№ 336/7228/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), неодруженого, непрацюючого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2004 року за ч. 2 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 6 серпня 2005 року у зв`язку з застосуванням Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2006 року за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

- вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.11.2009 року за ст. 391 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до одного року десяти днів позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 4 жовтня 2010 року;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, від відбування покарання звільненого з випробуванням тривалістю в один рік шість місяців;

- вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2013 року за ч. 1 ст. 309 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2013 року за ч. 2 ст. 190 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі;

- вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2014 року за ч. 2 ст. 190 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 23 лютого 2015 року умовно-достроково з невідбутим строком сім місяців дев`ять днів;

обвинуваченого за ст. 395 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений, який має судимості за вчинення злочинів проти чужої власності, проти правосуддя, незаконні дії в сфері обігу наркотичних засобів, під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком, вчинив порушення правил адміністративного нагляду за таких обставин.

Обвинувачений, щодо якого при звільненні з виправної установи ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.02.2015 року встановлений адміністративний нагляд строком на дванадцять місяців, порушив одне з встановлених щодо нього обмежень, а саме: заборону змінювати місце проживання без дозволу посадових осіб, які здійснюють адміністративний нагляд, приблизно 10 березня 2015 року самовільно залишивши з метою ухилення від адміністративного нагляду місце свого проживання квартиру АДРЕСА_2 , де він не проживав з вказаного часу до 20 серпня 2015 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні порушення правил адміністративного нагляду за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснив, що при умовно-достроковому звільненні з місць позбавлення волі щодо нього ухвалою суду від 19 лютого 2015 року встановлений адміністративний нагляд, яким передбачено низку обмежень, в тому числі заборону самовільно без згоди уповноважених посадових осіб змінювати місце проживання. В якості обраного ним місця помешкання при звільненні він зазначив житло, де зареєстрований і де проживає його мати, - квартиру АДРЕСА_2 . Про наслідки невиконання всіх обмежень, передбачених ухвалою про встановлення адміністративного нагляду, він попереджений письмово. Проте, легковажно розраховуючи на ненастання будь-яких небажаних для нього наслідків, самовільно переїхав до місця проживання ОСОБА_6 , з якою одразу після звільнення фактично створив сім`ю, в будинок АДРЕСА_3 .

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Заявив, що повністю усвідомив протиправність вчинених дій і щиро жалкує про те, що сталося.

В силу ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників кримінального провадження інші докази щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні фактичних обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 395 КК України як порушення правил адміністративного нагляду, а саме: самовільне залишення особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винуватого, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

ОСОБА_5 скоїв кримінально каране діяння невеликої тяжкості.

У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин вчинення кримінально караного діяння.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

З урахуванням згаданих обставин, а також задовільних даних про особу винуватого, суд вважає за можливе призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді арешту в мінімальному розмірі, передбаченому Загальною частиною закону України про кримінальну відповідальність для цього виду покарань, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

З тих самих міркувань виходить суд, ухвалюючи про часткове приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною є рецидив злочинів, тобто наявність судимостей за вчинення кримінально караних діянь, які не охоплюються диспозицією статті обвинувачення.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не обирався, між тим щодо обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, яке перебуває в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, тому суд не вбачає процесуальних підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Речових доказів, як і процесуальних витрат, немає.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ст. 395 КК України, та призначити покарання у вигляді одного місяця арешту.

При складанні покарань за сукупністю вироків один місяць арешту у відповідності до вимог ст. 72 КК України перевести у відповідний йому один місяць позбавлення волі.

Згідно із ст. 71 КК України покарання за сукупністю вироків призначити шляхом частково приєднання покарання, невідбутого за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2014 року, у вигляді семи місяців, до покарання, призначеного цим вироком, визначивши покарання, яке підлягає відбуванню, у вигляді восьми місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1