСОБА_11 не застосовував при заволодінні майном потерпілої електрошокер. Окрім того, такі показання ОСОБА_13 суперечать проведеній за його участі слідчій дії - слідчому експерименту, під час якого останній показав та розповів, що ОСОБА_11 застосував до потерпілої електрошокер, він почув характерний звук струму, а він вихватив у потерпілої сумку.
При цьому, суд критично відноситься до стверджень обвинуваченого ОСОБА_13 , що при проведенні слідчого експерименту слідчий йому не роз`яснив його право на відмову від давання показань та участі у даній слідчій дії, що йому погрожували та сказали, які саме показання він повинен надати, тоді йому менше призначать строк покарання.
Згідно протоколу слідчого експерименту, ОСОБА_13 роз`яснено права підозрюваного, передбачені ст.42 КПК України, у тому числі право не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання; право давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати . ОСОБА_13 особисто під підпис з ними ознайомлений, права йому були зрозумілі, він виявив бажання давати показання російською мовою. При проведенні даної слідчої дії був присутній захисник ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_22 , з якою обвинувачений мав можливість і спілкувався до її проведення, а після її проведення ніяких зауважень та доповнень від підозрюваного та захисника не надійшло, хоча слідчий і ставив таке питання перед вказаними особами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 , разом із тим, суду показав, що показання при проведенні слідчого експерименту надавав добровільно, його не примушували у проведенні слідчої дії. Щодо тиску на нього під час її проведення, показання надавав неконкретні та суперечливі. Повідомив, що йому розповіли, як потрібно казати і що, однак хто саме йому розповів, що конкретно та за яких обставин, пояснити не зміг. Ніяких скарг з приводу неправомірних дій співробітників міліції при проведенні досудового розслідування від обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника не надходило.
Показання, надані ОСОБА_11 в суді також є необ`єктивними, нестабільними та суперечливими. Так, в своїх вільних показаннях суду останній категорично заперечував застосування ним електрошокеру до потерпілої та стверджував лише про увімкнення ним лихтарику на шокері, який він направив в обличчя потерпілій, щоб та не побачила його. Однак, при огляді судом речового доказу електрошокеру, який було вилучено у обвинуваченого ОСОБА_11 , останній показав, що коли він включав ліхтарик на шокері, можливо випадково спрацював сам електрошокер, бо він міг випадково переключитися на режим шокеру, який знаходиться поряд із режимом ліхтаря. Такі твердження обвинуваченого спростовані безпосереднім оглядом судом даного речового доказу. Згідно технічним характеристикам електрошокеру Police 20000KV BL, щоб його застосувати, тобто сформувати імпульси високої напруги, недостатньо лише переключити кнопку зміни режиму роботи, яких є три (вимкнено/ліхтар/шокер) та встановити режим шокер. Задля вказаної дії необхідно після встановлення режиму шокеру, натиснути кнопку включення шокеру, яка розташована на протилежному від кнопки перемикання режимів боці шокеру. Тобто, лише самим по собі вмиканням кнопки режиму шокер (на що посилається обвинувачений ОСОБА_11 ), без вмикання кнопки включення шокеру, імпульси високої напруги сформовані не будуть, тобто шокер не спрацює.
Окрім того, такі показання ОСОБА_11 , надані в суді суперечать проведеній за його участі слідчій дії - слідчому експерименту, під час якого останній показав та розповів, що при нападі він увімкнув шокер, за який зачепилась одна з потерпілих, коли почала розмахувати руками.
Суд не приймає до уваги твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 щодо недопустимості проведених органом досудового розслідування слідчих дій - слідчих експериментів за участю обвинувачених, виходячи із наступного.
Так, посилання захисника, що обвинуваченому ОСОБА_11 не було роз`яснено змісту ст.63 Конституції України, внаслідок чого показання при проведенні данної слідчої дії були отримані від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання спростовано самим протоколом даної слідчої дії, відповідно до якого останньому права підозрюваного, передбачені ст.42 КПК України, у тому числі право не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання; право давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати роз`яснені та були зрозумілі, ОСОБА_11 особисто під підпис з ними ознайомлений та виявив бажання давати показання російською мовою.
Більш того, при проведенні даної слідчої дії був присутній захисник ОСОБА_11 - той же адвокат ОСОБА_5 , який вступив у дану справу для захисту прав підозрюваного до її проведення, приймав участь при обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу в суді, обвинувачений мав можливість і спілкувався із захисником до проведення даної слідчої дії, а після її проведення ніяких зауважень та доповнень від підозрюваного та захисника не надійшло, хоча слідчий і ставив таке питання перед вказаними особами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 суду показав, що показання при проведенні слідчого експерименту надавав добровільно. Щодо тиску на нього під час проведення даної слідчої дії показання надавав неконкретні та суперечливі. Повідомив, що йому розповіли, як потрібно казати і що при слідчому експерименті, однак хто саме йому розповів, що конкретно та за яких обставин, пояснити не зміг; погроз у зв`язку із цим до нього з боку співробітників правоохоронних органів не було.
Суд не приймає до уваги доводи захисника щодо неповноти слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_11 внаслідок відсутності запису, коли була знайдена сумочка потерпілої, такі фактичні обставини судом встановлені не були. Як вбачається з протоколу слідчого експерименту та його відеозапису, дана слідча дія завершена демонстрацією (жестом руки) ОСОБА_11 місця, куди він вибросив сумку потерпілої, а також поясненням слідчого, що після проведення слідчого експерименту буде проведено огляд вказаної ділянки місцевості.
Інші, викладені вище посилання захисника на порушення вимог Закону під час проведення слідчих дій, у тому числі слідчого експерименту за участі обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли та не є в ракурсі ч.2 ст.87 КПК України істотними порушеннями прав людини, які тягнуть за собою визнання доказів недопустимими.
На підставі викладеного, слід вважати, що слідчі дії - слідчий експеримент за участю обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , проведені у відповідності до вимог КПК України, є належним та допустимим доказом, та фактичні дані, отримані в ході їх проведення, суд вважає за необхідне покласти у підставу свого рішення.
Суд також не приймає до уваги твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_11 щодо незаконного затримання органом досудового розслідування обвинуваченого, під час якого на ОСОБА_11 здійснювався тиск працівниками поліції щодо тих показань, які він повинен надати при слідчому експерименті. При цьому захисник посилається на ст.209 КПК України, відповідно до якої, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначному уповноваженою службової особою.
Судом встановлено, що злочин було вчинено обвинуваченими 22.09.2015 року близько 22-ї години. 23.09.2015 року протягом усього дня із обвинуваченим ОСОБА_11 було проведено ряд слідчих та процесуальних дій, у тому числі пред`явлення особи для впізнання потерпілій і свідку ОСОБА_15 , слідчий експеримент, огляд предметів, огляд місця події, вирішено питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_11 під час проведення слідчих дій, частина з яких була проведена за участю його адвоката, силою або через підкорення наказу був змушений залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в службовому приміщенні, а також вважати ОСОБА_11 затриманою особою, у суду немає.
При цьому, суд ще раз наголошує на тому, що після проведення слідчих дій, ані обвинувачений ОСОБА_11 , ані його захисник, з доповненнями та зауваженнями до слідчого не зверталися, як і не зверталися з будь-якими заявами чи скаргами до уповноважених органів чи керівництва МВС України щодо незаконних дій співробітників міліції, у тому числі незаконного затримання.
Відповідно до п.9, 12 Постанови пленуму ВСУ Про судову практику у справах про злочини проти власності N 10 від 06.11.2009 року, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.
Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).
Враховуючи, що внаслідок вчинення розбійного нападу потерпілій ОСОБА_9 не було заподіяно тілесних ушкоджень жодного ступеню тяжкості та застосування у даному випадку обвинуваченими електрошокеру до потерпілої неможливо вважати іншими насильницькими діями, які були небезпечними для життя і здоров`я потерпілої в момент їх вчинення, принаймні таких фактичних обставин судом не встановлено, підстав вважати, що обвинуваченими було вчинено напад із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, у суду немає.
Враховуючи також, що органом досудового розслідування вказана ознака в провину обвинуваченим не ставиться, суд вважає недоречним посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно існування такого насильства у разі припущення застосування обвинуваченими електрошокеру.
Разом із тим, приймаючи до уваги суб`єктивний критерій - сприйняття потерпілою ОСОБА_9 застосування до неї обвинуваченими електрошокеру, як погрозу її здоров`ю, внаслідок якої останній могли бути заподіяні тілесні ушкодження, суд вважає, що у даному випадку мала місце саме погроза застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, як-то вірно кваліфіковано органом досудового розслідування.
Враховуючи наслідки, які потягло за собою застосування електрошокеру для потерпілої - негостра фізична біль та оніміння руки, суд вважає, що потерпіла мала об`єктивні підстави сприймати такі дії обвинувачених, як погрозу її здоров`ю.
Приймаючи до уваги також існування об`єктивного критерію, а саме- конкретні обставини та зміст відбувшихся подій- вечірній час доби, обстановку - відсутність сторонніх осіб, спосіб здійснення та інтенсивність вираження погрози - напад на потерпілу, маскування обличчя обвинуваченим ОСОБА_13 , застосування електрошокеру обвинуваченим ОСОБА_11 , а також враховуючи вищезазначений суб`єктивний критерій - сприйняття погрози потерпілою ОСОБА_14 , бо дії, вчинені обвинуваченими щодо застосування електрошокеру дійсно давали потерпілій підстави побоюватися за своє здоров`я та заподіяння тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що погроза застосування до потерпілої насильства, небезпечного для життя і здоров`я з боку обвинувачених була реальною.
Таким чином, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 щодо недоведеності факту погроз застосування насильства суд вважає неодбгрунованими.
Як встановлено у судовому засіданні з показань обвинуваченого ОСОБА_11 , які в цій частині також підтверджені показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ОСОБА_18 , сумка потерпілої була знайдена ще в день скоєння злочину 22.09.2015 року та на її місце знаходження добровільно вказав сам обвинувачений ОСОБА_11 . Зазначений факт органом досудового розслідування належним чином 22.09.2015 року зафіксований не був та виявлення і вилучення сумки потерпілої відбулося на наступний день 23.09.2015 року під час огляду місця події- заброшеного домоволодіння, після проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 .
Враховуючи, що ані обвинуваченим ОСОБА_4 , ані потерпілою ОСОБА_9 не заперечується, що саме дана вилучена сумка, на яку вказав обвинувачений ОСОБА_11 , була викрадена у потерпілої; що дана сумка була виброшена обвинуваченим ОСОБА_11 саме у тому місці, звідки була вилучена при огляді місця події 23.09.2015 року, у вищезазначених недоліках органу досудового розслідування при проведені зазначеної слідчої дії суд не вбачає істотних порушень прав та свобод людини, що є підставою для визнання зазначеного доказу недопустимим.
Разом із тим, суд вважає доречними посилання адвоката ОСОБА_5 на вказані обставини, тому факт добровільного повідомлення органу досудового розслідування про речовий доказ - викрадене майно, суд розглядає, як активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину та вважає його обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Суд не приймає до уваги посилання адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_24 на відсутність доказів щодо злочинної змови обвинувачених на скоєння розбою, входячи із наступного:
суд вважає встановленим, що обвинувачені ОСОБА_11 і ОСОБА_13 мали намір напасти на потерпілу ОСОБА_9 з метою заволодіння її майном та з погрозою у застосуванні насильства, і такі їх дії були вчинені за попередньою змовою, узгоджено, при цьому всі дії ОСОБА_11 , який безпосереднього погрожував потерпілій застосуванням насильства, усвідомлювались у повній мірі ОСОБА_13 .
Як встановлено у судовому засіданні, обвинуваченому ОСОБА_13 було достеменно відомо ще до вчинення злочину про існування в обвинуваченого ОСОБА_11 електрошокеру, який останній мав намір застосувати до потерпілої з метою заволодіння її майном та першочергово запропонував це зробити ОСОБА_13 , на що останній не погодився. Відомо ОСОБА_13 було і те, що метою застосування даного пристрою, враховуючи його технічні властивості, було саме подолання супротиву та залякування потерпілої. При цьому, ролі між обвинуваченими були розподілені таким чином, та дані обставини були встановлені у судовому засіданні, обвинуваченими не заперечені, що ОСОБА_11 повинен був відволікати увагу потерпілої та свідка, а ОСОБА_13 , надівши виготовлену ОСОБА_11 маску на голову заволодіти в цей час майном потерпілої. Таким чином, обвинувачені заздалегідь, до початку розбійного нападу, домовились про спільне його вчинення.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_13 не вчинював дій, якими безпосередньо була здійснена погроза застосування насильства потерпілій - використаний електрошокер, однак враховуючи виконання ОСОБА_13 частини обсягу дій, які складають об`єктивну сторону інкримінованого злочину, які обвинувачені вважали за необхідне для реалізації свого умислу, заволодівши майном потерпілої, обвинувачений ОСОБА_13 , таким чином, був об`єднаний з ОСОБА_11 , як іншим співвиконавцем злочину єдиним умислом, спрямованим на напад на потерпілу з метою заволодіння її майном із погрозою застосування насильства.
