ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 13 квітня 2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 вересня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засуджених
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
громадянки України, не судимої,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник виклав вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, мотивувавши невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та допущенням судами істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, зокрема заперечив висновок експерта, що вважає суперечливим, через кількість заподіяних травматичних дій потерпілому, та вказав на недопустимість такого доказу як висновок автотоварознавчої експертизи, що була проведена на підставі заяви потерпілого. Вказав також на недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України при прийняті рішення про залишення його апеляційної скарги без задоволення.
В запереченнях на касаційну скаргу потерпілий і прокурор просять про залишення судових рішень, постановлених щодо засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 без зміни, а касаційної скарги їх захисника без задоволення.
Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2016 року засуджено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України; ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, з покладенням на неї обовязків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 4584,20 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 5000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні злочину за таких обставин.

01 серпня 2015 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у громадському місці, поблизу кафе по вул. Льотній, 17-а, у м. Чернігові, діючи спільно з ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі елементарні правила поведінки в суспільстві, використовуючи нікчемний привід, під час словесного конфлікту з ОСОБА_9 , виявляючи пяну зухвалість, використовуючи нецензурну лайку та погрожуючи фізичною розправою, в присутності ОСОБА_9 та інших осіб, які стали свідками даної події, пошкодили автомобіль марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , право управляти яким належить ОСОБА_9 . Так, ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні автомобіля, сидячи на передньому пасажирському сидінні, рукою вдарив по панелі приладів, від чого на ній утворилися тріщини. Після цього, руками почав бити по лобовому склу, від чого на ньому з правого боку утворилися тріщини. Далі, ОСОБА_6 , вийшовши з автомобіля, рукою та ногою почав бити по задніх правих дверцятах автомобіля та розбив скло в задніх правих дверцятах. У цей час ОСОБА_7 руками била по кузову автомобіля, зірвала з даху фішку «таксі» та металеву антену, зірвала з кріплення дзеркало заднього виду в салоні автомобіля, повикидала з салону особисті речі потерпілого.
Одразу після цього, продовжуючи свої хуліганські дії, діючи з єдиним умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку, з явною неповагою до суспільства, виявляючи п`яну зухвалість, застосовуючи нецензурну лайку та погрожуючи фізичною розправою безпричинно завдали ОСОБА_9 один удар рукою в обличчя та один удар металевою антеною від автомобіля по лівій руці. Так, ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки в область голови в ділянку чола потерпілого, незаподіявши при вчиненні своїх хуліганських дій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, однак завдавши останньому фізичного болю. ОСОБА_7 нанесла один удар антеною від автомобіля в область лівої верхньої кінцівки ОСОБА_9 , заподіявши при вчиненні своїх хуліганських дій потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця та подряпини лівої верхньої кінцівки, які згідно висновку експерта № 665 від 03 серпня 2015 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 07 вересня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду від 02 липня 2016 року щодо засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду про винуватість ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Суд касаційної інстанції, з огляду на вимоги ст. 433 КПК України, не перевіряє судові рішення щодо неповноти й однобічності досудового розслідування та судового слідства, а також невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а виходить з обставин, встановлених судом.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження кваліфікація дій засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України є правильною.

Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Апеляційним судом доводи апеляційної скарги захисника, аналогічні доводам, наведеним у його касаційній скарзі, перевірені всебічно та спростовані з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.
Так, апеляційним судом перевірено доводи щодо суперечності висновку експерта № 665 від 07 серпня 2015 року встановленим у вироку фактичним даним з приводу кількості нанесених потерпілому ударів, що були спростовані. У вироку суду зазначено, що ОСОБА_7 нанесла один удар антеною від автомобіля в область лівої верхньої кінцівки ОСОБА_9 , заподіявши при вчиненні своїх хуліганських дій потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця та подряпини лівої верхньої кінцівки, які згідно висновку експерта № 665 від 03 серпня 2015 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. У своєму висновку експерт лише припустив, що ОСОБА_9 міг піддаватися впливу не менше двох травматичних дій, а не стверджував напевно, а тому відсутні будь-які суперечності між висновком експертизи та висновками, викладеними у вироку суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку й щодо необґрунтованості тверджень захисника з приводу недопустимості висновку автотоварознавчої експертизи, оскільки відповідно до ст. 101 КПК України кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Потерпілий надав до суду такий висновок, скориставшись своїм правом, визначеним у ст. 101 КПК України, висновок обґрунтований і не був спростований іншими учасниками судового розгляду.

З огляду на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, підстав для задоволення касаційної скарги суд не вбачає.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 вересня 2016 року щодо засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-8227км16 Категорія: ч. 2 ст. 296 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_11
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1