УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2016 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в судовому засіданні кримінальне провадження № 668/4441/16-к за клопотанням (заявою) засудженого ОСОБА_3 про звільнення за хворобою від подальшого відбування основного покарання призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 грудня 2012 року за ч.1 ст. 115 КК України у вигляді чотирнадцяти років позбавлення волі, -
Сторони кримінального провадження:
прокурор: ОСОБА_4
засуджений: ОСОБА_3
представник установи виконання покарання: ОСОБА_5
представник лікарської комісії: ОСОБА_6
встановив:
Засуджений звернувся до суду з вище викладеним клопотанням (заявою) посилаючись на ту обставину, що хворий на невиліковну хворобу, яка загрожує йому літальним наслідком. У зв`язку з чим просить суд звільнити його від подальшого відбування основного покарання за хворобою.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 , який брав участь дистанційно в режимі відеоконференції, просив задовольнити його клопотання за обставин зазначених в ньому.
Представник установи виконання покарання в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останнього засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя людини.
Представник лікарської комісії в судовому засіданні зазначила, що на даний час стан засудженого задовільний, засуджений приймає лікування лише щодо лікування туберкульозу, але відмовляється від терапії іншої хвороби.
Вислухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання суд встановив, що 27 грудня 2012 року ОСОБА_3 засуджено Оболонським районним судом м. Києва за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді чотирнадцяти років позбавлення волі, яке останній відбуває з 28 вересня 2011 року. З 2016 року засуджений ОСОБА_3 хворіє на туберкульоз, який був виявлений у місцях позбавлення волі, та відбуває призначене покарання у Херсонській виправній колонії УДПтС України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (№ 61) Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні. Відповідно до медичної довідки від 04 травня 2016 року стан здоров`я засудженого ОСОБА_3 на даний час задовільний.
Згідно до ч.2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Згідно до пункту 6 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою. В свою чергу згідно пункту 1 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу.
Крім цього, суд бере до уваги також положення першого абзацу пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Враховуючи вище викладе та вимоги ч.2 ст. 84 КК України суд вважає, що клопотання (заява) засудженого про звільнення засудженого від подальшого відбування основного покарання за хворобою необґрунтоване у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись ст. 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд
Ухвалив:
Відмовити за необґрунтованістю в задоволенні клопотання (заяви) засудженого ОСОБА_3 про звільнення від подальшого відбування основного покарання за хворобою.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги через Херсонський міський суд Херсонської області, який постановив дану ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1