н/п 1-кс/640/9434/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
адвоката - ОСОБА_5 ,
представника ТОВ «СВГ Плюс» ОСОБА_6 ,
представника ТОВ «Лео Петрол» - ОСОБА_7 ,
«Українська залізниця» - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова
- скраплений газ вагою 100950 кг, який міститься у вагонах №№ 58267279, 50899186, 58172354 власником яких є ТОВ «Укрпетролпостач» (Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торф`яна, буд. 28);
- залізничні вагони-цистерни № 58172354 власником якої є АТ «Газпромбанк Лізінг» РФ, № 58267279 власником якої є АТ «ВТБ Лізінг» РФ, цистерни № 50899186 власником якої є ТОВ «Газпромтранс» РФ.
Місцем зберігання залізничних цистерн №№ 58267279, 50899186, 58172354, з паливом „Газом вуглеводним скрапленим паливним пропан-бутаном технічним марки ПБТ у кількості - 100950 кг слідчий просив визначити залізничну станцію «Купянськ сортувальний».
- залізничні цистерни №№ 76660240, 76661982, 76674209 в яких міститься газ вуглеводний скраплений загальним обсягом 102350 кг та цистерни з №№ 58158940, 58269796 у яких міститься газ вуглеводний скраплений загальним обсягом 74 500 кг відповідно.
Місцем зберігання цистерн №№ 76660240, 76661982, 76674209, в яких міститься газ вуглеводний скраплений загальним обсягом 102350 кг та цистерн з №№ 58158940, 58269796 у яких міститься газ вуглеводний скраплений загальним обсягом 74 500 кг відповідно, слідчий просив визначити залізничну станцію «Спартак» Коростенського напрямку Київської дирекції залізничних перевезень Південно-Західної залізниці.
-залізничні вагони-цистерни з №№ 51584910, 51617082, 51757565, 50726983, 51383149, 54056905, власником яких, згідно документів залізниці, є ТОВ „БалТрансСервис, юридична адреса: 191187, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, вул.. Чайковського, б. 1, БЦ «Сенатор», оф. 403;
-вагони-цистерни № 51486363, 51697654, власником яких є ТОВ «Севтехнотранс» юридична адреса: 123317, Російська Федерація, м. Москва, вул. Тестовская, б. 10;
-вагон-цистерну № 50642974, власником якого є ТОВ «РефорТранс» юридична адреса: 123308, Російська Федерація, м. Москва, проїзд 3-й Силікатний, б. 4, корп. 1, прим. 1, кімн. 21, оф. 44;
На обґрунтування клопотання про арешт майна слідчі зазначали наступне.
Службові особи пов`язаних структур ТОВ «Нафтопродукт Трейдинг» та ПП «НП Трейдинг», з метою ухилення від сплати податків та мита до державного бюджету України застосовують схему оформлення зовнішньоекономічних імпортних контрактів із контрагентом зареєстрованим у країнах із пільговим режимом оподаткування (Кіпр, Великобританія), що надає змогу фіктивно занижувати митну вартість імпортованого товару.
Поряд з викладеним, службові особи ПП «НП-Трейдинг» в особі ОСОБА_11 , для оформлення імпорту палива від тих же контрагентів уклали контракт №R10/03НР від 10.03.2015 із компанією Restimpex System LLP (372 Old Street. Suite I. London. United Kingdom) в особі ОСОБА_12 . При цьому, грошові кошти, перераховані ПП «НП-Трейдинг» в адресу «Wilform System LTD» частково перераховуються в адресу ВАТ «Славнефть», а частково використовуються для фінансування незаконних збройних формувань на території тимчасово окупованих районів Донецької та Луганської областей України. Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_13 фактично постійно перебуває на території так званих ЛДНР, має там постійне житло, підтримує сталі контакти із представниками тамтешньої «адміністрації». ОСОБА_12 є громадянином Російської Федерації, також постійно відвідує тимчасово окуповані території України. Крім цього, враховуючи «непрямі» контракти на поставку на територію України паливно-мастильних матеріалів, службовими особами ТОВ "Нафтопродукт Трейдинг" та ПП «НП-Трейдинг» здійснюється підміна кодів УКТ ЗЕД на імпортовану продукцію, що дозволяє безпідставно застосовувати мінімальні ставки акцизного збору та мита.
У листопаді 2016 компанією ТОВ «Нефтепродукт Трейдинг» проведено ряд імпортних операцій щодо ввезення на територію України дизельного палива, бензину та газу.
Так, 14.11.2016 Енергетичною митницею ДФС України оформлено МД № 903060000/2016/012284 на імпорт товару - „Паливо дизельне Євро міжсезонне, сорт F. 19 залізничних цистерн зі вказаним вантажем, що перебували на станції «Харків сортувальний» (мп «Куп`янськ енергетичний») 16-17 листопада 2016 за результатом огляду слідчим відділом УСБУ в Харківській області - вилучені.
Того ж дня, до Київського районного суду м. Харкова, відповідно до ст. 116 КПК України, направлено клопотання про накладення арешту вищезазначеного майна, яке 25.11.2016 надійшло до суду.
25.11.2016 Ухвалою Київського районного суду м. Харкова, вказане клопотання повернено прокурору для усунення недоліків, яке отримано прокурором 28.11.2016 о 17 год. 50 хв.
Відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 171 КПК України, конкретним фактом, підтверджуючим право власності на майно є контракт №R10/03НР від 10.03.2015 ПП «НП-Трейдинг» в особі ОСОБА_11 із компанією Restimpex System LLP (372 Old Street. Suite I. London. United Kingdom) в особі ОСОБА_12 , а також додаток до контракту № 146, згідно яких власником вказаного вантажу виступає ПП «НП-Трейдинг», власником цистерни №73998734 є „Государственное объединение Белорусская железная дорога (м. Мінськ, вул. Леніна, 17).
25.11.2016 Енергетичною митницею ДФС України оформлено МД № 903060000/16/012373 на імпорт товару - „Газ вуглеводний скраплений паливний пропан-бутан технічний марки ПБТ. Залізничні цистерни №№ 58267279, 50899186, 58172354 на теперішній час знаходяться на залізничній станції «Купянськ сортувальний» (мп «Куп`янськ енергетичний»).
25.11.2016 проведено огляд місця події на дільниці скрапленого газу ТОВ «Харківрегіонгаз», за результатом якого вилучена рідина, що згідно МД № 903060000/16/012373 є „ Газом вуглеводним скрапленим паливним пропан-бутаном технічним марки ПБТ , загальною кількістю 100950 кг, який знаходиться у 3 цистернах з №№ 58267279, 50899186, 58172354.
25.11.2016 слідчим винесено постанову про визнання рідини, що згідно МД № 903060000/16/012373 є „Газом вуглеводним скрапленим паливним пропан-бутаном технічним марки ПБТ , загальною кількістю 100950 кг, який знаходиться у 3 цистернах з №№ 58267279, 50899186, 58172354 речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 171 КПК України, конкретним фактом, підтверджуючим право власності на майно є МД 903060000/16/012373 згідно з якою власником товару „ Газу вуглеводного скрапленого паливного пропан-бутану технічного марки ПБТ , кількістю 100950 кг., що перебуває в цистернах №№ 58267279, 50899186, 58172354 є ТОВ «Укрпетролпостач» (Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торф`яна, буд. 28). Згідно картотечних даних про вагони вантажного парку, власником цистерни № 58172354 є АТ «Газпромбанк Лізінг» РФ, цистерни № НОМЕР_1 є АТ «ВТБ Лізінг» РФ, цистерни № 50899186 є ТОВ «Газпромтранс» РФ.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 вказане клопотання повернено прокурору для усунення недоліків та встановлено строк у 72 години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, яке фактично отримано прокурором 28.11.2016 р. о 17 год. 50 хв.
Слідчі вказали, що на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані предмети та грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та свідчать про причетність посадових осіб ТОВ «Нафтопродукт Трейдинг» та ПП «НП-Трейдинг» до протиправної діяльності, пов`язаної із вчиненням злочину, передбаченого ст. 258-5 КК України, у зв`язку з чим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на вилучені предмети та грошові кошти необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Слідчі зазначили, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав подані клопотання, просив про їх задоволення.
Адвокат ОСОБА_4 , діючий в інтересах ТОВ «СВГ Плюс», яке є власником трьох цистерн з газом, вилучених 25.11.2016, проти задоволення клопотання заперечував, про що подав письмові заперечення, у яких посилався на наступне.
25.11.2016 слідчий СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 спільно з оперуповноваженим УСБУ провели огляд у м. Куп`янську Харківської області майна, яке належить ТОВ «СВГ ПЛЮС», склали протокол огляду та за результатами огляду вилучили це майно як тимчасово вилучене, залишивши на місці для подальшого зберігання. 28.11.2016 року, слідчий шляхом відправлення поштового повідомлення звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.
ТОВ «СВГ ПЛЮС» є законним власником вищезгаданого вантажу, а саме вуглеводневого скрапленого газу в кількості 100,95 тон. Підстави для цього - це зовнішньоекономічний контракт №150416 - LPG від 16.04.2015, укладений між Компанією «Тароне Трейд» (Великобританія) (Продавець) та ТОВ «СВГ ПЛЮС» (Покупець), дія якого пролонгована на 2016 рік згідно додаткової угоди. Додатком №106 від 03.11.2016 до контракту передбачено, що поставку зазначеної партії скрапленого газу здійснює вантажоотримувач - ТОВ «Укрпетролпостач», саме тому його зазначено в документах як одержувача товару.
Цистерни №50899186, 58172354, 58267279 (3 шт., номери зазначених цистерн містяться в залізничних накладних, та в графі 21 в доповненні №1 до ВМД № 903060000/2016/012373) в яких знаходиться скраплений газ, що належить ТОВ «СВГ ПЛЮС», підлягають поверненню з території України до території Російської Федерації згідно з умовами контракту. За кожну добу перевищення цього строку ТОВ «СВГ ПЛЮС» має сплачувати додатково 50 доларів США за кожну добу за кожну цистерну. Значними є й витрати на проведення експертизи та послуги з юридичного (правового) супроводження даної справи. Додатково, за час знаходження цистерн на залізничних коліях, ТОВ «СВГ ПЛЮС» сплачуються значні матеріальні кошти Укрзалізниці.
Тобто, накладення арешту на тимчасово вилучене майно, якщо воно відбудеться, не буде відповідати змісту ст. 173 КПК України, оскільки слідчий суддя під час вирішення такого питання має обов`язково врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Вже зараз ТОВ «СВГ ПЛЮС», незважаючи на свій законний статус власника, вимушене зазнавати додаткових фінансових витрат у зв`язку із невиправданим тимчасовим вилученням, та зазнає ще більших витрат, якщо все ж арешт відбудеться.
Щодо процесуального рішення слідчого про визнання тимчасово вилученого газу речовим доказом, то у разі розгляду клопотання про арешт майна у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом з цим у клопотанні слідчим взагалі не розкрито обгрунтування щодо визнання тимчасово вилученого газу саме речовим доказом, не вказано зв`язок цього газу із будь-якими скоєними кримінальними правопорушеннями. До того ж, навіть не було з`ясовано, хто є фактичним власником вказаного газу, помилково визначивши зовсім інше підприємство, яке перебуває в полі зору правоохоронних органів. А перераховані у господарських договорах, вантажно-митних деклараціях та інших документах про підтвердження факту придбання газу саме ТОВ "СВГ ПЛЮС" підприємства взагалі не співпадають з переліком тих підприємств, які на думку слідчого займаються так званим фінансуванням тероризму.
Вказав, що статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 р., гарантовано захист права власності. Відтак, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Для того, щоб бути обґрунтованим, будь-яке втручання в право власності повинно переслідувати законну мету в інтересах суспільства та в загальних інтересах.
Представник ТОВ «СВГ Плюс» ОСОБА_6 повністю підтримав позицію адвоката ОСОБА_4 .
Адвокат ОСОБА_5 , діючий в інтересах ТОВ «Лео Петрол», яке є власником газу вуглеводного скрапленого експортного у цистернах №№ 76660240, 76661982, 76674209 проти задоволення клопотання заперечував, про що подав письмові заперечення, у яких посилався на наступне.
Вказав, що для накладання арешту на тимчасово вилучене майно обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра, що передбачено КПК України.
Посилаючись на ст.98 КПК України зазначив, що майно ТОВ "Лео Петрол" не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберігає на собі його сліди та не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі не є предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, не є набуті кримінально протиправним шляхом та не є отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому вважає, що визначення майна ТОВ "Лео Петрол" як речових доказів в межах ст. 98 КПК України є незаконним, помилковим та безпідставним.
Крім того, посилаючись на ч.1 ст.237, ч.5 ст.237 КПК України вважав, що визнання речовими доказами можливо лише щодо вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, заарештованого майна відповідно до правил ст. 98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна та накладення на нього арешту без дотримання передбаченого законом порядку, відповідно до правил ч. 5 ст. 171 КПК України є неправомірним, оскільки чинним КПК України не передбачено.
Директор ТОВ «Лео Петрол» ОСОБА_7 доводи адвоката ОСОБА_5 підтримав у повному обсязі.
Представник ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_8 у судовому засіданні вказала, що ПАТ «Українська залізниця» надає послуги з перевезення вантажу та не є власником майна на яке слідчий просить накласти арешт, а тому просила ухвалити рішення на розсуд суду.
Прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_10 про місце, день та час розгляду клопотань повідомлений своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив.
Крім того, в судове засідання викликалися ПП «НП-Трейдинг», ТОВ «Укрпетролпостач», «Государственное объединение Белорусская железная дорога», АТ «Газпромбанк Лізінг» РФ, АТ «ВТБ Лізінг» РФ, ТОВ «Газпромтранс» РФ, ТОВ „БалТрансСервис, ТОВ «Севтехнотранс», ТОВ «РефорТранс», „Rosta Trans OU, ТОВ «МРТ» РФ, які про місце, день та час розгляду клопотання слідчого повідомлялися своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явилися, причини неявки суду не повідомили.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна та прокурора.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
В разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей та документів, норми діючого кримінального процесуального законодавства прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з відповідним клопотанням, яке повинно містити конкретні відомості.
Склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 258-5 КК України, передбачає фінансування тероризму, тобто дії, вчинені з метою фінансового або матеріального забезпечення окремого терориста чи терористичної групи (організації), організації, підготовки або вчинення терористичного акту, втягнення у вчинення терористичного акту, публічних закликів до вчинення терористичного акту, сприяння вчиненню терористичного акту, створення терористичної групи (організації).
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Згідно з ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
За вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що до суду з клопотанням про проведення огляду в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий та прокурор не зверталися.
21.11.2016 слідчим поштою до Київського районного суду м.Харкова направлено клопотання про арешт майна, яке надійшло до суду 25.11.2016 (а.с.148 т.2).
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.11.2016 вказане клопотання повернено прокурору для усунення недоліків, яке отримано прокурором 28.11.2016 о 17 год. 50 хв. (а.с.7 т.1, а.с.149 т.2).
Клопотання про арешт майна направлено до суду поштою 01.12.2016 о 17 год. 55 хв. та надійшло до суду 05.12.2016 о 17 год. 30 хв. (а.с.2-4, 41-42 т.1, а.с.152 т.2).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що до суду з клопотанням про проведення огляду в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий та прокурор не зверталися.
