Ухвала
іменем україни

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001263, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на вирок Апеляційного суду Київської області від 7 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 4 квітня 2016 рокуОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 гривень.

Постановлено вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 4 квітня 2016 року та вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року виконувати самостійно.
Вироком Апеляційного суду Київської області від 7 червня 2016 року вирок місцевого судущодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року та даного вироку остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. В решті вирок районного суду залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , у своїй касаційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого порушує питання про зміну вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та залишення в силі вироку першої інстанції відповідно до якого засудженому за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України призначено покарання у виді штрафу. Вважає, що покарання призначене засудженому апеляційним судом не відповідає тяжкості вчиненого засудженим злочину та його особі внаслідок суворості. В обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що апеляційний суд при винесенні свого рішення не врахував дані про особу ОСОБА_6 та пом`якшуючі його вину обставини. Крім того захисник вважає, що вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року щодо ОСОБА_6 повинен виконуватись самостійно.

На касаційну скаргу захисника від прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження, до суду надійшли письмові заперечення.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 1 або 2 грудня 2015 року (точної дати та часу не встановлено) перебуваючи поряд із річкою Альта в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, знайшов рослини коноплі, обірвавши верхівки із близько п`яти рослин поклав їх до кишені, чим незаконно придбав наркотичний засіб. Після цього приніс вищевказану коноплю до місця свого проживання, а саме до своєї кімнати в будинку АДРЕСА_2 , чим незаконно зберігав наркотичний засіб.
8 грудня 2015 року близько 8 години ОСОБА_6 перетер висушене листя коноплі до утворення однорідної маси рослинного походження зеленого кольору, тобто незаконно виготовив наркотичний засіб. Того ж дня, близько 13 години 50 хвилин на території критого ринку «Альта», що розташований по вул. Шкільній в м. Переяслав-Хмельницького Київської області, працівники поліції під час поверхневого огляду виявили та вилучили паперові згортки із вищезазначеною речовиною рослинного походження.
Згідно висновку експерта № 7-02/1592 СВЕ від 22 грудня 2015 року представлена на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Загальна маса наркотичного засобу в перерахунку на суху речовину становить 8,3170 г.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка не підтримала касаційну скаргу та просила залишити її без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок апеляційного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі захисником не оскаржується.

Що ж стосується доводів касаційної скарги про порушення щодо ОСОБА_6 загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Як убачається з вироку апеляційного суду, кримінальна справа розглядалась за апеляцією прокурора, в якій порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції кримінального закону, незастосування районним судом кримінального закону, який підлягав застосуванню, а саме ст. 71 КК України та невідповідністю призначеного засудженому судом першої інстанції покарання тяжкості злочину та особі винного внаслідок м`якості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій в разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м`якості, так і суворості.

Відповідно до п. 4 ч. 1, 2 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. ст. 71, 72 КК України.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд повинен до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За правилами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При призначенні покарання засудженому апеляційним судом було враховано що ОСОБА_6 був засуджений вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_6 вчинив в період іспитового строку, а тому апеляційний суд при призначенні покарання керувався ст. 71 КК України, належним чином мотивуючи своє рішення.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Судом було взято до уваги, суспільну небезпеку та конкретні обставини справи, а також те, що ОСОБА_6 , котрий раніше судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку. Крім того суд врахував перебування ОСОБА_6 на лікуванні в реабілітаційному центрі, його позитивну характеристику з місця проживання та реабілітації, наявність обставин що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, що обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що покарання ОСОБА_6 слід обрати у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначене ОСОБА_6 апеляційним судом покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості злочину, всім обставинам справи і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає захисник у касаційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається обставин для пом`якшення покарання.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам повно та всебічно розглянути дане кримінальне провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів по справі не виявлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Київської області від 7 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3