Справа № 180/376/16-к
Провадження № 1-кп/0182/118/2017
У Х В А Л А
Іменем України
31.05.2017 року м. Нікополь
Колегія суддів Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження №0000046 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
перекладача: ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2016 року призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 висловив думку про можливість призначення судового розгляду за даним обвинувальним актом, вважаючи його відповідним вимогам ст. 291 КПК України. При цьому, просив суд продовжити строк дії обраного під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що на даний час не відпали ризики, які враховувалися при їх обранні під час досудового розслідування, зокрема, зазначив, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_8 не погодилася із думкою прокурора і вважала за неможливе призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, мотивуючи свою позицію тим, що під час досудового розслідування було порушено право на захист ОСОБА_6 , зокрема, останньому пред`явлені всі матеріали досудового розслідування, в тому числі, повідомлення про підозру і обвинувальний акт, на державній мові - українській, яка для нього є незрозумілою, а тому на даний час її підзахисний взагалі не знає у чому його обвинувачують, що в свою чергу, позбавляє його можливості захищатися від висунутого обвинувачення. При цьому, заперечувала проти продовження її підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважала, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які він посилається.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника та зазначив, що українська мова є для нього не зрозумілою, під час досудового розслідування всі матеріали кримінального провадження йому надавалися виключно на українській мові, а тому він не розуміє у чому його звинувачують. Заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти продовження запобіжного заходу та додав, що в нього є бабуся, яка потребує догляду і він є її єдиним родичем, тому просив змінити домашній арешт на не цілодобовий.

Захисник ОСОБА_9 залишив питання про призначення судового розгляду на розсуд суду і підтримав клопотання свого підзахисного.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наданий суду обвинувальний акт та матеріали, додані до нього, колегія суддів приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду за цим обвинувальним актом, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, ст. 291 цього кодексу, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до п. п. 1, 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, а також користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Крім того, згідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення, а саме безумовно усіх обставин, передбачених ст. 91 КПК України.
Пунктом 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Проте, органом досудового розслідування та прокурором суттєво порушено вищезазначені вимоги КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, під час досудового розслідування не було залучено відповідного перекладача за рахунок держави для здійснення перекладу, в тому числі і процесуальних документів для вручення обвинуваченому, який не володіє державною мовою, якою здійснюється провадження, що, в свою чергу, зумовило всупереч вимогам закону пред`явлення ОСОБА_6 обвинувачення, а також надання доступу до матеріалів досудового розслідування, не зрозумілою для нього мовою, чим порушено його право на захист від зрозумілого обвинувачення, а отже зазначене у обвинувальному акті формулювання обвинувачення порушує право останнього на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення.

Таким чином, наведені вище порушення призвели до пред`явлення ОСОБА_6 обвинувачення на незрозумілій для нього мові, чим суттєво порушено його право на захист, що в свою чергу, позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки суттєво було порушено право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист під час досудового розслідування, яке не може бути поновлене судом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 23 лютого 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, повернути прокурору Нікопольської місцевої прокуратури, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 03 червня 2017 року, а обвинуваченому ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого спливає 06 червня 2017 року.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою та обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, колегія суддів враховує, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останнім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, зокрема, можливість ОСОБА_5 , ОСОБА_6 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні і вчинити інші кримінальні правопорушення.
Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 свого постійного місця проживання не має, за місцем реєстрації в м.Запоріжжі він не має родичів. До суду не надійшло заяв родичів, які б могли забезпечити йому постійне місце проживання та контролювати його належну поведінку.
Вищеназване свідчить про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який вид запобіжного заходу, на думку колегії суддів, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 належить продовжити не більш ніж 60 днів.
Що стосується запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 то за думкою колегії суддів є можливим змінити йому обов`язковий строк прибування за місцем проживання АДРЕСА_1 , з цілодобового на строк з 20год. до 07 год. наступної доби.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строком на 2 (два) місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.91, 177, 178, 291, 314 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжити рахуючи з 31.05.2017 року до 28.07.2017 року включно.

-Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити рахуючи з 31.05.2017 року до 31.07.2017 року включно, заборонивши ОСОБА_5 залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20 год. до 07 год. наступної доби, за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 23 лютого 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, повернути Нікопольському місцевому прокурору, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий Суддя: судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3