АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11кп/796/656/2016 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.402, ч.4 ст.407, ст..429 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів та виконання судових рішень у кримінальному провадженні слідчого управління Головної військової прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000052, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою підготовчого судового засідання Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 01.02.2015 за підозрою ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.402, ч.4 ст.407, ст.429 КК України повернуто прокурору.

Рішення суду мотивоване тим, що обвинувальний акт, не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Згідно обвинувального акта, сторона обвинувачення виклавши фактичні обставини всіх епізодів кримінальних правопорушень, вказала що ОСОБА_9 вчинив дії передбачені ч.3 ст.402, ч.4 ст.407, ст.429 КК України, при цьому не виклала формулювання обвинувачення. Крім того, в порушення вимог ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні процесуальні рішення слідчого, щодо розгляду клопотань захисту.

На вказану ухвалу суду, прокурор відділу нагляду за додержанням законів та виконання судових рішень у кримінальному провадженні слідчого

управління Головної військової прокуратури ОСОБА_7 , подав апеляційну

скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_9 , призначити новий розгляд у суді першої інстанції та при розгляді скарги дослідити обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000052 від 01.02.2015 та ухвалу Печерського районного суду м. Києва по справі №757/40996/15-к від 22 січня 2016 року. При цьому зазначає, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки прийнята з порушенням норм процесуального права, без підтвердження доказами та з надуманих судом мотивів і підстав. Слідчим чітко дотримані вимоги КПК України та зазначено всі відомості, передбачені ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акта стосовно ОСОБА_9 . Зазначення відомостей, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення,з посиланням на положення закону і статті та формулювання обвинувачення по кожному епізоду злочинної діяльності, положенням ч.2 ст.291 КПК України, не передбачено. Прокурор зазначає, що дії ОСОБА_9 відповідно до обставин кримінального правопорушення кваліфіковано вірно. Питання, щодо правильності та зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого та/або обсягу обвинувачення КПК України може виникати лише у судовому розгляді провадження. Крім того, згідно з вимогами ч.4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додано - реєстр матеріалів досудового розслідування; розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акта. Цивільний позов у кримінальному провадженні під час досудового розслідування не пред`являвся за відсутності підстав, відтак до обвинувального акту не долучався.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі з наведених в ній доводів та підстав, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги про незаконність постановленого судом рішення про повернення обвинувального акта прокурора є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Згідно положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Посилання апелянта на те, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 є зрозумілим, а зазначення відомостей, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті та формулювання обвинувачення по кожному епізоду злочинної діяльності, положенням ч.2 ст.291 КПК України, не передбачено, - є безпідставними.

Обвинувальний акт, направлений до суду, щодо ОСОБА_9 , як того вимагає чинна норма кримінального-процесуального закону, не відповідає вищенаведеним вимогам.

Так, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.402, ч.4 ст.407, ст.429 КК України, не містить у собі належним чином сформованого обвинувачення.

Крім того, у обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівка на підозру та правову кваліфікацію за всіма епізодами разом.

Разом з тим, викладення фактичних обставин справи поепізодно, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, є обов`язковим.

Крім того, за змістом п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення у обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення.

Формулювання обвинувачення має містити дані, щодо події кримінального правопорушення, із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з врахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні підстави пред`явленого

йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини, нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відсутність висунутого обвинувачення, унеможливлює призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, робить неможливим здійснення ОСОБА_9 належного захисту, чим грубо порушуються гарантовані законом процесуальні права підозрюваного на захист, передбачені п.1 ч.3 ст.42 КПК України.

Інших підстав, для повернення обвинувального акта прокурору, з ухвали суду першої інстанції не вбачається.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про законність ухвали суду, про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291КПК України і підстав для її скасування не вбачає.

Крім того, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору, суд послався, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні процесуальні рішення слідчого, щодо розгляду клопотань захисту.

Проте такий висновок суду суперечить вимогам ст. 314 КПК України, оскільки даною нормою не передбачена можливість повернення обвинувального акта прокурору, з цих підстав. Тому вказівка суду про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України підлягає виключенню з ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів та виконання судових рішень у кримінальному провадженні слідчого управління Головної військової прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000052, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року задовольнити частково.
Ухвалу підготовчого судового засідання Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0000052 від 01.02.2015 за підозрою ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.402, ч.4 ст.407, ст. 429 КК України повернуто прокурору змінити.
Виключити з ухвали суду вказівку про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4