АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«07» червня 2016 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0000266 від 15.06.2015 року та за №0000337 від 22.07.2015року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївна Сокирянського району Чернівецької області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, судимого: - 05.02.2010 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 1року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; - 23.12.2011 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч.2, 3 ст.185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; - 28.12.2012 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі, 23.02.2015 року звільнений по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олексіївка Сокирянського району Чернівецької області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого,
Провадження №11-кп/794/201/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
Категорія: КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

непрацюючого, судимого: - 05.02.2010 року Сокирянським районним судом
Чернівецької області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; - 22.12.2011 року Сокирянським
районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.185, 69, 71 КК України до 2 років 4 місяці позбавлення волі; - 28.12.2012 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 22.06.2015 року звільнений по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Заступник прокурора області ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, кожен окремо, на вирок Новодністровського міського суду міського суду Чернівецької області від 22 березня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці без конфіскації майна.
Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взято його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховано з 22 березня 2016 року, з врахуванням ч.5 ст.72 КК України один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взято його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховано з 22 березня 2016 року, з врахуванням ч.5 ст.72КК України один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо судових витрат у даному кримінальному провадженні, а також долю речових доказів.
В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 не заперечуючи правової кваліфікації дій обвинувачених, доведеності їхньої вини, просить вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши з резолютивної частини вироку рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 185 КК України та за сукупність цих злочинів. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; - ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі; - ч.2 ст. 15, ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України до 1 року обмеження волі; - ч.2 ст. 289 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати обвинуваченого засудженим до остаточної міри покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні 8 епізодів крадіжок вчинених повторно, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 185 КК України, проте суд першої інстанції помилково призначив обвинуваченому покарання за окремими епізодами злочинної діяльності.
Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувавши до нього вимоги ст.75 КК України, посилаючись на ряд обставин, що, на думку обвинуваченого, дають підстави для застосування вищевказаної статті.
Від інших учасників кримінального провадження апеляційних скарг не надійшло.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 в липні 2015 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, за попередньою змовою між собою, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою дерев`яної рейки, шляхом пошкодження металопластикової конструкції вікон, намагалися проникнути в будинок АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 . Однак в будинок не проникли з причин, що не залежали від його волі, при цьому вчинивши всі дії, які вважали за необхідне, для доведення злочину до кінця.
Також ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в ніч з 06 липня на 07 липня 2015року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, повторно, знаходячись у дворі житлових будинків за адресою АДРЕСА_4 , через незачинені двері проникли до салону автомобіля марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрали автомагнітолу марки «Chellennger», модель СН-2025, вартістю 774, 27 грн. та дитячі ролики марки «Fashon», вартістю 350, 00 грн. Із викраденим майном обвинувачені з місця події зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1124, 27грн.
В ніч з 06 липня на 07 липня 2015року ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, за попередньою змовою між собою, знаходячись у дворі житлових будинків за адресою АДРЕСА_4 , через незачинені двері проникли до салону автомобіля марки «Москвич 2140», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , звідки таємно викрали акумуляторну батарею марки «Feon» 62-Ah, вартістю 633, 50 грн. Із викраденим майном обвинувачені з місця події зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на суму 633, 50 грн.
Крім цього, в ніч з 06 липня на 07 липня 2015року ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, за попередньою змовою між собою, знаходячись у дворі житлових будинків за адресою АДРЕСА_4 , через незачинені двері проникли до салону автомобіля марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_13 , звідки таємно викрали автомагнітолу марки «Opel», модель «SC-202», вартістю 150, 00 грн., акумуляторну батарею марки «Forse», модель «6СТ-60-АЗ» 60Ah, вартістю 649, 50 грн. та посилювач телевізійної антени. Із викраденим майном обвинувачені з місця події зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 799, 50 грн.
Крім цього, в ніч з 06 липня на 07 липня 2015року, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 ,
перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, за попередньою змовою між собою, знаходячись у дворі житлових будинків за адресою АДРЕСА_4 , через незачинені двері проникли до салону автомобіля марки «Volkswagen» Т-4, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який перебував у користуванні ОСОБА_14 , звідки таємно викрали автомагнітолу марки «Hyndai blaupunkt», вартістю 200, 00 грн. Із викраденим майном обвинувачені з місця події зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на суму 200, 00 грн.
Також, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , в ніч з 06 липня на 07 липня 2015року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, за попередньою змовою між собою, знаходячись у дворі житлових будинків за адресою АДРЕСА_4 , через незачинені двері проникли до салону автомобіля марки «Volkswagen Golf 2», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який перебував у користуванні ОСОБА_15 , звідки таємно викрали автомагнітолу марки «Misterry», моделі «MAR - 909U», вартістю 250, 00 грн. Із викраденим майном обвинувачені з місця події зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на суму 250, 00 грн.
В ніч з 06 липня на 07 липня 2015року ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, за попередньою змовою між собою, знаходячись у дворі житлових будинків за адресою АДРЕСА_4 , через незачинені двері проникли до салону автомобіля марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_6 , який перебував у користуванні ОСОБА_16 , звідки таємно викралт сумку із медичними препаратами марки «Verbandtasche Mercedes-Benz», вартістю 150, 00 грн. Із викраденим майном обвинувачені з місця події зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на суму 150, 00 грн.
Також ОСОБА_6 , 26 квітня 2015року, знаходячись в будинку ОСОБА_17 , що в с. Грубно, Сокирянського району, Чернівецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи в одній із кімнат будинку, скориставшись відсутністю ОСОБА_17 , повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG GT S 5250» вартістю 480, 00 грн., разом із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «KYIVSTAR», вартістю 20, 00 грн. Із викраденим майном ОСОБА_6 покинув будинок та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 500, 00 грн.
На початку червня 2015року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, через відчинену хвіртку проник на територію господарства ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_5 , звідки повторно таємно викрав велосипед марки
«Pegasus», який знаходився під навісом, вартістю 3700, 00 грн. З викраденим

майном ОСОБА_6 залишив господарство ОСОБА_18 та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_18 матеріальної шкоди на суму 3700, 00 грн.
11 червня 2015року о 23 годині ОСОБА_6 , повторно, шляхом підбору ключів проник в квартиру АДРЕСА_6 , знаючи при цьому, що ОСОБА_19 , яка проживала в зазначеній квартирі, відсутня вдома, де в одній із кімнат із шафи таємно викрав мобільний телефон марки «NOKIA 2720 А-2», вартістю 361, 00 грн., разом із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «KYIVSTAR», вартістю 20, 00 грн., а в кухні із холодильника - продукти харчування на суму 128 грн., та банку лаку для волосся на суму 58 грн. Із викраденим майном ОСОБА_6 покинув квартиру та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_19 матеріальної шкоди на загальну суму 567, 00 грн.
Крім цього, ОСОБА_6 , повторно, в ніч з 20 липня на 21 липня 2015року близько 00 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, через незамкнені двері пройшов до підвальних приміщень будинку АДРЕСА_7 , де, зламавши навісний замок, проник у підвальне приміщення, що належить ОСОБА_20 , та таємно викрав майно на загальну суму 338, 80 грн. Із викраденим ОСОБА_6 покинув підвал та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_20 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_6 13 липня 2015року близько 23 год. 50 хв., повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: Чернівецька область, м. Сокиряни, вул. Шевченка, через незачинені двері проник до салону автомобіля, марки «ВАЗ 2104», реєстраційний номер НОМЕР_7 , який перебував у користуванні ОСОБА_21 , завів двигун та залишив місце події на вказаному вище транспортному засобі, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на суму 23661, 60 грн.
