04.08.2016 Справа № 756/6908/15-к
Унікальний № 756/6908/15-к
Порядковий № 1-кп/756/80/16
В И Р О К
іменем України

04 серпня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників цивільного відповідача ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Володарка Київської області, українця, громадянина України, одруженого, який не працює, проживає та зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимий, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
29.11.2014 року, близько 01 години 30 хвилин, ОСОБА_13 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині проспекту Московського у напрямку вулиці Олени Теліги у м. Києві у другій смузі, при наявності перехідно-швидкісної та трьох основних смуг попутного напрямку руху. У салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_10 .

У цей час пішохід ОСОБА_14 вийшов на проїзну частину проспекту Московського, перетнув перехідно-швидкісну смугу руху та розташувався у другій смузі, по який рухався автомобіль «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 .

ОСОБА_13 , порушуючи вимоги підпункту «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху України, неуважно спостерігаючи за дорожньою обстановкою та її змінами, не виконав вимоги пункту 12.3 Правил, що виразилось у тому, що він керуючи зазначеним вище автомобілем, у разі виникнення небезпеки для руху, якою у даному випадку був пішохід ОСОБА_14 , який своїм розташуванням на проїзній частині створив небезпеку для його руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Внаслідок чого автомобіль марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , біля електричної опори № 217 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Пасажир автомобіля «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , який у момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився у салоні автомобіля, отримав тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких за критерієм небезпеки для життя.

Обвинувачений ОСОБА_13 в ході судового розгляду визнав вину у порушенні вимог ПДР України, що мало наслідком дорожньо-транспортну пригоду, у результаті якої одна людина загинула, а інша отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Показав, що 29.11.2014 року, близько 01 ночі, їхав із села Троєщина на вулицю Лайоша Гавра у м. Києві. Перед тим пройшов дощ із снігом, дорожнє покриття було слизьке. Швидкість руху його автомобілю не перевищувала 60 км/год. Автомобілі, що рухалися назустріч сліпили його фарами, а тому він побачив людину на дорозі у його смузі лише метрів за 10 15. Збивши його, він зміг зупинити автомобіль лише через 10 метрів після наїзду.

ОСОБА_13 вказує, що відстань між чоловіком та автомобілем, у момент коли він побачив цього чоловіка була занадто маленькою для вчинення будь-якого маневру. Цивільний позов заявлений до нього потерпілим ОСОБА_15 не визнав.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 повідомив суду, що 28.11.2014 року пізно ввечері після відпочинку він викликав таксі на житловий масив Троєщина.

Під час поїздки він декілька разів робив водієві зауваження щодо надмірної швидкості руху автомобіля, яка на його думку, становила не менш 100 км/год. Після того як вони проїхали ОСОБА_16 міст та виїхали на ОСОБА_16 проспект, ОСОБА_10 побачив людину, яка знаходилася у їх смузі руху, на що одразу звернув увагу водія. Той зазначив, що ця людина знаходиться на проїзній частині призначеній лише для руху транспортних засобів, при цьому не змінив а ні швидкість руху, а ні смугу. І лише не доїхавши метрів за 10 до людини, водій спробував перестроїтися ліворуч.

Зіткнення із людиною відбулося правою передньою частиною автомобіля, у якому їхав ОСОБА_10 .

Від удару потерпілий втратив свідомість, вдарившись головою у лобове скло. Коли ОСОБА_10 прийшов до тями, він побачив автомобіль «Шкоду» красного кольору, що була поруч із ними, після чого знову втратив свідомість.

Відповідаючи на запитання, ОСОБА_10 повідомив, що дорожнє покриття буле вологе, але не слизьке, що давало можливість уникнути таких наслідків. Маючи значний водійський стаж, потерпілий стверджує, що відстань між людиною та автомобілем, коли вони із водієм побачили цю людину, становила близько 300 метрів, що є достатнім для застосування гальмування, здійснення перестроювання, або будь-якого іншого маневру, що могло запобігти загибелі людини.

Потерпілий ОСОБА_15 дав показання про те, що загиблий ОСОБА_14 був його сином. Зі слів друзів сина, потерпілому відомо, що вони разом відпочивали у нічному клубі, де вживали алкогольні напої. Син, не дочекавшись приїзду таксі, вирішив сам зупинити машину.

Знаходження ОСОБА_14 на другій смузі руху потерпілий пояснює його поганим зором.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав суду, що рухався у попутному напрямку із автомобілем марки «Деу Ланос», який побачив ще на Московському мосту. Швидкість цього автомобіля становила близько 80 км/год.

При виїзді на ОСОБА_16 проспект ОСОБА_17 звернув увагу на людину, яка знаходилася на проїжджій частині у другій смузі руху. Людина ходила по смугах руху, намагалася зупинити таксі. Свідок безпосередньо бачив момент зіткнення автомобіля із людиною, стверджує, що зіткнення відбулося із правою передньою частиною автомобіля марки «Деу Ланос», який почав гальмували лише після того як її збив.

Крім показів обвинуваченого, потерпілих, свідка, вина ОСОБА_13 підтверджується й дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, забраними в ході досудового розслідування. Зокрема :

- висновком експерта № 87/Е від 18.02.2015 року (а.с. 111 115), відповідно до якого у ОСОБА_10 при зверненні за медичною допомогою 29.11.2014 року мали місце наступні тілесні ушкодження : відкрита черепно-лицева травма у вигляді субарахноїдального крововиливу у правій лобній частці, епідуральної гематоми полюса правої скроневої частки, пневмоцефалії, переломів скроневої луски справа, задньої стінки лобної пазухи, лобної луски справа, задньої частини даху правої очниці, великого та малого крил основної кістки справа, передньої та латеральної стінок правої верхнє-щелепної пазухи з наявністю ексудату в обох пазухах, виличного відростка справа, забійної рани правої брови, параорбітальної гематоми справа.

Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень дозволяють стверджувати, що вони утворилися 29.11.2014 року, за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя;

- висновком експерта № 3035/2 від 19.12.2014 року (а.с. 126 134), згідно з яким при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 та вивчені даних медичної документації, встановлені наступні тілесні ушкодження : садна, крововиливи в м`які тканини нижніх кінцівок, ліворуч в поєднанні із закритими переломом кісток гомілки у верхній її третині, кров у колінних суглобах, садна у ділянці лівої половини тулуба, правої кисті, крововилив у м`які тканини грудної клітки ліворуч та праворуч, садна, забійні рани, крововилив у шкіру та м`які тканини в ділянці голови, лінійний перелом тім`яної та скроневої кістки ліворуч, субарахноїдальний крововилив, що покриває півкулі мозку та мозочку, вогнища забою тканини мозку в ділянці правої лобної частки, мозолистого тіла, базальних ядер обох півкуль мозку, стовбура мозку, кров в шлуночках мозку, добре виражене борозне вдавлення на нижній поверхні обох півкуль мозочку від краю великого потиличного отвору. Виявлені ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що була ведучою в настанні смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_14 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, у вигляді множинних ушкоджень шкіри та м`яких тканин голови, перелому склепіння черепу, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, у шлуночки та в тканину мозку, що зумовили розвиток набряку-набухання головного мозку. Між даним комплексом ушкоджень, що виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та причиною настання смерті убачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

При проведенні токсикологічного дослідженні у крові ОСОБА_14 на час його надходження до стаціонару КМКЛШМД було виявлено 1,1% етилового спирту, що могло відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння;

- протоколом огляду місця події складеного 29.11.2014 року у період часу з 02.20 години до 03.30 години (а.с. 135 139). Відповідно до якого слідчим за участю спеціаліста автотехніка, у присутності понятих та водія ОСОБА_13 була оглянутий проспект Московського у м. Києві поруч із електроопорою № 215, на ділянці якого розташований автомобіль марки «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 із пошкодженнями переднього бамперу, капоту, правого переднього крила, даху, розбитими лобовим склом, склом правої задньої двері, склом правої передньої фари. Встановлено, що покриття асфальтобетонне, під час огляду мокре. Відстань видимості з робочого місця водія становить 200 метрів. На проїзній частині дороги розташовані уламки пластику та плями бурого кольору, що було зафіксовано на схемі пригоди (а.с. 140) та знайшло відображення у фототаблиці (а.с. 141 153).

- висновком судової автотехнічної експертизи № 116ат від 31.03.2015 року (а.с. 117 127), відповідно до яких у ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_13 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_13 з моменту виникнення небезпеки для руху, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування екстреного гальмування. У даній дорожній ситуації з технічної точки зору у діях водія автомобіля «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_13 убачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожній ситуації з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_13 вимогам пункту 12.3 ПДР України.

За результатами дослідження зазначених вище доказів суд знаходить необґрунтованим обвинувачення ОСОБА_13 у порушенні вимог пункту 12.4 ПДР України з урахуванням того, що об`єктивними даними під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не було встановлено, що ОСОБА_13 безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою рухався із перевищенням дозволеної швидкості.

В основу обвинувачення, у цій частині, покладені показання потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив, що швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_13 була значною.

За словами обвинуваченого, швидкість руху автомобіля «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким він керував, безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою не перевищувала 60 км/год.

З урахуванням того, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви, щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого, суд вважає необхідним виключити з обвинувачення посилання на порушення ОСОБА_13 вимог п. 12.4 ПДР України.
Оцінюючи кожний досліджений у судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною.

Суд погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки останній, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_10 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує суспільну небезпечність діяння, що характеризується необережною формою вини, ступінь тяжкості даного кримінального правопорушення, що віднесений законом до тяжких правопорушень, та особу винного.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_13 в ході судового розгляду не встановлено.

Посилання сторони захисту на щире каяття обвинуваченого як на обставину, що може вплинути на призначення покарання, ґрунтується лише на визнанні ОСОБА_13 своєї вини у вчиненні злочину під тиском зібраних доказів. При цьому слід звернути увагу на відсутність необхідних складових щирого каяття, як то належної критичної оцінки обвинуваченим своєї протиправної поведінки, щирим її осудом, висловленням жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Суд враховує, що обвинувачений не вчинив спроб відшкодувати потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_15 шкоду, не звертався до потерпілих із вибаченням, про що вони повідомили суду.

При обранні ОСОБА_13 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, а саме те, що він до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, одружений. Інформація про наявність в обвинуваченого роботи суду не була надана.

З урахуванням викладеного вище, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання такого виду, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положення ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з іспитовим строком, враховуючи те, що наслідком вчинення ОСОБА_13 даного кримінального правопорушення стала смерть людини.

Враховуючи наслідки порушення ОСОБА_13 вимог ПДР України, суд вважає необхідним призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є у тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За результатами судового слідства встановлено, що ОСОБА_15 своїми злочинними діями, вчиненими під час використання на відповідній правовій підставі транспортного засобу - автомобіля «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , заподіяв шкоду потерпілому ОСОБА_15 , який є батьком загиблого внаслідок ДТП ОСОБА_14 .

Згідно із дослідженою у судовому засіданні копією полісу № АІ/1571857 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дорожньо-транспортна пригода під час якої ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, від яких помер, відбулася за участю забезпеченого транспортного засобу «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахованого у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленим цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, у тому числі, і шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Положення пункту 27.4 ст. 27 Закону встановлює обов`язок страховика здійснити відшкодування особі, яка понесла витрата на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимога потерпілого ОСОБА_15 про відшкодування за рахунок ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» витрат на спорудження надгробного пам`ятника його сина ОСОБА_14 підлягає задоволенню, оскільки надані суду докази підтверджують факт їх здійснення.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, суд виходить з наступного. Діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_15 дійсно була спричинена моральні шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які потерпілий відчував та продовжує відчувати у зв`язку із втратою сина.
При визначенні суми грошового відшкодування за завдані моральні страждання суд, враховуючи ч. 3 ст. 23 ЦК України, бере до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями обвинуваченого, ступень вини обвинуваченого, принципи розумності та справедливості, а також майновий стан винної особи.
При цьому суд враховує поведінку загиблого ОСОБА_14 безпосередньо перед настанням дорожньо-транспортної пригоди, який знаходився на проїзній частині дороги не призначеної для пішоходів. Також суд бере до уваги, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин зазначених вище, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог потерпілого ОСОБА_15 у відшкодуванні спричиненої йому моральної шкоди, і визначає розмір її компенсації у сумі 100 000 гривень.
Відповідно до положення п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю особи її батькам. Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Таким чином відшкодуванню за рахунок обвинуваченого підлягає моральна шкода у розмірі, що дорівнює різниці визначеної суми компенсації та тієї, яка за Законом має бути стягнута зі страховика.

Призначаючи покарання у виді позбавлення волі, з метою запобігання настання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили, змінити обраний ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою. При цьому суд враховує обставини, визначені у п.п. 1, 2, 11 ст. 178 Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати, а саме : на проведення експертизи та понесені потерпілим у зв`язку із прибуттям до суду.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання змінити на тримання під вартою, взявши ОСОБА_13 під варту у залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з 04.08.2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_13 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 04.08.2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_15 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_15 11 125 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 14 616 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_15 85 384 гривні у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_13 на корись ОСОБА_15 процесуальні витрати, пов`язані із прибуттям до суду у розмірі 3 118 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави вартість проведеної автотехнічної експертизи у розмірі 921 гривня 60 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1