23.11.2016 поштою до Київського районного суду м. Харкова, в порядку ст. 116 КПК України, направлено клопотання про накладення арешту на майно, вилучене 22-23 листопада 2016 р. в ході проведення огляду місця події на станції «Харків-сортувальний» (а.с.150 т.2).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 вказане клопотання повернено прокурору для усунення недоліків та встановлено строк у 72 години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, яке фактично отримано прокурором 28.11.2016 р. о 17 год. 50 хв. (а.с.108 т.1, а.с.151 т.2).
Клопотання про арешт майна направлено до суду поштою 01.12.2016 о 17 год. 56 хв. та надійшло до суду 05.12.2016 о 17 год. 43 хв. (а.с.95-98 т.1, а.с.152 т.2).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
25.11.2016, до постановлення ухвали слідчого судді, проведено огляд Куп`янської дільниці з реалізації скрапленого газу ТОВ «Харківрегіонгаз» за адресою: Харківська область, Куп`янський р-н, м.Куп`янськ, вул. Дзержинського, 75, за результатом якого вилучена рідина, що згідно МД № 903060000/16/012373 є „ Газом вуглеводним скрапленим паливним пропан-бутаном технічним марки ПБТ, загальною кількістю 100950 кг, який знаходиться у 3 цистернах з №№ 58267279, 50899186, 58172354 (а.с.61-66 т.1).
У судовому засіданні достовірно встановлено, що до суду з клопотанням про проведення огляду в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий та прокурор не зверталися.
28.11.2016 о 16 год. 53 хв. клопотання про арешт майна направлено поштою до Київського районного суду м.Харкова та надійшло до суду 05.12.2016 (а.с.44-46 т.1, а.с.153 т.2).
Отже, дане клопотання подано до суду з порушенням вимог ч.5 ст.171 КПК України.
30.11.2016, до постановлення ухвали слідчого судді, СВ УСБУ в Києві та Київській області на залізничній станції «Спартак» Коростенського напрямку Київської дирекції залізничних перевезень Південно-Західної залізниці проведено огляд та вилучення залізничних цистерн №№ 76660240, 76661982, 76674209 з вантажем газ вуглеводний скраплений загальним обсягом 102350 кг (а.с.84-86, 87-88, 89 т.1).
01.12.2016 старший слідчий в ОВС 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області підполковник юстиції ОСОБА_17 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , про надання дозволу на проведення огляду на залізничній станції «Спартак» Коростенського напрямку Київської дирекції залізничних перевезень Південно-Західної залізниці, що розташована на території села Нова Буда Київської області, з метою огляду та вилучення залізничних цистерн №№ 76660240, 76661982, 76674209, а також товару - газового вуглеводного скрапленого загальним обсягом 102350 кг, що зберігається у вказаних цистернах.
01.12.2016 о 17 год. 55 хв. клопотання про арешт майна направлено поштою до Київського районного суду м.Харкова та надійшло до суду 05.12.2016 (а.с.71-73 т.1, а.с.154 т.2).
Даних про необхідність невідкладного проведення огляду та вилучення зазначених у клопотаннях залізничних цистерн з вантажем, пов`язаного із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, як це передбачено ч.3 ст.233 КПК України, матеріали клопотань не містять.
Як вбачається зі змісту клопотань, огляди були проведені з дозволу осіб, які не є власниками та не мають жодних повноважень щодо оглянутого та вилученого майна.
Більш того, постанов слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами, на які посилається слідчий, прокурор у клопотанні, до суду не надано.
Також слідчим до клопотання не додано жодного доказу причетності юридичних осіб, відомості про яких внесені до ЄРДР, до будь-якої протиправної діяльності, а також не надано жодного доказу, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей.
Крім того, стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаних предметів для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1