Показання обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_6 щодо відсутності спільного умислу напасти на потерпілу з метою заволодіння її майном із погрозою застосування насильства, суд розглядає, як спосіб їх захисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності і покарання.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 і ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 2 КК України у скоєнні розбою, тобто в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує часткове визнання вини, активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину та добровільне відшкодування потерпілій завданого збитку.
Разом із тим, суд не вбачає щирого каяття обвинуваченого у скоєному. Враховуючи невизнання обвинуваченим всіх кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину, та як слід фактичних обставин даного кримінального правопорушення, а саме - найтяжчої його ознаки - напад із погрозою застосування насильства, суд вважає, що обвинувачений не надав критичної оцінки своїй злочинній поведінці та у повній мірі не покаявся у вчиненому, тому доводи адвоката ОСОБА_5 на застосування даної обставини, як такої, що знижує ступінь суспільної небезпеки та пом`якшує покарання, вважає необгрунтованими. Як і доводи адвоката щодо з`явлення обвинуваченого ОСОБА_11 із зізнанням, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_11 з місця вчинення злочину із викраденим майном зник, мав намір розпорядитися ним на власний розсуд, але був затриманий співробітниками правоохоронних органів.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, скоєння обвинуваченим тяжкого злочину проти власності, а також проти життя та здоров`я потерпілої особи, як додаткового об`єкту інкримінованого злочину, із погрозою застосування насильства до потерпілої, а також за попередньою змовою групою осіб; тяжкості наслідків - моральних страждань, завданих потерпілій; з урахуванням даних щодо особи винного - раніше не судимого, який посередньо характеризується за місцем проживання, та позитивно - за останнім місцем навчання (Миколаївський професійний ліцей), який фактично не покаявся у скоєному, а також враховуючи думку потерпілої, яка настоювала на суворій мірі покарання обвинуваченого, на його позбавленні волі, на підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України.
Суд вважає, що для досягнення цілей покарання, задля запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів, виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні реальної міри покарання і тільки в місцях позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, у межах санкції інкримінованого обвинуваченому злочину, у вигляді позбавлення волі, вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім для досягнення мети покарання.
Разом із тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягуваний; обставини, що пом`якшують вину обвинуваченого, який частково визнав свою провину, активно сприяв органам досудового слідства у розкритті злочину, повне відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди, відсутність з її боку до обвинуваченого жодних претензій, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 69 КК України і призначити покарання нижче нижчої межі, зазначеної в санкції статті 187 ч.2 КК України та без конфіскації майна.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує часткове визнання вини, добровільне відшкодування потерпілій завданого збитку та неповнолітній вік обвинуваченого на час скоєння кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, його кваліфікуючі ознаки, ступінь моральних страждань потерпілої, а також той факт, що обвинувачений ОСОБА_13 не вчинював дій, якими безпосередньо була здійснена погроза застосування насильства потерпілій. Враховуючи також дані про особу обвинуваченого, його неповнолітній вік, який за місцем проживання зі слів сусідів характеризується позитивно, з характеристики органів міліції - посередньо та з місця навчання - задовільно, на обліку у служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягуваний; обставини, що пом`якшують вину обвинуваченого, який частково визнав свою провину і розкаявся в скоєному, відсутність тяжких наслідків від його злочинних дій, відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого з боку потерпілої, збиток якій обвинуваченим відшкодовано повністю, вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України і призначити покарання нижче нижчої межі, зазначеного в санкції статті 187 ч.2 КК України та без конфіскації майна.
З урахуванням вищевикладених обставин, які характеризують особу винного, обставин, які пом`якшують покарання, та в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості злочину та ступінь небезпечності винної особи для суспільства, відносячи також до таких обставин той факт, що обвинувачений ОСОБА_13 не вчинював дій, якими безпосередньо була здійснена погроза застосування насильства потерпілій, тому для досягнення цілей покарання суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, із застосуванням ст. ст. 75, 76, 104 КК України.
Вартість експертиз, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 на час прийняття рішення судом досяг повноліття, слід стягнути з обвинувачених в дольовому порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України від призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
У відповідності зі ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в дольовому порядку судові витрати на користь держави по 2 892,75 грн. з кожного за проведення судових експертиз.
Речові докази - мобільний телефони марки Samsung Galaxy Grand 2, грошові кошти на загальну суму 35 грн., чохол для телефону, жіноча сумочка - передані під охоронну розписку потерпілій ОСОБА_9 , залишити останній, як власнику; електрошокер Police 20000KV BL, дві гумові рукавички, фрагмент тканини у формі балаклави, які перебувають на зберіганні у Корабельному ВП ГУНП в Миколаївській області - знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1