Справа № 357/91/15-к
1-кп/357/17/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.02.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя - ОСОБА_2

суддя - ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого- ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду №2 в м.Біла Церква матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004476 від 01.10.2014 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Македони, Миронівського району,Київської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , індефікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч.2 ст. 186, ч.3ст. 357, ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 скоїв умисне завдання побоїв та вчинення інших насильницьких дій щодо потерплого, які завдали останньому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб; відкрите викрадення чужого майна ( грабіж),поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб та незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами.

Злочини було вчинено за таких обставин:

29.09.2014 року близько 23 години 45 хв. обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поруч із під`їздом № 1 будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_9 , з приводу небажання придбання для них алкогольних напоїв, бажаючи причинити останньому фізичний біль, умисно завдали численні удари кулаками та ногами в область тулуба та ніг ОСОБА_9 , від яких останній відчув фізичний біль та впав на землю. Під час нанесення побоїв обвинувачений ОСОБА_6 також тримав потерпілого руками за шию та здавлював її, чим вчиняв насильницькі дії. Після падіння потерпілого на землю обвинувачений ОСОБА_6 разом із особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження продовжували умисно наносити кулаками та ногами удари по обличчю та тулубу потерпілого, внаслідок чого останній відчув сильний фізичний біль, однак при цьому не отримав тілесних ушкоджень.

Крім того, 30.09.2014 року близько 3 години 30 хв. обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поруч із будинком АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 яке виразилось в умисному завданні останньому низки ударів руками та ногами по тулубу і обличчі, відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 300 гривень та військовим квитком, службовим посвідченням працівника міліції і паспортом громадянина України потерпілого ОСОБА_10 .

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 від дачі показів щодо скоєння злочину щодо потерпілого ОСОБА_9 відмовився за ст.63 Конституції України, оскільки потерпілий є його близьким родичем. У скоєнні інкримінуємих йому злочинів щодо потерпілого ОСОБА_10 визнав себе винними повністю та показав , що:

- 30.09.2014 року він разом із ОСОБА_11 близько 3 години ночі в м. Біла Церква по вул. Гризодубової зустріли п`яного чоловіка, який запитав їх, де в цьому району можна знайти таксі. Вони розповіли йому, в яку сторону потрібно для цього пройти. Коли чоловік попрямував в цьому напрямку, вони з ОСОБА_11 вирішили його пограбувати і з цією метою пішли слідом заним. Згодом вони наздогнали цього чоловіка та стали вдвох наносити йому численні удари ногами та руками по тулубу та обличчю, а коли той упав на землю від ударів відкрито викрали у нього з карманів гроші в сумі 300 гривень , військовий квиток, службове посвідчення працівника міліції та паспорт громадянина України. Викрадені речі забрали із собою, та принесли по місцю свого проживання.

Крім визнання вини в скоєнні вказаного злочину самим підсудним його вина повністю підтверджується зібраними доказами в їх сукупності, а саме:

- потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що він дійсно тривалий час проживав із сестрою обвинуваченого ОСОБА_6 . Він точно не пам`ятає день, але близько 23 години до нього дійсно прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_11 і попросили його купити їм самогону на 20 гривень. Коли вони пішли до жінки, яка продає самогон, остання відмовила йому та не продала самогону, про що він повідомив хлопцям які обурилися, та почали наносити йому удари руками і ногами по тулубу та ногах від чого він упав на землю. Не дивлячись на це, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 продовжували наносити йому удари по тілу. Претензій до останніх він не мав і не має, заяву на них написав за вимогою працівників міліції.

- потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що він 30.09.2014 року перебуваючи в місті Біла Церква в районі масиву Леваневського в кафе із знайомим вживали алкогольні напої. Близько 3 години ночі він вийшов з кафе та пішов вул. Гризодубової пробуючи викликати таксі по телефону, але дозвонитися не зміг. Потім він зустрів двох незнайомих хлопців, які стали його бити, затягли його до гаражів, де продовжували бити, від чого він на деякий час втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то виявив зникнення грошей в сумі 300 гривень, військового квитка, посвідчення працівника міліції та мобільного телефону. Під час проведення досудового розслідування він впізнав цих двох осіб, які його пограбували, ними виявились ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Цивільного позову він не подавав, викрадені документи йому були повернуті, ніяких претензій він не має.

