Номер провадження: 11-сс/785/779/17
Номер справи місцевого суду: 521/5478/17-к ,1-кс/521/1770/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000739 від 22 лютого 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2017 року задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 із забороною розпоряджатися вказаним майном.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Крім того, захисник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, як такий, що пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження захисник зазначив про те, що клопотання слідчого було розглянуте слідчим суддею без виклику ОСОБА_8 , а копію оскаржуваної ухвали захисник отримав лише 12 травня 2017 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Після цього, 16 травня 2017 року, тобто у передбачений законом п`ятиденний строк захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Разом з тим, ухвалою судді-доповідача ОСОБА_10 апеляційна скарга була безпідставно повернута апелянту, в зв`язку з чим він вимушений повторно подавати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді вже поза межами строку на апеляційне оскарження.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, слідчий суддя не дав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_8 взагалі не є власником арештованого будинку, а лише зареєстрований за вказаною адресою. Крім того, слідчий суддя не встановив правових підстав для накладення арешту на будинок та не визначив його ринкової вартості.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням прокурора, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_11 не були присутніми у судовому засіданні під час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна.

Згідно до розписки, копія ухвали суду першої інстанції, була отримана захисником ОСОБА_11 12 травня 2017 року, а апеляційна скарга була подана ним 16 травня 2017 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, встановленого п. 3 ч.1 ст. 395 КПК України.

Ухвалою судді-доповідача ОСОБА_10 апеляційна скарга захисника була помилково повернута апелянту, в зв`язку з чим він вимушений повторно подавати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді вже поза межами строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді був пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слідчим суддею розгляд клопотання слідчого про арешт майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , був здійснений, відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, без повідомлення підозрюваного ОСОБА_8 , а також захисника ОСОБА_11 .

Задовольняючи клопотання про арешт майна слідчий суддя виходив з того, що накладення арешту на зазначене домоволодіння для кримінального провадження буде мати як доказове значення, так і можливістю відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.171 КПК України встановлюються вимоги, яким має відповідати клопотання слідчого, прокурора про арешт майна, зокрема в ньому повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Натомість, клопотання слідчого Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 не відповідає вищезазначеним вимогам КПК України.

Так, у клопотанні не зазначені підстави для накладення арешту на майно, до нього не надано документів, які підтверджують право власності на арештоване майно, взагалі не було встановлено, кому воно належить.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

До клопотання слідчого не було додано докази, що обґрунтовують доводи клопотання та необхідність такого ступеня втручання у право власності третьої особи.

Проте слідчий суддя розглядаючи клопотання про арешт майна не дав належної оцінки його невідповідності вимогам кримінального-процесуального закону та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставини провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пункт 1 ч. 1 ст. 411 КПК України передбачає, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а клопотання слідчого поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 із забороною розпоряджатися вказаним майном скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна повернути прокурору для усунення недоліків, які зазначені в мотивувальної частині ухвали, надавши йому строк в 72 години з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4