Справа № 488/5847/13-к р.
Провадження № 1-кп/488/265/2013 р.
В И Р О К

іменем України

17.12.2013 року Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Непши О.І.,

секретаря Гура В.В.,

за участю прокурора Кучеренка Д.С.,

захисника ОСОБА_1,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Миколаєві, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається на першому курсі Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000601,

в с т а н о в и в :

18 лютого 2013 року близько 01 год. 20 хв. ОСОБА_4, йдучи додому, поблизу будинку № 313 по пр.Жовтневому в м.Миколаєві побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_3, який йшов попереду.

Скориставшись нагодою, що поблизу були відсутні сторонні особи, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_3 і наніс йому один удар кулаком в обличчя, від якого той впав, чим спричинив ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження у виді забою мяких тканин обличчя зліва та забою правого стегна.

В той час, коли ОСОБА_3 лежав на землі, ОСОБА_4, обшукавши кишені останнього, відкрито викрав належний йому мобільний телефон «SAMSUNG i710» із сім-карткою оператора мобільного звязку «Лайф», з яким з місця події зник, розпорядившись в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 500 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому правопорушенні свою вину визнав повністю та показав, що в лютому 2013 року в нічний час він посварився із дівчиною і повертався додому. Неподалік магазину «Оптика» на пр.Жовтневому він побачив раніше незнайомого хлопця (як стало відомо в подальшому потерпілого ОСОБА_3), який йшов попереду. Підійшовши до ОСОБА_3, він попросив у нього сигарету, і тут же наніс удар в обличчя, від якого останній впав. Обшукавши кишені, він витягнув у потерпілого мобільний телефон, який залишив собі у користування, а сім-картку, що була у телефоні, зламав та викинув. Згодом відшкодував потерпілому 1 100 грн. в якості компенсації матеріальної та моральної шкоди. У вчиненому розкаюється.

Аналогічні показання щодо обставин заволодіння телефоном обвинувачений надав і під час слідчого експерименту 26 жовтня 2013 року.

Крім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується показаннями потерпілого та письмовими доказами.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що у згаданий день та час він йшов додому по пр.Жовтневому. До нього підійшов раніше незнайомий хлопець (як стало відомо згодом обвинувачений ОСОБА_4), який попросив закурити, і, не дочекавшись, коли він дістане сигарету, вдарив його кулаком в обличчя, від чого він впав і вдарився стегном. Коли він лежав на землі, хлопець обшукав його кишені та витягнув мобільний телефон. В подальшому ОСОБА_4 відшкодував йому 1 100 грн.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 20 березня 2013 року № 83 у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у виді забою мяких тканин обличчя зліва, забою правого стегна, які відносяться до категорії легких. Ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів по механізму удару; утворення ушкоджень при падінні з висоти власного зросту малоймовірне. З урахуванням локалізації тілесних ушкоджень потерпілому було нанесено не менше двох травматичних впливи.

У відповідності до заяви потерпілого ОСОБА_3 без дати останній одержав від працівників міліції належний йому мобільний телефон «Самсунг і710».

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, і кваліфікує його дії як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що він вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке є тяжким і поєднане з насильством.

При цьому суд також відмічає, що дії ОСОБА_4 носили спонтанний, ситуативний характер, обвинувачений раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинив вперше, сприяв його розкриттю, під час судового розгляду повністю визнав вину у вчиненому та щиро розкаявся, повністю відшкодував потерпілому спричинену шкоду (у тому числі і моральну), просив вибачення у потерпілого, за місцем проживання дільничним інспектором характеризується з позитивного боку, навчається.

Окремою обставиною, яка суттєво помякшує покарання, є неповнолітній вік обвинуваченого.

Сукупність зазначених обставин, на думку суду, дає достатні підстави під час призначення покарання застосувати положення ст.69 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, яка встановлена санкцією відповідної норми кримінального закону.

При цьому, також зважаючи на сукупність помякшуючих покарання обставин та особу обвинуваченого, суд переконаний, що досягти мети його виправлення та запобігти вчиненню ним нового правопорушення можливо без ізоляції від суспільства, а тому на підставі положень ст.ст.75, 76, 104 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, та покласти на нього обовязок у відповідності до п.4 ч.1 ст.76 КК України періодично зявлятися для реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.І.Непша