АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1855/16 Головуючий 1-ої інстанції:
Справа: № 630/162/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 296 КК
У Х В А Л А
Іменем України
10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Люботинського міського суду Харківської області від 10 травня 2016 року, у відповідності з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Люботин Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 1999 р.н., не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 29 грудня 2014 року вироком Люботинського міського суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, який було скасовано ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 19 серпня 2015 року, покарання відбуває з 17 жовтня 2015 року,

- засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до арешту строком 3 місяці.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання ОСОБА_7 повністю приєднано покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 29 грудня 2014 року у виді позбавлення волі строком на 4 роки і остаточно призначено покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у тому, що, він, 01 жовтня 2015 року близько 23-00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердженні за рахунок приниження інших людей, яке супроводжувалось особливою зухвалістю, принижуючи гідність раніше незнайомої йому потерпілої ОСОБА_8 , голосно виражаючись на її адресу та присутніх у кафе громадян нецензурною лайкою, безпричинно, не реагуючи на зауваження присутніх громадян, які почали вимагати від нього припинити вчиняти протиправні хуліганські дії та заспокоїтися, розкладним туристичним ножем, який знаходився у нього та яким він нарізав продукти харчування, наніс один удар ОСОБА_8 в ділянку грудної клітини зліва, при цьому заподіявши їй колото-різане поранення передньої поверхні лівої половини груді, яке не проникає ні в грудну, ні в черевну порожнину, тобто легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшити йому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком від 29 грудня 2016 року, а також застосувати ст. 69 КК України, посилаючись на те, що потерпіла не має до нього претензій, він має на утриманні неповнолітню доньку, мати пенсійного віку, слідству не перешкоджав, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України,суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як слідує з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді арешту при наявності більш суворого за видом покарання з передбаченого санкцією ч. 1 ст. 296 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність претензій з боку потерпілої, дані, що характеризують особу обвинуваченого що він раніше судимий, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не знаходиться, не працює, проживає з матір`ю пенсійного віку, неодружений, має неповнолітню доньку, яка проживає разом зі своєю матір`ю. Також суд визнав як пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття, та обтяжуючу - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Перевіряючи правильність призначення ОСОБА_7 покарання та можливість зниження його розміру із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів враховує зазначені вище обставини, а також відзначає, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за різні злочини, звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, але після спливу цього строку знову вчиняв умисні злочини. Кримінальне правопорушення, за вчинення якого він засуджений в останнє, вчинив в період дії іспитового строку, призначеного за попереднім вироком на підставі ст. 75 КК України, в зв`язку з чим суд обґрунтовано призначив остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України з дотриманням вимог цієї норми про те, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Пом`якшення покарання, а тим більш застосування ст. 69-1 КК України, як про це просить в апеляційній скарзі обвинувачений, призведе до порушення вимог наведеної норми ст. 71 КК України.
Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, призначивши обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту за розміром в межах санкції цієї норми, а за сукупністю вироків також правильно визначив остаточне покарання, повністю приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого правильності цього висновку не спростовують, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово медичної або судово психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні в період з 02 березня 2016 року дня винесення ухвали про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі для проведення слідчих дій під час досудового розслідування злочину, вчиненого цією особою, за який вона не була засуджена по 10 жовтня 2016 року дня набрання вироком законної сили, перебував у місцях попереднього ув`язнення, то цей строк на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховується у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Люботинського міського суду Харківської області від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 02 березня 2016 року по 10 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: