Провадження № 1-о/752/2/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 від 08.07.2016 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким його засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища міського типу Любашівка Одеської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 07.08.1996 року за ст. ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3 КК України 1960 року із застосуванням ст. 42 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 45 КК України 1960 року з іспитовим строком 2 роки;
-за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.07.1998 року за ст. ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3 КК України 1960 року із застосуванням ст. ст. 42, 43 КК України 1960 року до 5 років позбавлення волі, 06.11.2000 року звільненого за постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2000 року умовно-достроково на 2 роки 2 місяці 28 днів;
-за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 22.01.2001 року за ст. 140 ч. 3 КК України 1960 року із застосуванням ст. 43 КК України 1960 року до 5 років 2 місяців 28 днів позбавлення волі, 31.05.2005 року звільненого за постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.05.2005 року умовно-достроково на 8 місяців 10 днів;
-за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 23.01.2006 року за ст. 185 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 23.01.2009 року звільненого за відбуттям покарання;
-за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 17.12.2010 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 05.08.2011 року направлено для відбування покарання на 3 роки 6 місяців позбавлення волі за постановою Любашівського районного суду Одеської області від 05.08.2011 року, звільненого 05.02.2015 року за відбуттям покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі.
Вказане судове рішення набрало законної сили 29.12.2015 року.
08.07.2016 року до Голосіївського районного суду м. Києва звернулась прокурор Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 із заявою про перегляд вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при постановленні вказаного вироку, а саме те, що засуджений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , насправді є іншою особою - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що доводить неправильність вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року. Крім того, в ході здійснення перегляду за нововиявленими обставинами вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року представник публічного обвинувачення у порядку ст. 338 КПК України подав до суду обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна грабежі, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому повторно, за обставин, викладених у обвинувальному акті.
Представник публічного обвинувачення прокурор ОСОБА_4 підтримав заяву про перегляд вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року за нововиявленими обставинами, просив його скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, однак її неявка відповідно до вимог ст. 466 ч. 2 КПК України не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення, крім того вона звернулась до суду із заявою, у якій просила здійснювати перегляд за нововиявленими обставинами вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року за її відсутності.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши його матеріали, суд надходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, та встановлено, що він 10.06.2015 року приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку №4 по вулиці Промисловій в місті Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_8 з-заду та схопив її за волосся, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, чим подолав волю останньої до опору, після чого зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком та кулоном загальною вартістю 5 000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 5 000 грн.
Вказане судове рішення підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки в ході розгляду заяви представника публічного обвинувачення судом було встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч. 2 КК України, факт вчинення якого мав місце 10.06.2015 року та встановлений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року, насправді було вчинено не ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 , що стверджується наступними зібраними та перевіреними судом доказами:
- актом від 21.01.2016 року про невідповідність матеріалів особової справи прибулій особі, складеним комісією з прийняття та розподілу засуджених Одеської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області №14 (т. 2 а.с. 141);
- поясненнями, наданими 26.01.2016 року начальнику оперативного відділу Одеської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області №14, особою, яка прибула 21.01.2016 року для відбування покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року - ОСОБА_7 , про те, що в дійсності він не ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 142);
- поясненнями ОСОБА_6 від 12.02.2016 року, наданими начальнику відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури м. Києва, які аналогічні його поясненням від 26.01.2016 року (т. 2 а.с. 151-153);
- відбитками долоней та пальців рук у дактилокарті, складеній відносно невстановленої особи 15.02.2016 року начальником оперативного відділу Одеської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області №14, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 154-156);
- фотокарткою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вклеєною у його заяву про видачу паспорта громадянина України (форма №1), яка є ідентичною фотокарткам, вклеєним у довідках з особової справи засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також фотокартці, вклеєній у довідці про звільнення серії ОДС №10558 від 05.02.2015 року (т. 2 а.с. 143-144, 149, 150).
Показами свідка ОСОБА_9 , який підтвердив особу обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки він працює інспектором з ювенальної превенції Любашівського відділу поліції Балтівського відділу поліції ГУ НП в Одеській області та виконував примусовий привід останнього до Любашівського районного суду Одеської області.
Показами обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтвердив покази свідка ОСОБА_9 та показав суду про те, що дійсно влітку 2015 року він вчинив грабіж та під час його затримання у порядку ст. 208 КПК України повідомив працівникам міліції неправдиві відомості про те, що він ОСОБА_7 , а не ОСОБА_6 .
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що викладені вище факти та обставини не були відомі суду під час постановлення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року з причин, від нього незалежних, однак не дивлячись на це, вони повністю спростовують дані про особу обвинуваченого ( ОСОБА_7 ), встановлені вказаним вироком, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності, а тому суд надходить до висновку про необхідність задоволення заяви прокурора Київської місцевої прокуратури №1 від 08.07.2016 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року відносно ОСОБА_7 та скасування даного судового рішення.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 10.06.2015 року приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку №4 по вулиці Промисловій в місті Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_8 з-заду та схопив її за волосся, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, чим подолав волю останньої до опору, після чого зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком та кулоном загальною вартістю 5 000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 5 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, однак давати суду покази відмовився.
Відповідно до ст. ст. 349 ч. 3, 466 ч. 4 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та надійшов до висновку про те, що дії ОСОБА_6 за ст. 186 ч. 2 КК України кваліфіковані представником публічного обвинувачення правильно як відкрите викрадення чужого майна грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
При обранні покарання ОСОБА_6 суд враховує:
- ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;
- особу обвинуваченого, який не одружений, не працевлаштований, за місцем реєстрації та проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за злочини проти власності.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що виправлення винного можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень,із зарахуванням відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України в строк відбуття покарання строку його попереднього ув`язнення з 10.06.2015 року - дня фактичного затримання по 29.12.2015 року включно - дату набрання вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, та із зарахуванням в строк відбуття покарання строку його перебування в установі попереднього ув`язнення з 08.09.2016 року - дня прибуття обвинуваченого ОСОБА_6 до Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області для розгляду даної заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами - по 07.02.2017 року включно згідно правил ст. 72 ч. 5 п. ґ) КК України, з розрахунку 1 день, проведений в установі попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Долю речового доказу слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 467 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
Заяву прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 від 08.07.2016 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року задовольнити.
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі - скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з 07.02.2017 року.
Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 10.06.2015 року по 29.12.2015 року включно та строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 08.09.2016 року по 07.02.2017 року включно.
Речові докази кулон та хрестик, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити їй же за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом того самого строку з дня отримання ним копії вироку.

З набранням законної сили цим вироком вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року втрачає чинність.

Суддя ОСОБА_1