Справа №201/9647/16-к
Провадження № 1-кс/201/6037/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого - слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області та зобов`язання задовольнити клопотання про повернення вилученого автомобіля та передати на зберігання вилучене майно у кримінальному провадженні № 0005179, -

ВСТАНОВИВ:
У липні 2016 року ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ) звернувся до суду із скаргою на дії слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області та зобов`язання задовольнити заяву про повернення вилученого автомобіля та передати на зберігання вилучене майно у кримінальному провадженні № 0005179. Вимоги своєї скарги мотивує тим, що у провадженні Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0005179, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 грудня 2015 року за ч. 3 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_4 , у ході досудового розслідування якого було вилучено автомобіль Porshe Panamera, 2012 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , який був придбаний ним.

Посилається також на те, що 31 травня 2016 року до Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області за Ч-826 ним подано клопотання про повернення йому вилученого автомобіля як власнику цього автомобіля, відповідь на яку та копію прийнятого слідчим рішення за результатами розгляду поданої заяви отримано ним 10 червня 2016 року. Не погоджуючись із таким процесуальним рішенням слідчого про відмову у наданні автомобіля на відповідальне зберігання, ОСОБА_3 просить визнати дії слідчого за фактом відмови у поверненні вилученого автомобіля йому як законному власнику, право власності якого підтверджено судовим рішенням, незаконними та зобов`язати слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0005179 задовольнити його заяву та передати на відповідальне зберігання вилучений автомобіль.

Розгляд справи відкладався, у зв`язку із заявленням слідчому судді ОСОБА_1 відводу, у задоволенні якого ухвалою судді ОСОБА_5 від 22 липня 2016 року було відмовлено.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності, закріпленого у ст. 26 КПК України, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги за відсутності скаржника та слідчого.

Прокурор ОСОБА_6 надав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість, надавши копії документів щодо накладення арешту на вилучений автомобіль та визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов до наступного правового висновку з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів скарги, 31 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області з клопотанням у кримінальному провадженні № 0005179, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_4 , з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190 КК України, у якому просив повернути йому як законному власнику вилучений автомобіль Porshe Panamera, 2012 року випуску, д.н. НОМЕР_1 .
Постановою від 03 червня 2016 року, винесеною слідчим СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , у задоволенні цього клопотання відмовлено.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України унормовано, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Ці вимоги слідчим було виконано, оскільки як встановлено із наданих суду документів постановою слідчого від 03 червня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання скаржника та вказано мотиви прийняття такого рішення.
Таким чином, розглянувши подане заявником клопотання слідчий, виходячи із обставин встановлених у кримінальному провадженні, та на підставі приписів ст. 220 КПК України прийняв відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду поданого заявником клопотання, яке є чинним та яке ОСОБА_3 не оскаржувалося.
Разом з тим, не підлягають задоволенню і вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого передати скаржнику вилучений автомобіль на відповідальне зберігання, оскільки як вбачається із матеріалів справи ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року, накладено арешт на зазначений автомобіль, який знаходиться у володінні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль Porsche модель Panamera, 2012 року, білого кольору, тип легковий-комбі-В, номер шасі кузова VIN НОМЕР_2 д/н НОМЕР_1 , з метою недопущення переховування, забезпечення схоронності спірного майна, чи уникнення пошкодження предмету злочинного посягання у кримінальному провадженню.
До того ж, постановою слідчого СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області від лютого 2016 року виявлений в ході обшуку 12 лютого 2016 року зазначений вище автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0005179 та встановлено даний автомобіль зберігати на території Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 303-307, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області та зобов`язання задовольнити клопотання про повернення вилученого автомобіля та передати на зберігання вилучене майно у кримінальному провадженні № 0005179 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1