Справа № 344/9863/17
Провадження № 1-кс/344/2832/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні т.в.о. слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000442 від 31.01.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки FORD TRANSIT (2003), червоний, № дв.3D09022, № куз. НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 .

Метою ж застосування такого заходу забезпечення зазначив забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили клопотання задовольнити.

Володілець (власник) майна підозрюваний ОСОБА_5 на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України в судове засідання не викликався.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З вимог ч.6 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів клопотання вбачається, що 05.07.2017 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування підозрюваним ОСОБА_6 завданої кримінальними правопорушеннями шкоди в сумі 138 637 (сто тридцять вісім тисяч шістсот тридцять сім) гривень 00 копійок.

Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області № 31/9/2020 від 31.07.2017, згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України ( НАІС МВС) та регіональної АІС «Автомобіль» за громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період із 2013 року по даний час зареєстровано: FORD TRANSIT (2003), червоний, № дв.3D09022, № куз. НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення не додано належних доказів на підтвердження розміру завданої шкоди, а тому в порядку ст. 173 КПК України слідчий суддя позбавлений можливості визначити розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням чи розміру заявленого цивільного позову.

Крім того, рішення Івано-Франківського міського суду від 25.07.2014 року частково задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу, вважаю, що підстав для задоволення даного клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні т.в.о. слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , про арешт майна відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий судя ОСОБА_1