1-кп/643/60/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого офіційно, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 190 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 02.10.2014, знаходячись біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 309, маючи намір, спрямований на протиправне заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману та зловживанням довірою та реалізуючи його, завідомо знаючи, що добуті обманним шляхом грошові кошти не поверне його власнику, попросив у малознайомого йому ОСОБА_6 грошові кошти. ОСОБА_6 , не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_5 та довіряючи йому, передав останньому свої грошові кошти в сумі 4000грн. Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 під приводом встановлення газового обладнання на автомобіль останнього, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився грошовими коштами на свій розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 4000грн.
Крім того, ОСОБА_5 06.10.2014,знаходячись на території станції технічного огляду, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 120/6,маючи намір, спрямований на протиправне заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом обману та зловживанням довірою, реалізуючи його, завідомо знаючи, що добуті обманним шляхом грошові кошти не поверне його власнику, попросив у малознайомого йому ОСОБА_7 грошові кошти. ОСОБА_7 , не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_5 та довіряючи йому, виконав свою домовленість та встановив систему газобалонного обладнання на автомобіль, загальною сумою 7000грн. Далі ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 під приводом встановлення системи газового обладнання на автомобіль, заволодів вказаними грошовими коштами. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився грошовими коштами на свій розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 7000грн.
ОСОБА_5 повністю не визнав свою провину, зазначаючи, що займався діяльністю по встановлювання газового обладнання для автомобілів. У жовтні 2014 знайомий запропонував частину СТО, при цьому, до нього звернувся раніше знайомий ОСОБА_6 з проханням встановити газове обладнання на автомобіль. Суму обговорили в розмірі 4000грн., яку ОСОБА_5 отримав, замовивши обладнання у свого знайомого ОСОБА_8 , який обладнання не передав, тому домовлятися із іншими особами, шукав гроші. В подальшому 06.10.2014 йому запропонували раніше малознайомого ОСОБА_7 , власника СТО, якому ОСОБА_5 подзвонив та сповістив про те, що буде заїжджати автомобіль, власник якого бажає встановити газове обладнання. Будь-які гроші не передавав, т.я. обладнання закупала інша особа. Не сповістив ОСОБА_7 про вказані обставини, т.я. було багато замовлень, не працював телефон тощо. З потерпілими розрахувався у листопаді 2014, газове обладнання встановили у грудні 2014 за 7000грн. Будь-яких договорів, розписок з громадянами не складав, брав гроші на довірі клієнтів, наміру обдурити не мав.
Незважаючи на займану позицію ОСОБА_5 , суд аналізуючи надані з боку обвинувачення докази, які досліджені в судовому засіданні, надійшов до висновку, що вина ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження, виходячи із наступного.
Так, із показань потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні вбачається, що з ОСОБА_5 познайомив приятель. Необхідно було встановити газове обладнання на автомобіль, тому приїхав за домовленістю на СТО по вул. Ак. Павлова. До цього, ОСОБА_5 взяв передоплату за 2 дні і ОСОБА_6 передав йому гроші в сумі 4000грн та через два дні залишив свій автомобіль на СТО. Через два дні передзвонив працівник СТО та сповістив, що ніяких грошів не передавалось. ОСОБА_6 звернувся до міліції із заявою, де дізнався, що ОСОБА_9 грошів на СТО не передавав, власник СТО також звернувся до правоохоронних органів. Будь-який зв`язок з ОСОБА_5 саме у той період був відсутній. Будь-яких договорів, розписок не укладав, гроші передав довіряючи ОСОБА_5 , як гарантованого чоловіка. Через 2-3 тижні повернули гроші, на сьогоднішній час претензій до ОСОБА_5 не має.
Заявою ОСОБА_6 від 07.10.2014 про те, що молодий чоловік під приводом встановлення газового обладнання на автомобіль, заволодів грошовими коштами в сумі 4000грн., після чого вимкнув мобільний телефон та на зв`язок не виходить.
Показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні сповістив, що ОСОБА_5 знає. Приїхав до його СТО та запропонував надавати клієнтів. Після чого, за виконану роботу з ним не розраховувався, а від клієнтів дізнався, що особисто ОСОБА_5 передавались гроші у повному обсязі за установку газового обладнання, які останній ОСОБА_7 ні в якому розмірі не передавав. Про які-небудь проблеми не сповіщав. У саме той період часу мобільний зв`язок з ОСОБА_5 був відсутній протягом 2-3 суток, тому потерпілий і звернувся до правоохоронних органів. В подальшому ОСОБА_5 з ним розрахувався, претензій не має.
