Справа №127/3799/16-к
Провадження №1-кс/127/1466/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Степанівка, Вінницького району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не судимого, працюючого на посаді старшого інспектора Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом прокуратури області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000029 від 06.02.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді старшого інспектора Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, маючи спеціальне звання капітан поліції, являючись працівником правоохоронного органу, тобто згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою незаконного збагачення, з використанням наданих йому службових повноважень, перебуваючи у приміщенні власного службового кабінету, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у проміжок часу з 11.00 до 11.35 вимагав та одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 1,5 тис. гривень за не складання та не скерування до Барського районного суду Вінницької області для розгляду по суті протоколу про адміністративне правопорушення щодо останнього, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Слідчий вказав, що причетність ОСОБА_5 до вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_8 від 05.02.2016; протоколом допиту ОСОБА_8 від 08.02.2016; протоколом допиту ОСОБА_8 від 26.02.2016; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України від 22.02.2016; протоколом огляду службового кабінету від 26.02.2016, іншими доказами у їх сукупності.

26.02.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п"яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, у слідства є всі підстави вважати, що підозрюваний, який на даний час являється старшим інспектором Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, тобто діючим працівником правоохоронного органу, у слідства є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спростувати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, вказавши, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 заперечив проти даного клопотання, суду пояснив, що підозра оголошена його підзахисному не обгрунтована, затримання його підзахисного проводилося з безліччю порушень, відсутні належні та допустимі докази по справі. Підозрюваний ОСОБА_5 є добропорядним громадянином, є єдиним годувальником своєї родини, має на утриманні дружину та малолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

На думку захисника ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором, слідчим жодним чином не доведені, зокрема ОСОБА_5 має міцні соціальні зв"язки, має постійне місце проживання, тому відсутній ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду,тому просив врахувати вказані обставини та відмовити у даному клопотанні та застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав в повному обсязі заперечення захисника, просив обрати більш м"який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінальної провадження №0000029 від 06.02.2016, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного, його захисника, вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п"яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, підозрюваний, який на даний час являється старшим інспектором Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, тобто діючим працівником правоохоронного органу, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому є підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам, а відтак до нього з огляду на положення ст. 177 КПК України слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 зазначені вище, приходжу до висновку, що дійсно існує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та/або суду.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Врахувавши фактичні обставини справи, слідчий суддя схиляється та приймає за грунтовні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов"язаної з наданням публічних послуг це суспільно небезпечне та протиправне діяння, яке посягає на встановлений порядок реалізації службовими особами своїх повноважень (управлінських функцій) в межах наданих їм прав та покладених на них обов`язків, якими заподіюється шкода правам, свободам, чи право охоронюваним (законним) інтересам окремих громадян, а також авторитету органів влади, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи вимоги ст.ст. 177,178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заході ніж тримання під вартою будуть недостатніми.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки є обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від органів слідства та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та можливої конфіскації майна, а також будучи діючим працівником правоохоронного ограну може впливати на свідків, перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином та впливати на хід досудового розслідування, приховати або спотворити докази.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому ОСОБА_5 необхідно визначити заставу в розмірі 110000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 196, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком шістдесят днів, а саме: до 25 квітня 2016 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 110000 ( сто десять тисяч) грн., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення ОСОБА_5 застави покласти на останнього обов"язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати до старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 за першою вимогою, не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання, а саме: за адресою: АДРЕСА_2 .

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: