Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2117/16-к
Номер провадження: 1-кп/511/157/16
04 жовтня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маяки Біляївського р-ну Одеської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , водій-електрик польової кухні №3 взводу матеріального забезпечення 18 батальйону територіальної оборони (військової частини польова пошта НОМЕР_1 ), у військовому зіванні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, на підставі обвинувального акту, який надійшов від військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, внесений до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 05.09.2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VII, на території України оголошена мобілізація.
На виконання зазначеного Указу, 17 травня 2014 року солдат ОСОБА_4 був призваний до військової служби під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 від 17 травня 2014 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія-електрика польової кухні №3 взводу матеріального забезпечення та зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно положень ч.1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 17 травня 2014 року, тобто з моменту зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
На підставі рапорту солдата ОСОБА_4 , у період з 25 до 28 липня 2014 року останньому було надано короткострокову відпустку за межі території військової частини.
Так, 28 липня 2014 року по закінченню короткострокової відпустки, солдат ОСОБА_4 повинен був прибути до свого постійного місця служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .
Проте, 28 липня 2014 року, діючи на порушення вищезазначених вимог з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби без поважних причин, солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 09:30 год., 31.08.2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, пояснив, що йому була надана короткострокова відпустка з 25 по 28 липня 2014 року для відвідування родини за місцем його проживання і він вчасно не повернувся на службу, так як йому потрібно було вирішити питання про перевід його дочки з однієї школи до іншої. Мати дитини померла у 2009 році, і він її виховує разом з тещею, яка є людиною похилого віку та перебуває у стані після обширного інфаркту. Він зателефонував командиру роти та отримав усний дозвіл на продовження відпустки на декілька днів. Через чотири дні йому зателефонували товариші по службі та повідомили, що проти нього порушено кримінальну справу. Тоді він вирішив, що повертатись на службу йому вже не потрібно. У 2016 році він дізнався, що перебуває у розшуку. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину і кваліфікує його дії в межах пред`явленого обвинувачення за ст.407 ч.3 КК України як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочинів.

Так, відповідно до наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 від 17 травня 2014 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія-електрика польової кухні №3 взводу матеріального забезпечення та зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 на підставі Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VII, мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин вперше, щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, на стадії досудового слідства активно сприяв розкриттю злочину, майнова шкода злочином не спричинена. Відповідно до службової характеристики, виданої 29.07.2014р. командиром взводу МТЗ солдат ОСОБА_4 за час проходження військової служби зарекомендував себе з негативної сторони.

ОСОБА_4 не одружений, самостійно утримує неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати дитини ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину вперше, щире каяття та визнання вини, наявність на утриманні неповнолітньої дочки, і ту обставину, що ОСОБА_4 є її єдиним годувальником.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи, що злочин, який вчинив ОСОБА_4 , не є тяжким, відсутність обтяжуючих обставин, наявність кількох пом`якшуючих обставин, які, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції його від суспільства і необхідним та достатнім для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.407 ч.3 КК України з застосуванням ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням, відповідно до п.3 ч.1 ст.76 КК України обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1