АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/415/17 Справа № 196/242/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну умов застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Царичанка
Царичанського району Дніпропетровської області,
який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою призначити йому міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло з 23:00 до 06:00.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги зазначає, що цілодобове перебування за місцем проживання позбавляє його права на працевлаштування та отримання заробітної плати для забезпечення його життєдіяльності. Вказує на те, що він проживає один, родичів у нього немає і допомогти йому нікому.

Ухвалою слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про зміну умов застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що підозрюваний ОСОБА_5 в своєму клопотанні жодним чином не обґрунтував підстави для зміни часу перебування під домашнім арештом, а лише вказав, що позбавлений можливості працевлаштуватись. Зокрема, не надав суду доказів, що він був працевлаштований чи у нього є реальна можливість офіційно працевлаштуватися, не зазначив, в якій саме установі, організації може працювати, їхній графік роботи. Крім того, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний в клопотанні вказує, що за вказаною адресою він проживає один, родичів у нього немає і допомогти йому нікому, однак на підтвердження цих обставин жодних доказів теж не надав.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, який полягає в забороні ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження. Також зобов`язано підозрюваного ОСОБА_5 з`являтися до слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження щодо нього, прокурора або суду за їх кожним викликом залежно від стадії кримінального провадження.
Між тим, шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку, що сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб не свідчить про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження.

Апеляційним розглядом встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, у скоєнні якого повністю визнав свою вину, розкаявся, співпрацює зі слідством, заподіяна потерпілому шкода усунена шляхом повернення майна, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий. При цьому, на думку колегії суддів, ані слідчим, ані прокурором не доведені обставини, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце свого проживання цілодобово, тому, беручи до уваги правові позиції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, з урахуванням даних про особу підозрюваного, того, що підозрюваний проживає один, родичів не має та перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом він позбавлений можливості реалізовувати своє конституційне право на працю та отримувати будь-який дохід для забезпечення його життєдіяльності, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_5 та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням положень ч. 1 ст. 181 КПК України, на певний період доби, а саме: з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, та вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 181, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про зміну умов застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду, якою клопотання слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3