Справа № 461/3117/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/761/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2016 року м. Львів.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2016 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування в строк покарання часу попереднього ув`язнення

з участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
встановила:
засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2016 року скасувати як незаконну та необґрунтовану. Постановити нову ухвалу, якою зарахувати строк його попереднього ув`язненя з 12 травня 1997 року по 24 травня 2000 року у термін покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України.
Цією ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання відмовлено.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, засуджений вказує, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував йому в строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України період з 12 травня 1997 року по 24 травня 2000 року. Вказує, що роз`яснення ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ про те, що правила закріплені у ст.. 72 КК України розповсюджуються лише на осіб , яким призначено строковий вид покарання, мають виключно рекомендаційний характер, не є правовим актом та не можуть лягати в основу судового рішення.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, а також істотно порушив вимоги Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

При апеляційному розгляді засуджений та його захисник підтримали мотиви і доводи апеляційної скарги, а прокурор заперечив проти доводів апеляції.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з вироком Волинського обласного суду від 23.02.1998 року ОСОБА_6 засуджено до смертної кари за ст.69, ч.2 ст.142, п.п. «а», «г», «з», «і» ст.93, ч.3 ст.142 КК України та ухвалою Волинського обласного суду від 24.05.2000 року змінено призначене покарання на довічне позбавлення волі.

Ухвалою Верховного суду України від 31.10.2002 року вирок Апеляційного суду Київської області від 14.05.2002 року залишено без змін. Вирок суду набрав законної сили.

В даний час засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у ЛУВП №19 Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся в суд першої інстанції з клопотанням про зарахування йому в строк покарання за вищевказаним вироком строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України зі змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, правила, закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, у той час як довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.
Не застосовуються ці правила й у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акта про помилування.
Отже, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 засуджений за вчинені ним злочини до покарання у виді розстрілу, яке змінено на довічне позбавлення волі, підстав для задоволення його клопотання не вбачається, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали суду. Ухвала суду першої інстанції є законна і обґрунтована.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2016 року про відмову зарахування засудженому ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.
С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4