Справа № 676/3553/16-к
Провадження № 1-кс/676/1215/16
УХВАЛА
за результатами розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу
21 грудня 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Слідча суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 6 липня 2016 року до ЄРДР за № 0001282, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з вищою освітою, приватного підприємця, раніше не судимого,
в с т а н о в и л а:

Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання захисник вказав, що повноваження слідчого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_3 у цьому провадженні є сумнівними, оскільки відомості про них відсутні у первинному витягу з ЄРДР, потерпілий не є власником автомобіля і невідомим способом перемістив його через митний кордон країни, заявлена вартість автомобіля не відповідає вартості, визначеній експертом. Вважаючи необґрунтованою ухвалу слідчої судді про застосування запобіжного заходу, наполягає на зміні тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід з огляду на непричетність його підзахисного до інкримінованого діяння.

В судовому засіданні захисник своє клопотання підтримав та зауважив, що підозру повідомлено ще до проведення впізнання потерпілим, опис зовнішності особи, яка незаконно заволоділа автомобілем, не відповідає зовнішності ОСОБА_5 , потерпілий протягом декількох днів не звертався в поліцію з приводу незаконного вилучення з його володіння автомобіля, що викликає сумнів щодо самого факту вчинення злочину, а досудовим розслідуванням протягом півроку з моменту вчинення злочину не проведено ефективного розслідування: не досліджено трафіки, не встановлено особи, з якою домовлявся про зустріч потерпілий тощо, натомість 20 грудня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України. Тому просив змінити обраний запобіжний захід на більш м`який.

Підозрюваний підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор та слідчий заперечили проти задоволення клопотання захисту, оскільки захисником не наведено обставин, які не були досліджені при застосуванні запобіжного заходу, а ряд наведених захистом доводів не відповідає дійсності.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши доводи клопотання та долучені матеріали, слідча суддя дійшла таких висновків.

Перш за все, слід зауважити, що суть клопотання захисника являє собою заперечення висновків слідчої судді, висловлених в ухвалі про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , а також у безпідставних звинуваченнях у порушенні всіх можливих чинних нормативно-правових актів. Захисником проігноровано той факт, що ухвала про застосування запобіжного заходу переглядалася у апеляційному порядку і за наслідками такого перегляду залишена без змін. Таким чином, захисник фактично намагається у не передбачений чинним КПК України спосіб домогтися повторного перегляду вже прийнятого рішення, яке набрало законної сили, вимагаючи у суду повторно оцінити вже оцінені докази, але виключно на користь підозрюваного, а такі вимоги по своїй суті не можуть підлягати задоволенню.

Так, Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, що згідно зі ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду справи, в якій винесено остаточне рішення (справи «Кучеренко проти України», «Хосе Марія Руїз Матеос та інші проти Іспанії»). Європейський суд з прав людини (рішення якого є джерелом права в Україні (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини») у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова визначеність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Дійсно, ст. 201 КПК України надає стороні захисту право клопотати про зміну обраного запобіжного заходу за наявності нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею, однак аж ніяк ця норма закону не надає суду права, а тим більше не зобов`язує суд, як того безпідставно і всупереч нормам чинного КПК України вимагає захисник, повторно надавати правову оцінку та аналіз доказам по справі, які вже були проаналізовані при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Отож, слідча суддя не вправі піддавати повторній правовій оцінці показання свідків захисту та інші докази по справі, які досліджувалися при розгляді питання застосування запобіжного заходу.

Слідча суддя з огляду на викладене вище не вбачає за можливе повторно надавати правову оцінку посиланням захисника на невідповідність опису викрадачів автомобіля зовнішності його підзахисного, оскільки така вже була надана при вирішенні питання застосування запобіжного заходу, як і оцінка зауваження захисника щодо невстановлення досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_8 », яка фігурує у протоколі допиту свідка ОСОБА_9 як продавець викраденого автомобіля, та невжиття заходів щодо встановлення можливої причетності до злочину саме мешканця м. Вінниці (про що вказано потерпілим під час допиту).

Водночас, варто зауважити, що захисником не дотримано вимог ч. 3 ст. 201 КПК України при поданні цього клопотання: до клопотання не долучено копій матеріалів на обґрунтування доводів клопотання, переліку свідків з обґрунтуванням значення наданих ними відомостей для вирішення клопотання, а також не долучено підтвердження направлення прокурору копії клопотання та матеріалів до нього. У зв`язку з чим слідча суддя з метою дотримання строків розгляду цього клопотання змушена була вручати копію клопотання прокурору самостійно 20 грудня 2016 року. Наданий захисником лише в судовому засіданні екземпляр клопотання з нечітким відбитком штампу місцевої прокуратури, датованим 19 грудня 2016 року, всупереч вимогам п. 3 ч. 3 ст. 201 КПК України до клопотання долучено не було. Що стосується долучених матеріалів, то хоча вони в порушення п. 1 ч. 3 ст. 201 КПК України до клопотання долучені не були, з урахуванням того, що більшість з них собою являють матеріали кримінального провадження, а інші є фотокартками та характеризуючими матеріалами, слідча суддя не вважає, що їх невручення стороні обвинувачення є процесуальним порушенням, що унеможливлює розгляд клопотання у визначений час.

Аналізуючи матеріали, надані захисником в обґрунтування клопотання, слідча суддя дійшла таких висновків.

Так, на фотокартках із зображенням малолітньої дитини та особи, візуально схожої на підозрюваного, відсутні відомості про час та місце, коли та де ці фото були зроблені, тому посилання захисту на те, що ці фото зроблені у день події, ці фотокартки не підтверджують. Натоміть, враховуючи те, що підозрюваний стверджує, що на цих зображеннях зафіксований він зі своїм малолітнім сином, суд оцінює ці фотокартки як підтримання ОСОБА_5 звичайних стосунків з власною дитиною, що не є спростуванням обґрунтованості підозри, як і перебування підозрюваного у числі осіб, які надавали допомогу бійцям АТО (що як обставина, яка характеризує ОСОБА_5 , суду при застосуванні запобіжного заходу відома не була, оскільки доказ на підтвердження цієї обставини було долучено до матеріалів вже в ході апеляційного розгляду ухвали про застосування запобіжного заходу).

Посилання захисника на недопустимість як доказів протоколів пред`явлення осіб для впізнання свідком ОСОБА_10 за фотознімками з огляду на одночасність проведення двох слідчих дій, то з огляду на те, що такі фотознімки пред`являлися для впізнання одній особі, а не різним особам одночасно, підстав для спростування результатів цієї слідчої дій не вбачається, оскільки чинним КПК України не заборонено одночасно проводити впізнання двох різних фігурантів в рамках одного провадження за участю одного свідка. Відсутність прізвища слідчого, який проводив слідчу дію у вступній частині протоколу не призводить до недопустимості як доказу цього протоколу, оскільки прізвище слідчого вказано у графі «впізнання провів» та засвідчено його підписом.

Невідповідність вартості автомобіля, вказаної у фабулі справи, даним проведеної автотоварознавчої експертизи № 100а від 16 серпня 2016 року не впливає на кваліфікацію діяння, а сторона обвинувачення не позбавлена можливості змінити підозру в частині вартості автомобіля, який незаконно був вилучений з володіння законного користувача, на будь-якій стадії досудового розслідування.

Відсутність вказівки на особу прокурора у первинному витягу з ЄРДР не суперечить вимогам чинного КПК України та відповідних нормативно-правових актів, оскільки під час первинної реєстрації кримінального правопорушення прізвище прокурора слідчому не може бути відоме, оскільки слідчий не наділений повноваженнями призначати прокурора у певному кримінальному провадженні.

Питання відсутності підпису заступника начальника слідчого відділу на дорученні слідчому про проведення досудового розслідування не спростовує факту реєстрації кримінального правопорушення.

Посилання захисника на відсутність довідки та інформації про походження фотокарток, використаних для проведення впізнання, не ґрунтуються на вимогах чинного КПК України, зокрема, ч. 7 ст. 228 КПК України, якою наведених захисником вимог до такого впізнання не ставиться.

Щодо твердження захисника про фальсифікацію цих протоколів, зокрема, шляхом внесення виправлень в дати проведення цих слідчих дій, то наданими захисником фотокопіями матеріалів ця обставина не підтверджена.

Передача знайденого у м. Києві автомобіля після проведення його огляду за участю потерпілого (та вилучення) співробітнику поліції під розписку із зобов`язанням переміщення майна на відповідний штрафмайданчик не суперечить вимогам чинного КПК України.

Надані захистом фотокартки начебто із журналу реєстрації заїзду-виїзду з охоронюваної території дачного кооперативу від 30 червня невідомого року та 4 липня 2016 року жодним чином не підтверджують безвиїзне перебування ОСОБА_5 на території дачного домоволодіння, оскільки не містять інформації про проміжок часу між вказаними датами, крім того, запис від 12 год. 30 хв. 4 липня 2016 року фіксує приїзд ОСОБА_5 на дачу, а не виїзд, як на тому обґрунтовано наголошував захисник всупереч даним наданої ним самим фотокартки. Виїзд підозрюваного цього дня зафіксовано о 18 год.

Крім цього, як встановлено судом при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу в ході аналізу показань свідка ОСОБА_11 та самого підозрюваного, 2 липня 2016 року близько 6 год. ОСОБА_5 виїжджав та повертався близько опівдня на територію дачного кооперативу, однак таких записів виїзду та заїзду у даних журналу, наданих для огляду свідком ОСОБА_11 на цифровому носії, виявлено не було, внаслідок чого суд дійшов обґрунтованого висновку про неповноту фіксації виїздів-заїздів охоронцями території дачного кооперативу, тому витяги з цього журналу не можуть слугувати достовірним доказом на підтвердження алібі підозрюваного.

Зауваження захисника про невідповідність підпису потерпілого у копії паспорта та у протоколах не підтверджені висновком почеркознавчої експертизи, а слідча суддя не володіє спеціальним знаннями, щоб констатувати підробку підписів.

Твердження захисника про неправдивість повідомлення про злочин, яке було подане в поліцію потерпілим по спливу декількох днів з моменту події, є хибним, оскільки потерпіла особа вправі повідомити про вчинення щодо неї злочину як мінімум протягом строків притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного злочину.

Посилання захисника на відсутність документації на підтвердження правомірності володіння потерпілим автомобілем спростовується наявною в матеріалах справи за клопотанням про застосування запобіжного заходу довіреністю на розпорядження транспортним засобом. Відомості про незаконне заволодіння потерпілим цим транспортним засобом стороною захисту не надані, судом не здобуті. Водночас, з огляду на особливості переходу права користування транспортним засобом без документального оформлення, які діють на цей час на території України, вимоги захисту щодо наявності нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу не обґрунтовані.

Вимоги захисника про проведення ряду слідчих дій є доречними, однак слідча суддя в рамках розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу не уповноважена вирішувати питання зобов`язання слідчого щодо проведення слідчих дій.

Отож, проаналізувавши наведені захисником доводи в обґрунтування клопотання, з огляду на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не змінилися, слідча суддя дійшла висновку про відсутність визначених законом підстав для зміни обраного запобіжного заходу.

Щодо застосування застави, то, як уже наголошувалося в ухвалі про застосування запобіжного заходу, з врахуванням того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства, слідча суддя скористалася наданим п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України правом не визначати розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, і підстав для зміни своєї позиції не вбачає.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 183, 193, 194, 201 КПК України,
п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001282, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити сторонам обвинувачення та захисту.

Слідча суддя ОСОБА_12 -Годлевська