Провадження № 1-кп/537/174/2017
Справа № 537/2036/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2017 року м. Кременчук
у вчиненні злочину передбаченого ст.333 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин.
16.02.2015 між ТОВ «НВП «Авіа» та підприємством «Simutraiding» (P.O.BOX 123532, SAIF-Zone, Q1-08-081/A, м.Шаржа, Об`єднані Арабські Емірати), укладено зовнішньоекономічний контракт № 16/02 (з подальшими внесеними змінами згідно додаткової угоди від 17.11.2016 року та додаткової угоди від 10.04.2017 року до контракту), предметом якого є купівля-продаж елементів навчально-тренувального комплексу цивільного вертольоту Мі-17 (171) та випробування комплектуючих до вказаного тренажеру на їх сумісність. Згідно п. 1.2 вказаного контракту ТОВ «НВП «Авіа» зобов`язалось поставити, а підприємство «Simutraiding» прийняти та оплатити продукцію на підставі специфікацій до контракту, якими також обумовлено терміни та способи оплати.
Згідно вимог Митного кодексу України зазначене обладнання набуло статусу тимчасово ввезеного майна та підлягало вивезенню за межі України протягом року з моменту його ввезення.
В свою чергу ТОВ «НВП «Авіа», на виконання умов зовнішньоекономічного контракту № 16/02 від 16.02.2015 року, здійснило випробування на сумісність із елементами навчально-тренувального комплексу вертольоту Мі-17 (171) вказаного вище обладнання.
У той же час, директором ТОВ «НВП «Авіа» ОСОБА_6 для належного оформлення зазначеного майна для його подальшого вивезення у режимі реекспорт за межі України в адресу підприємства «Simutraiding», наказом № 150/т від 21.12.2016 року відповідальною особою за відправку товару та оформлення митних документів згідно зовнішньоекономічного контракту № 16/02 від 16.02.2015 року, призначено працівника ТОВ «НВП «Авіа» ОСОБА_4 , якому було доручено здійснити перевірку та встановити належність вказаних вище предметів до товарів військового призначення. За здійснення вказаних дій у максимально стислі строки ОСОБА_4 директором ТОВ «НВП «Авіа» ОСОБА_6 було обіцяно грошову премію та підвищення по посаді.
Після цього, ОСОБА_4 , на виконання вказівки директора підприємства ОСОБА_6 , ознайомившись з положеннями: Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 за № 1807 в частині необхідності отримання дозволу Державної служби експортного контролю України на здійснення міжнародної передачі товарів (послуг), що підлягають державному експортному контролю, з використанням мережі Інтернет здійснив дослідження вказаного вище обладнання на предмет належності до товарів військового призначення.
Під час зазначеного дослідження ОСОБА_4 встановив, що вказані предмети мають окремі ознаки товарів військового призначення та підлягають державному експортного контролю, а саме у необхідності отримання відповідного дозволу на їх переміщення через митний кордон України.
ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи обізнаним, що вказані вище предмети підлягають державному експортному контролю, усупереч вимог положень Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою КМУ від 20.11.2003 року за № 1807, Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», не вжив заходів для отримання дозволу та висновку Держаної служби експортного контролю України про належність предметів до товарів військового призначення та можливості їх переміщення через митний кордон України.
При цьому, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті здійснити міжнародну передачу товарів військового призначення, які підлягають державному експортному контролю, з порушенням встановленого порядку такої передачі, надав директору ТОВ «НВП «Авіа» службову записку, згідно якої предмети, що підлягають переміщенню через митний кордон України не мають ознак товарів військового призначення, а отже не потребують проходження державного експортного контролю, отримання відповідних висновку та дозволу Державної служби експортного контролю України.
У подальшому, службовими особами ТОВ «НВП «Авіа», які не були обізнані у злочинних намірах ОСОБА_4 і які були впевнені у законності своїх дій, до митного посту «Кременчук» Полтавської митниці ДФС України були надані митні декларації та документи, що підтверджують підстави реекспорту обладнання, власником якого є підприємство «Simutraiding» (P.O.BOX 123532, SAIF-Zone, Q1-08-081/A, м. Шаржа, Об`єднані Арабські Емірати), які були прийняті до виконання працівниками митниці.
29.04.2017 року, до проведення митного оформлення, у ході огляду місця події працівниками УСБУ в Полтавській області вказані предмети були вилучені.
Відповідно до висновку спеціаліста штатного експерта ТОВ «Авіатехсервіс» ОСОБА_7 від 29.04.2017 року щодо попередньої експертизи товару у галузі державного експортного контролю, зазначені вище предмети є складовою функціональної системи комплексного авіаційного тренажеру вертольотів типу Мі 17 (171) та у відповідності до п. ML14 «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», затвердженого постановою КМУ від 20.11.2003 року за № 1807, відносяться до товарів військового призначення.
Тобто, ОСОБА_4 при здійсненні міжнародної передачі товарів військового призначення підприємству « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , SAIF-Zone, Q1-08-081/A, м. Шаржа, Об`єднані Арабські Емірати) було порушено вимоги Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» та Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою КМУ від 20.11.2003 року за № 1807, яке виявилося в тому, що вказані товари не пройшли державного експортного контролю.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст..333 ч.1 КК України як порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.
16.05.2017 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду на додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.
Вказану угоду було укладено з огляду на те, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні.
Також при вирішенні питання укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_4 прокурором враховано можливість зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні, процесуальне спрощення розгляду справи, можливість прискорення судового розгляду, економія бюджетних коштів на витрати пов`язані з кримінальним провадженням, відсутність суспільного резонансу за фактом скоєного злочину, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.
Сторонами угоди узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ст.333 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатися діяльністю по здійсненню міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю на строк два роки.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим віднесений до злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, при цьому умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Закону, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, що укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ст..333 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2550 грн. з позбавленням права займатися діяльністю по здійсненню міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю на строк два роки.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області - обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Обвинуваченому та його захиснику роз`яснити їх право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1