Справа № 296/6466/17
УХВАЛА
Іменем України
16 серпня 2017 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іршанськ, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, громадянина України, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах, працюючого клеєваром на Житомирському картонному комбінаті, проживаючого у АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2017 р. до слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира звернувся слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000145.
В клопотанні посилається на те, що у провадженні СУ ГУ НП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000145, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2017 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.08.2017 близько 09 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , в порушення п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажирів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Рухаючись вказаним транспортним засобом в м. Житомирі по вул. Промисловій, в напрямку вул. Слобідська зі сторони вул. Корольова, поблизу буд. № 6, водій ОСОБА_6 в порушення вимог пунктів 2.3.б) та п.13.1. вказаних вище Правил, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу недотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, унаслідок чого передньою правою частиною свого автомобіля здійснив наїзд на задню ліву частину напівпричепа KRONE SDP 27 реєстраційний номер НОМЕР_2 у складі з сідловим тягачем DAF FT XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився у нерухомому стані в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини.
В результаті указаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-2101, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці пригоди, а пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження з якими доставлені до Житомирської обласної клінічної лікарні.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3.б), 2.9.а) та 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
15 серпня 2017 року по даному факту слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Цього ж дня, ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.
На підтвердження вини підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень слідчим наведено наступні докази: протокол огляду місця ДТП від 15 серпня 2017 року та схему до нього, на якому зафіксовано, що водій ОСОБА_6 рухаючись зі сторони вул. Корольова в напрямку вул. Слобідська, при необмеженій оглядовості здійснив наїзд на задню ліву частину напівпричепу, який нерухомо стояв у попутному напрямку, зафіксовано положення трупа на місці пригоди; протокол огляду автомобіля ВАЗ-2101, р/н НОМЕР_1 , яким зафіксовано механічні пошкодження на автомобілі утворені в результаті наїзду на задню частину напівпричепу; протокол огляду автопоїзду DAF FT XF 105.460 р/н НОМЕР_3 у складі з напівпричепом KRONE SDP 27 р/н НОМЕР_2 , яким зафіксовано механічні пошкодження в задній лівій частині напівпричепу; рапорт працівника поліції м. Житомира про те, що водій ОСОБА_6 безпідставно після ДТП пішов додому, де був затриманий та доставлений для подальшого проходження медичного огляду на стан сп`яніння, та інших слідчих дій; висновок № 731 від 15.08.2017 року щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, яким встановлено, що водій ОСОБА_6 на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння.
З посиланням на викладене, слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів. Метою застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на думку слідчого є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний під загрозою тяжкості покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Прокурор і слідчий заявлене клопотання у судовому засіданні підтримали із зазначених у ньому підстав.
Підозрюваний і захисник просили обрати менш суворий запобіжний захід.
Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не має, а доводи, викладені у клопотанні в судовому засіданні не знайшли свого саме повного підтвердження в ході судового розгляду.
Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого повного підтвердження доводи у клопотанні щодо можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню.
Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).
Як встановлено в ході розгляду клопотання, підозрюваний фактично не заперечує саму подію злочину, своєї участі і вини у ньому, і в ході проведення слідчим першочергових слідчих дій виявляв свою схильність до сприяння слідству у встановленні істин в справі та своє щире каяття у скоєному.
Разом з тим, оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкості його наслідків, факт складання 10.08.2017 відносно останнього адміністративного протоколу за вчинення правопорушення за ст. 130 КУпАП, дані про особу підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, має на утриманні хвору мати, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має постійне місце проживання в м. Житомирі, що вказує на наявність соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:
1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;
3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 ..
Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.
Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1