- свідок ОСОБА_12 суду показав, що він є братом ОСОБА_6 і йому дійсно відомо, що одного разу ОСОБА_6 побив чоловіка їх сестри ОСОБА_9 , але вони після цього помирилися, ніяких заяв ОСОБА_13 на нього не писав. Лише після затримання брата працівниками міліції, останні викликали ОСОБА_9 та примусили написати таку заяву.

Крім цього, він суду пояснив що одного дня вранці ( точної дати він не пам`ятає) прокинувшись він побачив на столі у кімнаті документи на прізвище ОСОБА_14 , в тому числі посвідчення працівника міліції. Коли він запитав ОСОБА_11 звідки ці документи вз`ялися, останній розповів, що вночі вони із Слободським побили та ограбили незнайомого чоловіка. Відразу після цього він подзвонив участковому та відніс йому вказані документи.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчинені вказаного злочину підтверджується:

- Заявою ОСОБА_9 від 21.10.2014 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які його побили, та протоколами пред`явлення осіб для впізнання / т.3 а.с.92- 98/;

- Висновком експерта №6 від 16.012015 року. щодо визначення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до якого, при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_9 будь-яких судово-медичних даних про наявність травм у нього не має. Діагноз « Закритий перелом 6 ребра праворуч» не підтверджений рентгенологічно і тому не може прийматися до уваги при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень / т.3 а.с.100/;

- Протоколом слідчого експеременту від 22.10.2014 року /т.3 а.с.100-101/.;

- Висновком експерта №359/д від 01.11.2014 року. щодо визначення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого, при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_10 знайдені наступні ушкодження: садна та синці на обличчі, які заподіяні тупими предметами. будь-яких судово-медичних даних про наявність травм у нього не має. Діагноз « Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку» не підтверджений і тому не може прийматися до уваги при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень / т.2 а.с.122/;

- Висновком експерта №359/д від 01.11.2014 року. щодо визначення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого, локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що ушкодження виявлені у ОСОБА_10 могли виникнути в строк та за обставин вказаних у протоколі допиту потерпілого / т.2 а.с.124/;

- Висновком експерта №5/д від 16.01.2015 року. щодо якого локалізаця та характер ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного росту / т.2 а.с.126/;

- Протоколом огляду предмету та фототаблицею до нього/ т. 2 а.с. 131-134/;

- Протоколами пред`явлення особи для впізнання /т.2 а.с.135-138/;

- Розпискою потерпілого ОСОБА_10 про отримання на зберігання викраденого майна /т.2 а.с. 120/.

Враховуючи вище наведені обставини, суд вважає, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КК України, оскільки він вчинив умисне завдання побоїв та вчинення інших насильницьких дій щодо потерплого , які завдали останньому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень:

Правильно також кваліфіковані дії ОСОБА_6 за ст. 186 ч.2 та ч. 3 ст. 357 КК України, оскільки він скоїв відкрите викрадення чужого майна ( грабіж),поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб та незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами потерпілого.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує як пом`якшуючі обставини те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вину визнав.

Обтяжуючою обставиною суд вважає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При наявності цих обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає що його подальше перевиховання можливе лише в місцях позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, суд вважає за необхідне обрати остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Речові докази по кримінальному провадженню слід залишити при матеріалах кримінальної справи, військовий квиток, службове посвідчення працівника міліції та паспорт громадянина України слід повернути потерпілому ОСОБА_10 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 слід залишити попередній, зарахувавши йому в строк відбуття покарання перебування його під вартою з 21.10.2014 року по час вступу вироку в силу на підставі ч.5 ст. 72 КК України.

Органами досудового слідства обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується також в тому, що 17.10.2014 року близько 23 години 30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу будинку № 61 по вул. М.Раскової в м. Біла Церква, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виникших із раніше не знайомим йому потерпілим ОСОБА_15 з приводу відмови останнім надати цигарку для паління, усвідомлюючи суспільно- ебезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у виді смерті ОСОБА_15 умисно наніс останньому численні цілеспрямовані удари руками та ногами в область тулуба, обличчя та ніг, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: ран, синців та саден на голові; крововиливів у слизову оболонку верхньої та нижньої губ; відкритого перелому кісток носа; ушкоджень коронки 3-го зуба зліва на верхній щелепі; крововиливі в м`які покриви голови; крововиливів у шлункову систему головного мозку; переломів ребер справа і зліва, ушкодження реберної плеври; крововиливів в місцях ушкоджень; 200 мл. рідкої крові в лівій плевральній порожнині, 300 мл. рідкої крові у правій плевральній порожнині; 1200 мл. рідкої крові в черевній порожнині; ушкодження печінки; крововиливів у підшкірно-жировій клітковині грудей; синців на тілі, від яких останній помер на місці події. Дані тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений чи засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобовязані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.ст.91.92 КПК України кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення),винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення… Обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора .

В той же час ці вимоги закону ні час досудового розслідування ні під час судового провадження прокурором виконані не були, обставини, які мають істотне значення для вирішення питання, чи дійсно обвинувачений ОСОБА_6 мав умисел на вчинення такого злочину та в дійсності скоював цей злочин прокурором не були доведені. В основу свого звинувачення ОСОБА_6 прокурор поклав лише його визнання вини в день затримання 21.10.2014 року, не дивлячись на те, що сам обвинувачений ОСОБА_6 в послідуючому під час досудового слідства та в судовому засіданні категорично заперечував свою причастність до вчинення вказаного злочину, заявив, що надав такі покази лише за наявного, тривалого морального та фізичного тиску оперативних працівників після його затримання, та показів свідків по справі, які показали суду, що в час вбивства потерпілого ОСОБА_15 обвинувачений перебував разом із ними, і не міг скоювати вказаний злочин, що також протирічить вимогам ст. 95 ч.4 КПК України.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що згідно обвинувального акту вбивство ОСОБА_15 відбулося 17 жовтня 2014 року близько 23 години 30 хвилини. Згідно висновку експерта 7-502 від 12.01.2015 року смерть ОСОБА_15 настала за 2-4 години до початку огляду трупа на місці виявлення /т.2 а.с. 39/ З протоколу огляду місця події вбачається, що такий огляд було розпочато слідчим 10.10.2014 року о 0 год 01 хв.т.2 а.с.5/.

21.10.2014 року оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області близько 13 години 30 хв. в с. Блощинці, Білоцерківського району, Київської області було затримано ОСОБА_6 , по місцю його роботи, та доставлено в приміщення 1-го МВМ в м. Біла Церква по вул. Ш .Алейхема 86, де він утримувався цими оперативними працівниками і з ним проводилися певні оперативні дії, щодо визнання винив у скоєнні злочину без залучення захисника. Лише після 19 години вечора оперативні працівники перевезли затриманого до Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області де передали затриманого слідчому ОСОБА_16 який розпочав його допит в присутності тих же оперативних працівників і з фіксаціє на відео та о 20 годині склав протокол його затримання в присутності адвоката ОСОБА_17 в порядку ст. 208 КПК України, без вказівки конкретних підстав затримання. При цьому, слідчий у протоколі вказав, що провів обшук затриманого, та вилучив певні речі /Т.1 а.с.42-44/.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що він вказаного злочину не вчиняв, 17.10.2014 року перебував на роботі в с. Блощенці, Білоцерківського району, Київської області разом із своїм братом ОСОБА_12 . Близько 8 години вечора вони повернулися до м. Біла Церква, біля магазину « Юля» зустрілися із своїми знайомими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , купили алкогольні напої, та прийшли по місцю їх проживання в АДРЕСА_1 , де вечеряли, вживали спиртні напої, слухали музику, і розійшлися лише після 12 години ночі, при цьому, він ще проводив додому ОСОБА_19 . Він також пояснив суду, що разом із своїм адвокатом ОСОБА_20 він ще 28.10.2014 року подав скарги до прокуратури м. Біла Церква на незаконні дії оперативних працівників міліції, та змінив свої покази.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду показала, що в п`ятницю 17.10.2014 року вона ще вдень домовилися з ОСОБА_6 та його братом зустрітися вечором, віддихнути , для чого покликала свою знайому ОСОБА_19 . Близько 8 години вечора вони зустрілися з хлопцями біля криниці близько кафе « Юля», після чого купили спиртні напої, та прийшли по місцю проживання хлопців, де постійно перебували приблизно до 12 години ночі, після чого вона пішла до себе додому, а ОСОБА_6 пішов провести додому ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 17.10.2014 року вони з братом домовилися з дівчатами ввечері зустрітися та відпочити. Близько 8 години вони зустрілися біля криниці в м. Біла Церква поблизу кафе « Юля». Після чого купили спиртні напої, пішли до них по місцю проживання, де тривалий час усі разом сиділи, вечеряли, відпочивали, слухали музику, при цьому ОСОБА_6 був разом із ними, виходив лише на нетривалий час вирвати винограду на закуску. Близько 11 години він покормив батька, та ліг відпочивати, а решта дівчат та брат залишилися сидіти за столом.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона проживає в одному будинку із ОСОБА_6 і їй відомо, що 17.10.2014 року в вечірній час у хлопців були дівчата, відпочивали вони довго, розійшлися після 12 години.

