У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді ˗ доповідача ОСОБА_7.,

суддів: ОСОБА_8. і ОСОБА_9.,

розглянувши у судовому засіданні заяву потерпілої ОСОБА_2 та представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 30 жовтня

2009 року ОСОБА_6 засуджено за частиною першою статті 162, частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК) та на підставі статті 70 КК до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців.

На підставі статей 49, 74 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 лютого

2015 року вирок Київського районного суду м. Полтави від 30 жовтня

2009 року скасовано в частині вирішення цивільних позовів, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 скасував, а справу направив на новий судовий розгляд.

У заяві заявники порушують питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня

2017 року щодо ОСОБА_6 на підставі пункту 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Вважають, що має місце неоднакове застосування частини другої статті 383, частини другої статті 388, частини першої статті 398 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року). Просять скасувати вищезазначене рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши заяву, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вимог пункту 2 частини першої статті 445 КПК, заявники мають чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на їх думку, застосовано неоднаково.

При цьому структура кримінальної процесуальної норми має свої особливості, оскільки юридична техніка КПК допускає розміщення гіпотези, диспозиції та санкції в межах різних його статей. Тому, вказуючи неоднаково застосовані норми КПК, заявникам належало зазначити як статтю, що містить положення про правило поведінки, так і статтю, що передбачає наслідки його недотримання.

Зазначення у заяві статей 383, 388, 398 КПК 1960 року є посиланнями на окремі статті, а не на норму кримінального процесуального права. Наведе свідчить, що заява потерпілої ОСОБА_2 та представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 446 КПК не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі.

Враховуючи, що ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року судові рішення щодо ОСОБА_6 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, таке судове рішення не перешкоджає провадженню у справі.

Заявникам слід взяти до уваги, що Верховний Суд України, згідно з частинами першою, четвертою статті 446 КПК, здійснює перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1-3 статті 445 КПК, тільки після його перегляду в касаційному порядку, та переглядові підлягають лише ті ухвали суду касаційної інстанції, які перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Крім того, вимоги заявників, зазначені у заяві, не конкретизовані та не узгоджуються з повноваженнями Верховного Суду України, визначеними статтями 454-455 КПК.

З огляду на викладене ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року не може бути предметом перегляду Верховним Судом України.

Колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України за заявою потерпілої ОСОБА_2 та представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись статями 445, 447, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи до провадження за заявою потерпілої ОСОБА_2 та представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 Верховним Судом України.

С у д д і:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9