Також ОСОБА_6 24 серпня 2015року близько 04 год. 30 хв., повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: Чернівецька область, м. Сокиряни, вул. Васільєва, розбивши вікно, проник до салону автомобіля «Mazda 323», реєстраційний номер НОМЕР_8 , який перебував у користуванні ОСОБА_22 , намагаючись завести автомобіль через з`єднання проводів замка запалення, шляхом натискання на педаль щеплення, привів вищезгаданий транспортний засіб в рух, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 52089, 07 грн. В подальшому, від спроб завести транспортний засіб шляхом з`єднання проводів, в електрообладнанні автомобіля виникла пожежа, якою знищено салон та інші вузли і агрегати автомобіля.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, міркування прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та

з`ясувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, скориставшись правом, передбаченим ч. 3 ст. 349 КПК України, проти якого не заперечували учасники провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що апеляційних скарг на вирок Новодністровського міського суду міського суду Чернівецької області від 22 березня 2016 року в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , а також доведеності його вини до апеляційного суду не надходило, то й апеляційний перегляд вироку в цій частині не проводиться.
Колегією суддів при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням в інше приміщення; закінчений замах на незаконне проникнення до житла особи вчинене за попередньою змовою групою осіб та незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди, є обґрунтованими і відповідають фактичним обставинам кримінальних правопорушень.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржує обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації своїх дій, колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Що стосується призначеного покарання засудженому, колегія суддів вважає, що воно призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України та з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, в тому числі і тих, що вказані ним в поданій апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні ОСОБА_6 виду та міри покарання суд, у відповідності до правил ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, один з яких є злочином
невеликої тяжкості, два відносяться до тяжких злочинів, і ще один є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, ніде не працює, неодноразово був притягнений до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повернення більшості викраденого майна, обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, та призначив обвинуваченому покарання в наближених до мінімальних меж, передбачених санкціями ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 289 КК України.
Окрім цього, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги те, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбувши покарання за попереднім вироком та звільнившись із місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, вчинив ряд злочинів у сфері проти власності, у сфері злочинів проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина та у сфері злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, яке за своїм видом та розміром відповідає вимогами ст.ст. 50, 65 КК України.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано пом`якшуючу обставину вагітність його співмешканки, ОСОБА_23 , не може бути безумовною підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, в тому числі з застосуванням ст. 75 КК України.
З огляду на фактичні обставини справи, положення кримінального закону, мету покарання, призначене судом покарання ОСОБА_6 за своїм видом та розміром є обґрунтованим та необхідним, а тому підстав для застосуванням ст. 75 КК України ОСОБА_6 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Разом з цим, є слушними доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, кваліфікуючи дії і призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, суд припустив помилки.
Як свідчить п. 9 постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність та рецидив злочинів та їх правові наслідки», що відповідно до ч. 2 ст. 33 КК України підлягають окремій кваліфікації злочини, що утворюють сукупність. З урахуванням положень ч. 1 ст. 33 КК України це правило застосовується і тоді, коли особа вчинила декілька тотожних злочинів, які
утворюють повторність, але перший із них не має кваліфікуючих ознак.
У пункті 7 цієї постанови визначено, що якщо злочини, які утворюють повторність відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України.
Суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 , за вчинення крадіжок по епізодах таємного викрадення чужого майна у потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 двічі за ч. 2 ст. 185 КК України, що є неправильним, оскільки ці кримінальні правопорушення утворюють повторність і відповідають одному й тому самому складу злочину, і їх кваліфікація здійснюється за однією частиною статті Особливої частини КК України, за якою і призначається покарання, а не сукупністю злочинів як це зробив суд першої інстанції.
За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_6 за вчинені кримінальні правопорушення по епізодах вказаних вище підлягають кваліфікації лише за ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням відповідного покарання, а тому вирок суду в цієї частині підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора області старшого радника юстиції ОСОБА_8 - задовольнити.
Вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 22 березня 2016 року в частині призначення покарання ОСОБА_6 - змінити.
Виключити із резолютивної частини вироку рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, як зайву.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.
Вважати ОСОБА_6 засудженим:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України до 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох)

місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3