В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2016 Справа №607/8046/16-к

Провадження 1-кп/607/816/2016

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження № 0000066 від 13 травня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прошова Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 13 травня 2016 року біля 19 год. 00 хв., грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 та з одним пасажиром рухався по вул. Степана Будного м. Тернополя, в напрямку від вул. Об`їзна до перехрестя з вул. Львівська.

Під час руху по лівій смузі руху транспортного потоку вул. Степана Будного вказаного напрямку, навпроти території АЗС «ОККО», водій ОСОБА_8 не був достатньо уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та, відповідно, не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При наближенні до заїзду до території Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, водій ОСОБА_8 , порушуючи вимоги п.п. 1.10, (в частині визначення поняття «безпечна дистанція», і виконання його вимог), 13.1 ПДР України, під час руху відволікся від керування автомобілем та не обрав безпечної дистанції між керованим транспортним засобом та автомобілем «VOLKSWAGEN-PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухаючись попереду, по лівій смузі руху попутному напрямку, із увімкненим попереджувальним сигналом світловим покажчиком лівого повороту, почав зменшувати швидкість з метою подальшого виконання маневру повороту ліворуч та заїзду на територію ТОККПНЛ.

Внаслідок цього, ОСОБА_8 , уникаючи зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN-PASSAT», вчасно не застосувавши гальмування, грубо порушуючи вимоги пункту 10.1 ПДР України, змінив напрямок свого руху ліворуч та в подальшому виїхав на зустрічний транспортний потік, територію заїзду до лікарні, по яких в цей час по дузі рухався автомобіль «VOLKSWAGEN-PASSAT», водій якого виконував маневр повороту ліворуч.

Після виїзду на зустрічний транспортний потік та територію заїзду до ТОККПНЛ водій ОСОБА_8 допустив зіткнення правої, бокової, задньої частини автомобіля «ВАЗ-2101» з лівим переднім кутом автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT», після чого проїхавши заїзд до лікарні виїхав на праве узбіччя вул. Степана Будного.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, ОСОБА_8 не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху в порушення вимог п.п. 1.10 (в частині визначення поняття «узбіччя» і виконання його вимог), 11.14 ПДР України допустив виїзд керованого автомобіля на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів ліве узбіччя де допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ-2101» на пішохода ОСОБА_10 , яка стояла на узбіччі, біля магазину «Продукти», за заїздом до території ТОККПНЛ.

У результаті наїзду транспортним засобом ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми голови, хребта, грудей та живота з чисельними ушкодженнями внутрішніх органів (головного та спинного мозку та їх оболонок, аорти, правої легені, правої нирки) та чисельними переломами кісток (хребта, ребер, кісток обох гомілок) від яких настала смерть ОСОБА_10 на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_11 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна дистанція», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «узбіччя», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 10.1, 11.14, 13.1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердивши зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що 13 травня 2016 року він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ-2101» та рухався поблизу Тернопільської психоневрологічної лікарні. Попереду нього рухався автомобіль "Фольксваген Пассат". Виконуючи маневр обгону вказаного транспортного засобу, ОСОБА_3 не помітив, що автомобіль "Фольксваген Пассат" почав повертати ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з ним. Після зіткнення транспортних засобів ОСОБА_3 побачив потерпілу ОСОБА_10 , яка стояла на узбіччі та почав гальмувати, але уникнути зіткнення з потерпілою він не зміг. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаюється, завдані потерпілим збитки відшкодував в повному обсязі, просить його суворо не карати.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що претензій до обвинуваченого вона не має, останній повністю відшкодував їй заподіяну шкоду. Крім цього, просить суд обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що претензій до обвинуваченого він не має, щодо міри покарання покладається на думку суду.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розміру цивільного позову, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.
Таким чином, оцінивши всі докази в кримінальному провадженні, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 вчинив: порушення правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст.ст.50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.286 КК України, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого.
Обставин, які пом`якшують покарання вчиненого ОСОБА_3 , передбачених ст.66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливі без відбування покарання, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд, взяв до уваги те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, ставлення обвинуваченого до скоєного, необережний характер його вини, відшкодування потерпілим завданих збитків.
Вказані обставини дають підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування ним покарання, із встановленням йому іспитового строку.
Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, із обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

Скасувати арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 травня 2016 року, після набрання вироку законної сили.
Повернути транспортний засіб «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1980 року випуску, який знаходиться на спеціальному майданчику для утримання транспортних засобів Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, законному володільцю ОСОБА_12 , безоплатно, після набрання вироку законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_3 , відповідно до ст.76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726) процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи №5-238/16 від 13 червня 2016 року у розмірі 880,40 грн., інженерно-транспортної експертизи №5-239/16 від 14 червня 2016 року в розмірі 880,40 грн. та інженерно-транспортної експертизи №5-240/16 від 15 червня 2016 року в розмірі 1540,70 грн., всього на загальну суму 3301,50 грн. (три тисячі триста одну гривню 50 копійок).

Скасувати арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1980 року випуску, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 травня 2016 року, після набрання вироку законної сили.
Повернути транспортний засіб «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1980 року випуску, який знаходиться на спеціальному майданчику для утримання транспортних засобів Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, законному володільцю ОСОБА_12 , безоплатно, після набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1