АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1573/16 Справа № 192/1928/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Батумі Республіки Грузія, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , якому відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненнями на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення останнього від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та застосувати до нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом неправомірно відмовлено у застосуванні ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки йому перераховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому на час набрання Закону України «Про амністію у 2014 році» законної сили він відбув ? частину строку покарання.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що під дію ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» він не підпадає, оскільки не мав статусу засудженого.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» від 19 квітня 2014 року відбув менше ? частини строку покарання, а згідно положень ст. 2 цього Закону звільняються від відбування покарання, особи, які на день набрання чинності закону відбули ? частину покарання, та рішення суду про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання постановлено вже після набрання чинності зазначеного закону, тому підстав для звільнення від відбування покарання засудженого на підставі ст. 2 вищевказаного Закону немає. Також засуджений ОСОБА_7 не підпадає під дію ст. 6 вказаного Закону, оскільки дана стаття розповсюджується на осіб, які на час набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2014 році» мали статус засудженого, тоді, як ОСОБА_7 отримав такий статус 06 листопада 2014 року, тобто вже після набрання даного Закону законної сили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Стаття 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачає, що звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд першої інстанції повно і всебічно вивчив матеріали провадження та дійшов вмотивованого висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. ст. 2, 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, до 9 років позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 06 листопада 2014 року, що вбачається з розпорядження про виконання вироку (а. п. 12), строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховується з 13 листопада 2012 року (а.п.8).

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову ОСОБА_7 у застосуванні до нього амністії, оскільки на день набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2014 році», тобто 08 квітня 2016 року, засуджений ОСОБА_7 відбув менше ? частини строку покарання.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно не враховано перерахунок його строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів вважає не обґрунтованим, оскільки зазначений перерахунок строку покарання відбувався на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, тобто після набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2016 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 в частині того, що він підпадає під дію ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки дана стаття розповсюджується на осіб, які на час набрання законної сили даного Закону мали статус засудженого, а вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 06 листопада 2014 року, тобто після набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2014 році».

З урахуванням цього, суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування амністії щодо засудженого ОСОБА_7 та звільнення його від відбування покарання, а тому доводи апеляційної скарги останнього є необґрунтованими, з чим погодилась колегія суддів.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4