АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1168/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (), і заборонено товариству розпоряджатися будь-яким чином даним майном та використовувати його.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_7 зазначає, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без повідомлення представників ТОВ «Кей-Колект», а копію рішення слідчого судді було отримано представником товариства 22 березня 2016 року.

Стосовно ухвали слідчого судді, то ОСОБА_7 вважає її незаконною. Зокрема, апелянт вказує, що кримінальне провадження розслідується за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365-2 КК України, правова кваліфікація якого не відповідає як підставам для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відповідно до статті 96-3 КК України, так і підставам для застосуванняспеціальної конфіскації. При цьому представник зазначає, що жодній із осіб не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також у провадженні не поданий цивільний позов та не визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Крім того, апелянт стверджує, що в матеріалах провадження відсутні жодні належні і допустимі докази того, що взагалі мало місце кримінальне правопорушення та що ТОВ «Кей-Колект» має відношення до кримінального провадження.

Далі в апеляційній скарзі ОСОБА_7 звертає увагу, що слідчим суддею було накладено арешт на майно ТОВ «Кей-Колект», яке, відповідно до документів, набуло права вимоги до Боржників за договором факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року від ПАТ «Укрсиббанк», а також набуло право вимоги до Боржників і за іпотечним договором, яким регламентована можливість звернення стягнення на майно, обтяжене іпотекою в разі невиконання умов кредитного договору в порядку, визначеному ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку».

Також апелянт вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не враховано наслідки арешту майна для інших осіб, не оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, поясненняпрокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений представнику ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_7 , але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки представників ТОВ «Кей-Колект» не було викликано в судове засідання суду першої інстанції на розгляд клопотання старшого слідчого, а ухвалу слідчого судді від 02 березня 2016 року представник товариства отримав у Подільському районному суді міста Києва лише 22 березня 2016 року, то таку причину пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважною, а представнику ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_7 необхідно поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008625, внесеному 20 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що 07 серпня 2008 року між ОСОБА_10 та АКІБ «УкрСиббанком» укладено договір іпотеки № 91706, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4 кв. м., жила площа 30,2 кв. м.

Під час оформлення договору купівлі-продажу зазначеної квартири ОСОБА_10 було оплачено 2/3 її вартості, а саме 100000 доларів США на користь ОСОБА_11 . Решта суми грошових коштів була виплачена на користь ОСОБА_11 працівниками банку АКІБ «УкрСиббанк», з якими ОСОБА_10 уклав договір іпотеки на суму 65000 доларів США. Предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_1 .

В 2011 році АКІБ «УкрСиббанк» згідно договору - факторингу передав особисту інформацію та право стягувати із ОСОБА_10 борг до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (, місто Київ, вулиця Іллінська, буд. 8).

28 липня 2015 року представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , який вніс виконавчий запис про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 23209948, а саме визначив право власності квартири АДРЕСА_1 за вищевказаним товариством.

Оформлення права власності нотаріусом було проведено без рішення опікунської ради Шевченківського району міста Києва, що, на думку органів досудового розслідування, є незаконним та таким, що порушує права малолітніх дітей.

Під час визначення права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заявник ОСОБА_10 не був присутній та не надавав своєї згоди на таке визначення, а також не був жодним чином повідомлений про зміну права власності.

Після цього 27 жовтня 2015 року на адресу проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , прийшли представники ТОВ «Кей-Коллект» та на підставі права власності на квартиру почали вимагати від ОСОБА_10 та членів його родини покинути квартиру.

За зверненням ОСОБА_10 було проведено перевірку Міністерством юстиції України, що підтверджується вихідним листом № 2350/Ш-23381/13 від 07 грудня 2015 року.

З матеріалів перевірки вбачається, що повідомлення ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» () про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 15 грудня 2013 року № 733542/ЛЗ вручено ОСОБА_10 24 січня 2014 року.

В той же час, ОСОБА_10 заперечує факт отримання вищевказаного повідомлення, а також інших повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

При цьому відомості про наявність договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та ОСОБА_10 , а також відповідне застереження в договорі іпотеки, яке б прирівнювалось до такого договору за своїми правовими наслідками, відсутні.

В листі № 2350/Ш-23381/13 від 07 грудня 2015 року, який надійшов з Міністерства юстиції України, вказано, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» здійснена приватним нотаріусом ОСОБА_12 всупереч вимогам ч. 5 ст. 3, ст. 16, ст. 16 та ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, з Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшов лист № Ш-4128 від 13 листопада 2015 року, в якому зазначено, що у зв`язку з надходженням значної кількості скарг на діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за дорученням Міністерства юстиції України його було включено до графіку проведення комплексних перевірок організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса та дотримання державним і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій і виконання ними правил ведення нотаріального діловодства.

Таким чином, органи досудового розслідування вважають, що 28 липня 2015 року на підставі поданої представником ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заяви приватним нотаріусом ОСОБА_12 , як державним реєстратором, проведено державну реєстрацію припинення іпотеки та прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» з порушенням вимог чинного законодавства.

01 березня 2016 року старший слідчий СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 міста Києва ОСОБА_9 , звернувся до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (), та про заборону товариству розпоряджатися будь-яким чином даним майном і використовувати його.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2016 року клопотання старшого слідчого було задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (), і заборонено товариству розпоряджатися будь-яким чином даним майном та використовувати його.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0008625, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (), слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_8 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки ця квартира в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання старшого слідчого та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» ().

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (), врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та, всупереч ствердженням апелянта, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (), діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 02 березня 2016 року, якою задоволено клопотаннястаршого слідчого СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (), і заборонено товариству розпоряджатися будь-яким чином даним майном та використовувати його, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4