Допитані судом свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 показали суду, що вони чули бійку на вулиці, але не можуть сказати, хто саме вчинив бійку з потерпілим ОСОБА_15 .

Враховуючи вище наведені обставини, суд вважає, що органом досудового розслідування не встановлені, прокурором не надані суду належні та допустимі докази для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України і вичерпані, на переконання суду, можливості їх отримання відповідно до ст. 6 Конвенції з прав людини, та конкретних рішень Європейського суду з прав людини. Так, у справі « Коробов проти України» Європейський суд зазначив, що стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості « поза всяким сумнівом», чого у даному кримінальному провадженні прокурором стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не здійснено. Суд зазначає, що є неприпустимим перекладення стороною обвинувачення на обвинуваченого доведення його невинуватості у вчиненні інкримінованого злочину.

За клопотанням адвоката ОСОБА_20 ухвалою суду від 26.12.2016 року визнано очевидну недопустимість доказів обвинувачення, а саме вилучених слідчим ОСОБА_16 21.10.2014 року під час складання протокола затримання обвинуваченого спортивних штанів, галош, спортивної куртки, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу в судовому засіданні. З цих же підстав всі інші без виключення докази, отримані стороною обвинувачення на підставі вказаних речей вважаються такими, що отримані з порушенням закону, і підлягають визнанню недопустимими.

Відповідно до ст. 373 п.2 ч.1 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим судом ухвалюється виправдувальний вирок. При цьому суд вважає, що всі сумніви по справі щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 2, 9, 91-92,129 ,373-374 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.3,19,62 Конституції України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.126, ч.2 ст.186, ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання за:

- ч.2 ст. 126 КК України у вигляді 3( трьох) років позбавлення волі;

- ч.2 ст.186 КК України у вигляді 5( пяти) років позбавлення волі;

- ч.3 ст. 357 КК України у вигляді 2 ( двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України обрати остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5(пяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_6 з 21.10.2014 року з 14 години.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання перебування його під вартою з 21.10.2014 року по час вступу вироку в силу на підставі ч.5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній- тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Речові докази по кримінальному провадженню слід залишити при матеріалах кримінальної справи, військовий квиток, службове посвідчення працівника міліції та паспорт громадянина України слід повернути потерпілому ОСОБА_10

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та виправдати його на підставі ст. 371 ч.1 п. 2 КПК України.

На підставі ч.2 ст.89 КПК України визнати недопустимими слідуючі докази: заключення експерта № 246 від 18.10.2014 року, заключення експерта № 258 від 03.11.2014 року.

Цивільний позов заявлений потерпілими ОСОБА_25 та ОСОБА_26 залишити без розгляду

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з моменту проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя

Суддя