Заявою ОСОБА_7 від 22.10.2014 аналогічного змісту із змістом заяви потерпілого ОСОБА_6 .
Поясненнями свідка ОСОБА_10 в судовому засіданнеі, із яких вбаається, що у вересні 2014 приїхав до кума на СТО і в той час йому дзвонив ОСОБА_5 , який сповістив про можливість встановлення газового обладнання за низку ціну. ОСОБА_6 з ним зв`язався, приїхали на СТО до ОСОБА_7 , т.я. вони компаньйони і домовились щодо автомобіля ОСОБА_10 . ОСОБА_5 сказав, що гроші за обладнання необхідно дати саме зараз, що свідок і зробив, передавши ОСОБА_9 4000грн., на наступний день забрав свій автомобіль з встановленим газовим обладнанням. Після чого загнали автомобіль ОСОБА_6 для встановлення газового обладнання. Між тим, подзвонив ОСОБА_7 з питанням, «де гроші», які ОСОБА_10 передав ОСОБА_5 , а останній не віддав ОСОБА_7 . Свідок намагався зв`язатися з ОСОБА_5 , однак зв`язку з останнім не було. Потім стало відомо, що власник СТО та ОСОБА_6 звернулися до правоохоронних органів із заявами.
Із пояснень свідка ОСОБА_11 , допитаного в судовому засіданні з боку захисту, вбачається, що останній з ОСОБА_5 знайом більше 10 років, тому довіряючи передавав свій автомобіль для встановлення газового обладнання, що з боку ОСОБА_5 без будь-яких проблем зроблено. Звертався до нього як до знайомого,тому й довіряв.
Такі пояснення свідка ОСОБА_11 , не спростовують висновків суду, т.я. фактично характеризують обвинуваченого у певний період часу та при виниклих стосунків зі свідком, не стосуються подій з потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживанням довірою.
Обман це повідомлення неправдивих відомостей, дій або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Таке може виявлятися а усній, письмовій формі, у використанні підроблених документів тощо.
Зловживання довірою це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим , заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини, у діях (поведінки) ОСОБА_5 присутні ознаки об`єктивної сторони інкримінованого злочину.
Так, потерпілий ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_5 добровільно та завчасно передав гроші, вважаючи це правомірним, необхідним та вигідним для нього, а потерпілий ОСОБА_7 , отримавши замовлення через ОСОБА_5 на підставі усної домовленості про оплату, не дочекався призначених коштів, які завчасно передано ОСОБА_5 .
Далі, ОСОБА_5 отримавши гроші у повному обсязі за майбутні певні дії, завіривши потерпілих про настання необхідних для них результатів, раптом виникли нібито проблеми з сторонньою особою, між тим, ОСОБА_5 замовчуючи перед потерпілими про такі можливі обставини, на зв`язок тривалий час не виходить, до СТО не з`являється, тобто зникає від потерпілих, отримавши завчасно і особисто їх грошові кошти.
В подальшому, через місяць,після зверненням потерпілих до міліції, розраховується з останніми.
Таким чином, суд приймаючи до уваги вищевикладене, показання потерпілих, свідка вважає, що дії ОСОБА_5 носили шахрайський характер, останній діяв з прямим умислом, усвідомлюючи,що отримав чужі грошові кошти, які йому не належать, т.я. не виконав усні домовленості з потерпілими, спричинивши позитивну матеріальну шкоду, яка перебуває у причинному зв`язку з шахрайством.
Доводи, на які посилається обвинувачений, його захист, на думку суду, є надуманими та непереконливими, до яких суд відноситься критично, оскільки в судовому засідання встановлені такі обставини, які спростовують зайняту позицію ОСОБА_5 і обставини, на які він посилається.
А тому, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч.2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, скоїв кримінальне правопорушення вперше, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в скоєному не покаявся.
Суд також приймає до уваги той факт, що ОСОБА_5 з обома потерпілими розрахувався, останні будь-яких претензій до обвинуваченого не мають.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції статей, за якими ОСОБА_5 притягається до кримінальної відповідальності у вигляді обмеження волі, не позбавляє останнього свободи, застосувавши правила ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає відшкодування матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Цивільні позови не заявлено.
По справі судових витрат та речових доказів не має.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 190 КК України та призначити йому наступне покарання:
- за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят)грн.;
- за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до правил ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, зобов`язавши ОСОБА_5 відповідно до п.п. 2, 3 ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
- повідомляти вищевказаний орган про зміну місця мешкання, роботи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1