Справа №588/1464/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/489/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

у частю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження № 0000365 від 14 липня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року яким,

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий 13.11.2014 р. за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, покарання відбув21 січня 2015 року,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_9 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17 липня 2015 року до 24 лютого 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дрезден, ФРН, житель АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 5, 185 ч. 3 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_10 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17 липня 2015 року до 24 лютого 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 491 грн. 34 коп. на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 491 грн. 34 коп. на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , в солідарному порядку, на користь ОСОБА_11 10 296 грн. 65 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Питання речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 порушує питання про скасування вироку або пом`якшення призначеного йому покарання.

Відповідно до вироку суду 10 липня 2015 року, близько 04 год,. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з метою збагачення, незаконно проникли на територію домогосподарства по АДРЕСА_3 . Після чого діючи за попередньою домовленістю, з приводу розподілу ролей на вчинення таємного викрадення майна, ОСОБА_9 залишився чекати біля вхідних дверей виходу потерпілої ОСОБА_11 із будинку, а ОСОБА_10 спостерігав за навколишньою обстановкою біля паркану з боку вулиці.

Близько 05 год. ОСОБА_9 дочекавшись коли потерпіла ОСОБА_11 відчинить вхідні двері будинку та виходячи за межі попередньої домовленості з ОСОБА_10 , здійснив напад на потерпілу з метою заволодіння її майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу з проникненням у житло, в результаті чого заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 на загальну суму 1 300 грн., якими в подальшому обвинувачені розпорядилися на власний розсуд.

14 липня 2015 року, близько 04 год. ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 , повторно, з метою незаконного збагачення проникли на територію домогосподарства по АДРЕСА_3 . Після чого діючи згідно попередньо розподілених ролей, ОСОБА_9 залишився чекати виходу потерпілої ОСОБА_11 із будинку біля вхідних дверей, а ОСОБА_10 спостерігав за навколишньою обстановкою біля паркану зі сторони вулиці.

Близько 05 год. ОСОБА_9 дочекавшись коли потерпіла ОСОБА_11 відчинить вхідні двері будинку та, виходячи за межі попередньої домовленості з ОСОБА_10 з приводу таємного заволодіння майном, здійснив напад на потерпілу, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у житло, в результаті чого заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 на загальну суму 1 500 грн., якими в подальшому обвинувачені розпорядилися на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає, що вирок ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з чим він підлягає скасуванню або ж міра призначеного покарання повинна бути зменшена.

Вимоги апеляції мотивує тим, що копія вироку, яка йому була вручена, не прошнурована, не пронумерована, і не завірена мокрою печаткою на прошнуровці, відносно нього під час досудового розслідування застосовувалися заборонені методи слідства і слідчий, шляхом зловживання, при відтворенні обстановки і обставин події здобув необхідні йому покази, також суд послався на недопустимі докази. Під час призначення покарання судом не було враховано, що він є сиротою, вину повністю визнав, щиро розкаявся в скоєному, в процесі досудового та судового слідства надав повні і правдиві покази, пояснював про дійсні обставини справи, має молодий вік, характеризується посередньо, на утриманні має неповнолітню дитину. Вважає, що суд мав підстави призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та адвоката, які підтримали апеляційну скаргу та вважали, що вирок суду підлягає зміні в частині пом`якшення призначеного покарання, висновок прокурора про залишення вироку суду без зміни, апеляції без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у скоєнні нападу на потерпілу ОСОБА_11 , 1943 року народження, з метою заволодіння її майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, з проникненням у житло, повністю підтверджується сукупністю доказів досліджених судом та відображених у вироку, які зібрані та перевірені у відповідності до вимог чинного законодавства, достовірність яких не викликає сумніву та яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Вказане підтверджується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_9 , який пояснив, що 10 та 14 липня 2015 року скоїв напад на потерпілу, хоча з обвинуваченим ОСОБА_10 попередня домовленість була лише на таємне викрадення грошей. Намір застосувати силу до ОСОБА_11 у нього, як першого так і другого разу, виник вже безпосередньо під час вчинення злочину, а саме тоді, коли він чув як ОСОБА_11 відчиняє двері до будинку.

Обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що під час першого нападу він знаходився зовні і візуально ОСОБА_12 не бачив. Під час другого нападу бачив як ОСОБА_12 застосовував силу відносно потерпілої. Як першого так і другого разу спільна домовленість була лише на таємне викрадення грошей у потерпілої.

Із показань потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що 10 липня 2015 року, близько третьої години ночі до її будинку намагався проникнути чоловік через вікно, вона злякалася, увімкнула світло і чоловік втік. Цього дня ж, коли вона намагалася вийти на вулицю на неї напав чоловік і застосував насильство відносно неї і найшовши гроші втік. Аналогічна ситуація відбулася і 14 липня 2015 року, зранку під час відкриття дверей на неї напав чоловік і став наносити удари, потім почав шукати гроші, найшовши гроші втік. Під час першого і другого нападу був один і той чоловік.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що потерпіла є її матір`ю і 11 липня 2015 року вона їй зателефонувала і повідомила про пограбування, прибувши до матері наступного дня, вона побачила, що мати мала численні побої, проте обстановка в будинку порушена не була. 14 липня 2015 року до неї зателефонувала ОСОБА_14 сусідка матері і повідомила, що остання потрапила до лікарні. Приїхавши до матері вона дізналася про пограбування і побачила сліди побиття на матері, в будинку була порушена обстановка.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що 14 липня 2015 року після того як тривалий час не було видно ОСОБА_11 вирішила через город зайти до подвір`я і в будинку виявила потерпілу в калюжі крові, з викрученими за спину руками, в будинку була порушена обстановка. Потерпіла повідомила, що в неї були вори, вона викликала швидку допомогу.

Допитаний свідок ОСОБА_15 пояснив, що 14 липня 2015 року до нього зателефонувала донька і повідомила про побиття сусідки ОСОБА_11 .. Приїхавши до потерпілої побачив її в коридорі будинку, побиту, руки неприродно вивернуті за спину, обличчя в синцях і крові. Речі в будинку були розкидані.

Свідок ОСОБА_16 підтвердив суду, що надавав медичну допомогу ОСОБА_17 , як фельдшер швидкої допомоги. У неї був закритий уламковий перелом правого плеча та вивих лівого передпліччя. Також були виявлені «не свіжі» забої на голові.

Окрім цих доказів суд першої інстанції послався на протокол огляду місця події від 14.07.2015 року та фото таблицю до нього, згідно яких зафіксовано обстановку вчинення злочину в господарстві потерпілої ОСОБА_11 у АДРЕСА_3 . У будинку на підлозі коридору було виявлено пляму бурого кольору, схожу на кров.

Висновком судово-медичної експертизи №184 від 21.08.2015 року підтверджується наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , які кваліфіковані як середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я. Також відображений механізм спричинення тілесних ушкоджень внаслідок нанесення ударів як металевим предметом так і кулаком. Перелом правої плечової кістки та вивих лівого передпліччя утворилися в результаті заламування рук за спину. Час утворення тілесних ушкоджень відповідає датам скоєння злочину 10 та 14 липня 2015 року.

Відповідно даних зафіксованих у протоколах пред`явлення особи для впізнання потерпіла чітко вказала на обвинуваченого ОСОБА_12 , як на особу, котра скоїла відносно неї розбійник напад.

Згідно протоколу огляду приміщення квартири, де тимчасово мешкали обвинувачені, працівниками правоохоронних органів був виявлений чоловічий светр темно-коричневого кольору.

Висновком судово-медичної експертизи встановлено наявність на вказаному светрі крові людини, походження якої не виключається від потерпілої ОСОБА_11 та можлива домішка крові, походження якої не виключається від обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_18 .

В ході судового розгляду ОСОБА_18 пояснив, що светр належить йому, проте до вчинення злочину він передав його в користування ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив цей факт і пояснив, що в момент нападу на ОСОБА_17 він був одягнений саме в цей светр.

Також суд в основу обвинувачення як на доказ послався на протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_10 від 17 липня 2015 року, згідно якого останній детально розповів про обставини його участі в скоєнні злочину відносно ОСОБА_17 , вказав на місце розташування кожного із них під час вчинення кримінального правопорушення, продемонстрував механізм нападу ОСОБА_12 14 липня 2015 року на потерпілу та завдання їй ним ударів.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_9 за ст. 187 ч.3 КК України є правильною. Суд першої інстанції кваліфікуючи його злочинні дії відносно потерпілої ОСОБА_11 дійшов висновку, що в діях ОСОБА_12 мав місце ексцес виконавця, виключивши кваліфікуючу ознаку вчинення розбою за попередньою змовою групою осію.

Що стосується виду та розміру призначеного покарання, то покарання повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України. Призначаючи ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вину визнав, раніше судимий, характеризується посередньо, працює, завдану злочином шкоду не відшкодував, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, сприяння розкриттю злочину та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку і призначив покарання в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна. Підстав вважати це покарання несправедливим внаслідок суворості не має, оскільки санкція ч.3 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Підстави для призначення ОСОБА_12 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за особливо тяжкий злочин, на думку колегії суддів, відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 про вручення йому копії вироку, аркуші якого не були пронумеровані і прошиті, то це не є тими підставами, які тягнуть за собою незаконність вироку. Із матеріалів кримінального провадження, зокрема том 2 а.с. 233-239 вбачається наявність оригіналу вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року відносно ОСОБА_9 за ст. 187 ч.3 КК України та ОСОБА_10 за ст. 27 ч.5, ст. 185 ч.3 КК України. Вирок підписаний головуючим суддею та двома суддями, які брали участь у розгляді кримінального провадження. Аркуші справи тома № 2 пронумеровані, мається опис документів, де значиться і вирок. Підстави щодо сумнівів у законності обвинувального вироку відсутні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про застосування тиску при досудовому слідстві, внаслідок чого він вимушений оговорити себе при проведенні слідчого експерименту ніяким чином не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку відносно ОСОБА_12 , виходячи із наступного.

Згідно журналу судового засідання, всього процесу судового засідання, який зафіксований на технічний носій інформації ОСОБА_12 не робив заяви такого змісту суду першої інстанції. Суд першої інстанції детально аналізуючи докази щодо належності та допустимості, зокрема, протокол слідчого експерименту з участю ОСОБА_12 зробив висновок щодо недостовірності цього доказу, навівши підстави, які викликали сумнів при покладенні його в основу обвинувального вироку в якості доказу обвинувачення. Достатність інших доказів, які наведені у вироку, дали суду підстави постановити законний та обґрунтований вирок відносно ОСОБА_12 , який скоїв особливо-тяжкий злочин відносно особи похилого віку і за який він повинен понести покарання.

Кримінальне провадження суд розглянув з достатньою повнотою, доводи апеляційної скарги про незаконність вироку є необґрунтованими. Порушень чинного законодавства, які б істотно вплинули на правильність ухвалення обвинувального вироку не вбачається.

24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України, згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі ч.3 Прикінцевих положень Закону України №838-У111 від 26.11.2015 р., колегія суддів вважає за необхідне застосувати даний закон до ОСОБА_9 .. Згідно вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року Ніколаєнку зараховано період із 17 липня 2015 року до 24 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зарахуванню підлягає період із 25 лютого 2016 року по 02 червня 2016 року .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без зміни, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 без задоволення.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 залишити тримання під вартою. Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 строк тримання під вартою із 25 лютого 2016 року по 02 червня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5