Провадження №1-кп/761/588/2017
В И Р О К
іменем України
12 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009874 від 09.08.2016 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каспі, громадянина Грузії, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
1) 27.05.2016 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за

ч.3 ст.15, ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців 8 днів, звільненого 27.05.2016 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:
09 червня 2016 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись в салоні маршрутного таксі № 227, яке здійснювало рух в напрямку станції метро «Дорогожичі», побачив як у раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_8 , з кишені шортів виглядав мобільний телефон марки марки «Apple» моделі «iPhone 5S» та в цей момент у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 непомітно для оточуючих, своєю правою рукою, витягнув із кишені ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 5S» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» НОМЕР_1 , вартістю в 9 (дев`ять) тисяч 500 (п`ятсот) гривень.

В цей час потерпілий ОСОБА_8 виявив відсутність власного мобільного телефону марки «Apple» моделі «iPhone 5S» у своїй кишені та повідомив про це інших пасажирів маршрутного таксі, після чого вказаний мобільний телефон свідок ОСОБА_10 виявив у руці ОСОБА_3 , схопивши останнього за руку, який, в цей момент, викинув вищевказаний телефон на підлогу.

Таким чином, ОСОБА_3 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки не виконав всіх дій які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Тобто суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, а саме не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна

(кражку), вчинену повторну.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, вказав, що дійсно 09 серпня 2016 року приблизно о 18 год. 00 хв. знаходився в салоні маршрутного таксі на відстані близько 1,5 метри від передніх дверей та направлявся до Кирилівської Церкви. Під`їжджаючи до потрібної зупинки він, попросив водія зупинитись, однак в цей момент ОСОБА_8 , який стояв на відстані близько 2-3 чоловіків від нього, почав кричати, де його телефон. Після цього, він відразу побачив на підлозі біля себе мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone», нахилився і підняв його, щоб передати ОСОБА_8 , однак відчув різкий удар по руці від свідка ОСОБА_10 , в результаті чого телефон із його руки випав. Він казав, що дуже поспішає, пояснюючи, що не крав телефон, а хотів підняти та повернути ОСОБА_12 , який кричав, де його телефон. Після чого він був затриманий працівниками поліції.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не визнав свою винуватість у вчиненні злочину, його винуватість підтверджується сукупністю досліджених безпосередньо судом доказів, які суд враховує та бере до уваги, а саме:

показаннями потерпілого ОСОБА_8 , згідно з якими, влітку 2016 року, приблизно після 18 год., він з товаришем на Куренівському ринку сів у маршрутне таксі, яке направлялось в сторону станції метро Шулявська. В салоні маршрутного таксі було людно, при цьому він стояв біля передніх дверей, ближче до водія, а ОСОБА_3 стояв поруч з ним. Одразу, після передачі грошей за проїзд, він виявив відсутність у передній кишені своїх шортів, мобільного телефону марки «Apple» моделі «iPhone», з сім-картою НОМЕР_1 , який коштує 9500 грн. Після цього, він став кричати, де його телефон, спостерігаючи реакцію людей, які їхали в маршрутці. В поле його зору потрапив ОСОБА_3 , зовнішній вигляд та поведінка якого, викликали в нього підозру, що саме останній причетний до зникнення його мобільного телефону. В подальшому ОСОБА_10 повідомив, що телефон викрав обвинувачений ОСОБА_3 , після цього, він побачив, як його телефон впав саме біля ніг ОСОБА_3 . Після чого він викликав поліцію та попросив водія маршрутного таксі не зупинятися. Не доїжджаючи за 200-300 м до станції метро Дорогожичі, прибули працівники поліції та затримали ОСОБА_3 . Зазначив, що ОСОБА_3 був дуже схвильованим та розгубленим, просив його відпустити. При цьому, дві особи чоловічої статі кавказької зовнішності, один з яких стояв в середині салону маршрутного таксі, а інший біля задніх дверей, спочатку робили вигляд, що не знають ОСОБА_3 , однак після того, як останнього було затримано, стали його захищати;

показаннями свідка ОСОБА_10 , згідно з якими, 09 серпня 2016 року, приблизно після 18 год., він їхав з роботи у маршрутному таксі, в яке спочатку зайшов ОСОБА_3 , а на зупинку пізніше зайшов ОСОБА_8 . В момент, коли ОСОБА_3 почав кричати про зупинку, перебуваючи біля дверей, ОСОБА_8 виявив відсутність у нього мобільного телефону та почав з даного приводу кричати. В цей час він побачив у руці ОСОБА_3 телефон. Тоді він, схопивши за руку ОСОБА_3 , в якій останній тримав мобільний телефон, повідомив про це ОСОБА_8 , однак, ОСОБА_3 тут же викинув телефон;

показаннями свідка ОСОБА_11 , згідно з якими, в серпні 2016 року у вечірній час, приблизно після 18 год., він їхав у маршрутному таксі зі сторони Куренівського ринку в напрямку Політехнічного інституту, перебуваючи біля передніх дверей, при цьому, в салоні було людно. В цей час, ОСОБА_8 , який стояв поруч з ним, голосно повідомив, що в нього викрали мобільний телефон. Після цього, він побачив телефон марки «iPhone», білого кольору в руці в ОСОБА_3 , який стояв поруч. Після того, як ОСОБА_10 , схопив ОСОБА_3 за руку, то останній кинув телефон на підлогу. На місце події було викликано працівників поліції. Зазначив, що знайомий ОСОБА_3 пропонував йому та ОСОБА_8 винагороду щоб не викликати поліцію;

даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 09.08.2016 року та фото таблиці до нього, згідно з якими, слідчим оглянуто мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» НОМЕР_1 , добровільно виданий потерпілим ОСОБА_8 , який вказав, що даний телефон намагався у нього викрасти чоловік кавказької зовнішності в маршрутному таксі №227;

даними, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 09.08.2016 року, згідно з якими, свідок ОСОБА_10 серед осіб пред`явлених йому для впізнання, вказав на особу під № 1, тобто ОСОБА_3 , як на особу, що намагалася викрасти мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_8 ;

даними, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 09.08.2016 року, згідно з якими, потерпілий ОСОБА_8 серед осіб пред`явлених йому для впізнання, вказав на особу під № 1, тобто ОСОБА_3 , як на особу, що намагалася викрасти мобільний телефон у нього;

даними, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 09.08.2016 року, згідно з якими, свідок ОСОБА_11 серед осіб пред`явлених йому для впізнання, вказав на особу під № 1, тобто ОСОБА_3 , як на особу, що намагалася викрасти мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_8 ;

даними, що містяться у висновку судово-психіатричного експерта № 621 від 25.08.2016 року, згідно з якими, у теперішній час ОСОБА_3 страждає на наркоманію опійну (психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності F11.24 згідно з МКХ 10) і за своїм психічним станом у теперішній час здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , останній страждав на наркоманію опійну і за своїм психічним станом, у зазначений період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_3 страждає на наркоманію опійну і за своїм психічним станом у застосуванні заходів примусових заходів медичного характеру не потребує. У теперішній час ОСОБА_3 потребує протинаркоманічного лікування. Протипоказань за психічним станом ОСОБА_3 для проведення стосовно нього протинаркоманічного лікування не встановлено;

даними, що містяться у висновку судово-психіатричного експерта № 599 від 16.08.2016 року, згідно з якими, ОСОБА_3 на момент кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, стійким психічним розладом не страждав, у нього виявлялися ознаки психічних та поведінкових розладів, внаслідок вживання наркотичної речовини групи опіоїдів, синдром залежності (МКХ 10, F11.24). ОСОБА_3 за своїм психічним станом, на період кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 на теперішній час стійким хронічним психічним захворюванням не страждає, в нього виявляються ознаки психічного та поведінкових розладів, внаслідок вживання наркотичної речовини групи опіоїдів, синдром залежності (МКХ 10, F11.24). ОСОБА_3 за своїм психічним станом на теперішній час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 страждає наркоманією опійною і за своїм психічним станом, у зазначений період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_3 страждає на наркоманію опійну(МКХ 10, F11.24). ОСОБА_3 потребує проведення відносно нього лікування з приводу наркоманії опійної.

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені, безпосередньо досліджені докази вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він не викрадав мобільного телефону потерпілого ОСОБА_8 , а лише підняв його біля своїх ніг, щоб передати потерпілому, спростовується показаннями як самого потерпілого ОСОБА_8 , так і свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що в той момент, коли потерпілий став кричати про зникнення в нього мобільного телефону, то ОСОБА_3 вже тримав цей телефон у своїй руці, а викинув його на підлогу, тоді коли злочинні дії його були викриті.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням положень ст.ст. 65-68 КК України вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, характер вчиненого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_3 судом враховується ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, те що він раніше судимий за вчинення корисливого кримінального правопорушення, суспільно-корисною працею не займається.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом у відповідності до ст.ст. 66, 67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого злочину, наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а саме, те що він не розкаявся у вчиненому, належних висновків щодо своєї протиправної поведінки не зробив, будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, через не значний проміжок часу після відбуття покарання, повторно вичинив корисливий злочин, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки обвинувачений на шлях виправлення не став, а тому його виправлення не можливе без реального відбування покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_3 утримувався під вартою в межах даного кримінального провадження з моменту його затримання з 09 серпня 2016 року до 13 вересня 2016 року, до моменту внесення застави, даний строк є строком попереднього ув`язнення та підлягає зарахуванню ОСОБА_3 у строк відбування покарання з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один ) рік 6 (шість) місяців.

Строк покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 09 серпня 2016 року до 13 вересня 2016 року з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Речовий доказ: телефон марки «Apple» моделі «iPhone», з сім-картою НОМЕР_1 передати у розпорядження потерпілого ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя