Справа № 308/6498/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури юриста 2 класу ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор у кримінальному провадженні № 0002615 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 27.07.2016 слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002615, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що один із мешканців будинку розташованого в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 оформив на себе підвальні приміщення цього будинку, загальною площею 300,3 м. кв. та, відповідно до колективної заяви мешканців цього ж будинку оформлення права власності відбулось без їх згоди чим порушено їх права.

Розслідуванням провадження встановлено, що право власності на спірні підвальні приміщення оформлені ОСОБА_4 на підставі рішення суду від 13.12.2012 номер справи № 2/712/7065/12 712/21433/12 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода», про визнання права на нерухоме майно. При цьому у ході розгляду зазначеної справи судом досліджувалася заява мешканців будинку про надання згоди на оформлення права власності.

Водночас, допитані мешканці будинку заперечили факт підписання такої заяви, що підтверджується отриманими в процесі досудового розслідування показами наступних громадян: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Таким чином, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що рішення про визнання права на нерухоме майно за ОСОБА_4 було прийнято внаслідок обману, оскільки відбулось на підставі підробленого документа заяви мешканців будинку АДРЕСА_1 , яку ті не підписували.

В подальшому підвальні приміщення у АДРЕСА_1 , неодноразово відчужувались.

На думку прокурора предметом злочину у вказаному кримінальному провадженні є вищевказані підвальні приміщення, відтак, вони мають значення речових доказів. Подальше відчуження вказаного майна утруднить розслідування вказаного кримінального провадження. Крім того, прокурор вказує, що відповідно до п. 4 ч.2 ст. 170 КПК України, заборона розпоряджатись та не використовувати майно може бути застосовано з метою відшкодування шкоди. Реалізація, відчуження, передача у користування підвальних приміщень, може призвести до цивільних спорів з добросовісними набувачами чи користувачами таким майном.

Враховуючи вищенаведене та те, що підвальні приміщення будинку розташованого в АДРЕСА_1 мають значення речового доказу у кримінальному провадженні і для забезпечення проведення всіх необхідних експертиз зокрема отримання оціночної вартості приміщень для всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження необхідно запобігти реалізації, відчуженню, передачі у користування підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на об`єкт нерухомості, підвальні приміщення загальною площею 300,3 м. кв. будинку, розташованого на АДРЕСА_1 , та заборонити проводити будь-які ремонтні роботи чи реконструкції, розпоряджатись, використовувати, відчужувати, проводити будь-які нотаріальні дії щодо вказаного об`єкту нерухомості.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора з приводу внесеного клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України законодавець встановлює порядок накладення арешту на майно під час кримінального провадження, визначає що є арештом майна. Так згідно частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, згідно частини 2 статті 171 КПК України, повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Крім цього законодавець встановлює обов`язок для слідчого, прокурора, зазначаючи, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

З досліджених слідчим суддею клопотання та доданих до нього документів встановлено, що всупереч частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт майна не зазначено: 1) підстави і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, частина 2 статті 170 КПК України визначає чіткий перелік такої мети, при цьому потрібно чітко зазначити підставу та відповідно обґрунтувати необхідність арешту; в порушення п.2 ч.2 ст. 171 КПК України прокурором не зазначено перелік і вид майна, що належить арештувати, згідно відомостей реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, звертаючись до суду з вказаним клопотанням прокурор посилається на п. 4 ч.2 ст. 170 КПК України, при цьому не надає обґрунтованого розміру шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та цивільного позову у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури юриста 2 класу ОСОБА_3 про арешт майна - повернути прокурору, як таке що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1