Справа № 739/256/16-к
Провадження № 1-в/739/109/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Новгород-Сіверської КВІ ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Новгород-Сіверського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Чернігівській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання начальника Новгород-Сіверського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Чернігівській області (далі Новгород-Сіверська КВІ) про вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків, винесених відносно засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Новгород-Сіверській КВІ як особа, яку засуджено вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі та на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. 25 січня 2016 року до Новгород-Сіверської КВІ для виконання надійшла особова справа ОСОБА_5 , засудженого Малиновським районним судом м. Одеса за частиною першою статті 263 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 3 роки. У клопотанні зазначається, що при постановленні останнього за часом вироку судом не було враховано вирок суду від 19 лютого 2015 року, не було застосовано положенням частини четвертої статті 70 КК України і відповідно не було визначено засудженому остаточне покарання.

У судовому засіданні представник Новгород-Сіверської КВІ своє клопотання підтримав та просив визначити засудженому ОСОБА_5 остаточне покарання за наявними відносно нього вироками суду. При вирішенні питання щодо остаточного покарання поклався на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні висловилася проти визначення засудженому ОСОБА_5 остаточного покарання за винесеними відносно нього вироками та вважала за необхідне виконувати кожне з цих вироків окремо.

Засуджений у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, визначивши йому остаточне покарання.

Заслухавши думку представника Новгород-Сіверської КВІ, прокурора та засудженого, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції Новгород-Сіверського району Чернігівської області і повідомляти цей кримінально-виконавчий орган про зміну місця проживання або роботи.

У подальшому 26 жовтня 2015 року вироком Малиновського районного суду м. Одеса ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, вчиненого ним 28 грудня 2010 року, та призначено покарання у виді позбавленні волі на строк 2 роки. На підставі статей 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що при його постановлені суду не було відомо про наявність вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року, у зв`язку з чим вказаний вирок судом не було враховано і відповідно ОСОБА_5 не було призначено остаточне покарання за правилами статті 70 КК України.

Пунктом 11 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до частини першої статті 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частиною четвертою статті 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові №5-5кс12 від 12 квітня 2012 року, який відповідно до статті 458 КПК України є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, законом передбачено, що самостійно виконуються вироки лише у випадках, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально.

З викладеного вище висновується, що за наявності кількох вироків щодо однієї особи, якими останній призначено кілька самостійних покарань від відбування яких особа звільнена на підставі статті 75 КК України, за умови, що другим за часом вироком особу засуджено за злочин, вчинений до постановлення першого за часом вироку, суд під час виконання цих вироків має вирішити питання про застосування до такої особи остаточного покарання, застосувавши правила, визначені статтею 70 КК України.

Оскільки в ході розгляду клопотання встановлено, що вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_5 було засуджено за вчиненням злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, який він вчинив до 19 лютого 2015 року, тобто до постановлення вироку Новгород-Сіверський районним судом Чернігівської області, при цьому за обома вироками ОСОБА_5 звільнено від відбування призначених покарань з випробування на підставі статті 75 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому остаточного покарання за вказаними вироками відповідно до вимог статті 70 КК України. Отже, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо остаточного покарання, яке має бути призначене засудженому, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України.

Враховуючи, що засудженому ОСОБА_5 як вироком суду від 19 лютого 2015 року, так і вироком суду від 26 жовтня 2015 року було призначено однакові за видом та розміром покарання 3 роки позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання шляхом часткового складання призначених вироками суду покарань.

При цьому на підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_5 потрібно звільнити від відбування остаточного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покласти на нього наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи; періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

Обчислення іспитового строку відповідно до частини першої статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) здійснювати з моменту проголошення вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 26 жовтня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 70, 75 Кримінального кодексу України, статтею 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, статтями 376, 458, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника Новгород-Сіверського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Чернігівській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі статті 70 КК України ОСОБА_5 , засудженому вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 26 жовтня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, шляхом часткового складання покарань призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування остаточно призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробування, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

Іспитовий строк, визначений засудженому ОСОБА_5 , обчислювати з моменту проголошення вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 26 жовтня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1