Справа № 357/1959/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/717/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 27.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
27 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,.
засудженого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи суду першої інстанції, на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2017 року, якою було задоволено клопотання ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зибкове, Онуфріївського району, Кіровоградської області, засудженого 30 листопада 2005 року Рокитнянським районним судом Київської області за ст. 190 ч. 2, ст. 115 ч. 1, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років,-
умовно-достроково звільнено від відбування покарання на 1 (один) рік 10 (десять) місяців 1(один) день.
В С Т А Н О В И Л А:
Неодноразово судимий ОСОБА_7 , 03.10.2000 року був засуджений Рокитнянським райсудом Київської області за ст.ст.140 ч.2, 141 ч.2, 42,46-1 КК України(в редакції 1960 року) на 2 роки позбавлення волі умовно з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, та штрафом 680 грн., 14.09.2001 року був засуджений Рокитнянським райсудом Київської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України(в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 14.08.2004 по відбуттю покарання. Зараз засуджений за вироком від 30 листопада 2005 року Рокитнянським районним судом Київської області за ст. 190 ч. 2, ст. 115 ч. 1, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2016 року, останньому зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.07.2005 року по 15.12.2005 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Початок строку відбуття покарання 29 липня 2005 року, кінець строку- 13 березня 2019 року.
Засуджений ОСОБА_7 відбув більше 3/4 строку покарання за вироком суду від 30.11.2005 року.

23.02.2017 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2017 засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково звільнено від подальшого відбування покарання на невідбуту частину покарання, що становить на день судового засідання 1(один) рік 10(десять) місяців 1(один) день.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор в апеляції просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення відмовити.

В обґрунтуванні вказує, що засуджений за період відбуття покарання має 9 заохочень та 16 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 6 стягнень за характером є небезпечними в умовах утримання ув`язнених , за що 2 рази відбував стягнення у дисциплінарному ізоляторі установи.

Також зазначає, що при винесені рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 суд не врахував відсутність у останнього такої підстави, як «доведення засудженим свого виправлення», яка включає у себе таку складову, як сумлінна поведінка, що робить неможливим застосування до нього ст.81 КК України. Та не враховано особу засудженого, оскільки ОСОБА_7 після попередніх звільнень не виправдовував довіру суду, неодноразово вчиняв нові злочини.

В заперечення на апеляційну скаргу прокурора, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , просять ухвалу суду залишити без змін, вважають її законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу невмотивованою, а тому просять залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, засудженого, який підтримав судове рішення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 81 КК України визначено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому висновок про становлення особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування невідбутної частини покарання більш м`яким, на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим, під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених вироком на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» встановлено, що судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, а тому суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, як вбачається з матеріалів кримінально провадження, засуджений відбув більше 3/4 строку покарання.
Разом з тим, ОСОБА_7 за час відбування покарання має 9 заохочень та 16 стягнень, при цьому раніше двічі судимий за кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42, 46-1 КК України (в редакції 1960 року), та ч.2 ст.185, ст.71 КК України (в редакції 1960 року), які не зняті та не погашені в встановленому законом порядку, має посередню характеристику, шкоду заподіяну злочином не відшкодував, вину у скоєному злочині визнав частково, що вказує на те, що при винесені рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд не врахував відсутність у останього такої підстави як доведення засудженим свого виправлення, яка включає у себе таку складову, як сумлінна поведінка, що на даний час робить неможливим застосування до нього ст.81 КК України.

За таких обставин судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2017 року якою було задоволено клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 30.11.2005 - відмовити.

Судді: