Провадження № 1-кс/200/5б87/14
18 вересня 2014 року м. Дніпропетровськ
Слідчий судця Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська
за участю потерпілої ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпропетровську скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження, -
Так, 11 листопада 2013 року, близько 10 години, у ясну, суху та сонячну погоду, при добрій видимості, вона йшла пішки, назустріч транспорту, по вул. Новошкільній у м. Дніпропетровську, збираючись зайти до магазину. Тільки зустріла свою знайому ОСОБА_6 , привіталася з нею, як через декілька секунд, а може хвилину, відчула удар автомобілю Від удару вона потрапила на капот, на якому автомобіль провіз її біля 14 метрів, а далі, від гальмування, вона впала на дорогу. Автомобілем марки ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , керував водій ОСОБА_5 . Після того, як вона впала, водій не надав їй допомоги, а відтягнув за руку на узбіччя та зник з місця вчинення ДТП. Від наїзду на неї автомобілю вона отримала такі тілесні ушкодження, що не могла рухатись - перелом стегна зі зміщенням та відкриту внутрішньочерепну травму. Тому вважає, що кинувши її напризволяще водій ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 с. 135 КК України. Вона не померла на місці вчинення ДТП тому, що його очевидець ОСОБА_7 , викликав карету швидкої допомоги, яка відвезла її до лікарні. На її звернення до слідчого із заявою про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, крім вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, він відреагував відмовою. Швидкість руху, з якою рухалося авто під керуванням ОСОБА_5 , становила 70 км/год., замість дозволених у місті 60 км/год. Дані, які надавалися слідчим для дослідження експерту, були взяті лише зі слів самого ОСОБА_5 , при цьому проігноровано її та свідків вчинення ДТП, які допитані по справі, показання. Тому наслідком проведеної експертизи стали невірні, тобто такі, що не відповідають дійсності, висновки експерта. І слідчий ОСОБА_8 , який розслідував справу раніше, і слідчий ОСОБА_4 , який закрив провадження по справі, вели слідство необ`єктивно та упереджено, так як не було навіть перевірено ОСОБА_5 на вживання до вчинення ДТП алкоголю чи наркотиків. Ці слідчі не виконали вказівки, які 25 березня 2014 року дано по справі прокуратурою. 11 серпня 2014 року їй встановлено 3 групу інвалідності, а ОСОБА_5 не відшкодував їй і частини від тих коштів, які вона витратила на лікування та реабілітацію, і які вона ще змушена витрачати. З тих підстав, що прокуратура погодилась із постановою про закриття кримінального провадження, тобто з тим, що ОСОБА_5 не винний у вчиненні ДТП, змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
У судовому засіданні свою скаргу підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні її тексту. Додатково пояснила, що вважає, що у момент наїзду на неї ОСОБА_5 їхав зі швидкістю близько 90 км/год., у той час, як на ділянці, де він вчинив ДТП, діє обмеження швидкості до 40 км/год. Крім того, вона переконана у тому, що у момент наїзду на неї він знаходився у стані сп`яніння, інакше йому не було сенсу тікати з місця вчинення ДТП. На її зауваження слідчому про те, чому не досліджено наявність сп`яніння ОСОБА_5 , той відповів, що у цьому немає сенсу, так як навіть якщо він і перебував би у стані алкогольного сп`яніння, то міг би відповісти, що випив уже після вчинення ДТП, знімаючи стрес. Вона прохала слідчого передати ОСОБА_5 те, щоб він допоміг їй грошима у сумі 5000 гривень, які вона потребувала на лікування наслідків ним же вчиненого ДТП, але той відповів, що ОСОБА_5 з ним на зв`язок не виходить. Також слідчий пояснив, що це вона винна у вчиненні ДТП, тому що не у встановленому місці переходила проїжджу частину дороги.
Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, прохає відмовити у задоволенні скарги з тих підстав, що в ході об`єктивного розслідування встановлено, що водій ОСОБА_5 не мав можливості уникнути ДТП. Матеріалів кримінального провадження до суду не надав.
Прокурор також заперечував проти задоволення скарги, вважаючи, що для скасування постанови про закриття кримінального провадження підстав немає. Так, у потерпілої є тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого стегна, а тому, удар автомобіля прийшовся у це, а не у праве стегно. Цим об`єктивно підтверджується версія ОСОБА_5 про те, що потерпіла сама винна у ДТП, так як переходила дорогу у невстановленому для цього місці, та висновок проведеної по справі судово-автотехнічної експертизи, згідно з якою водій не мав технічної можливості уникнути ДТП. Він не знає, чи притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за залишення ним місця ДТП. Теж не надав до суду матеріалів закритого кримінального провадження.
Відповідно до вимог п. З ч. 1 ст. 303 КПК України, потерпілим може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. З цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення скаржниці, з`ясувавши думку прокурора та дослідивши надані до скарги додатки, приходжу до висновку про те, що вона підлягає задоволенню.
Не ставлячи під сумнів правомірність висновків проведених по справі експертиз, вважаю висновок слідчого про відсутність у діях ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, передчасним. Передчасним він є з тих підстав, що, як з`ясовано у ході судового розгляду скарги, задані слідчим експерту дані, як щодо швидкості руху, так і щодо дорожньої обстановки, узяті ним в основному зі слів самого ОСОБА_5 . Ці обставини, враховуючи показання самої потерпілої та вказаних нею свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не перевірялися на їх об`єктивність, ні слідчим, ні експертним шляхом. Таке розслідування не може вважатися повним, а при неповному проведенні досудового слідства погодитись із висновком про відсутність у діях ОСОБА_5 ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, неможливо.
По справі слід зробити слідчий експеримент із потерпілою ОСОБА_2 , свідком ОСОБА_6 , а також, використовуючи ушкодження, отримані автомобілем від наїзду на потерпілу. Знаючи її вагу, експертним шляхом встановити об`єктивну швидкість руху автомобілю у момент вчинення ДТП. При слідчому експерименті встановити механізм отримання потерпілою тілесних ушкоджень і по наслідках слідчого експерименту призначити по справі судово-медичну експертизу для з`ясування того, чи відповідає вказаний потерпілою механізм утворення у неї тілесних ушкоджень даним нею показанням, та чи відповідає цей механіз показанням, даним ОСОБА_5 .? Також, встановити і інших очевидців та свідків ДТП, допитати їх, перевірити показання потерпілої про те, що у місці вчинення ДТП діє обмеження швидкості до 40 км/год. Не обмежуючись вказаним переліком, виконати і інші слідчі дії, спрямовані на встановлення істини по справі.
Внаслідок неповного проведення досудового слідства постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
Вимоги скаржниці щодо призначення нового слідчого по справі та про кваліфікацію дій ОСОБА_5 за конкретними статтями КК України, не входять до компетенції слідчого судді, а тому не можуть бути задоволені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 307, 309, 369, 371-372 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчій суддя ОСОБА_1