Справа №477/115/16-к 24.05.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 року апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за апеляцією захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2016 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Миколаєва, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляції захисник ОСОБА_5 просить вирок районного суду змінити перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Жовтневого районного суду від 15.03.2016р. ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді

4-х років позбавлення волі.

____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/784/427/16р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 3 cт. 186 КК України Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1
Узагальнені доводи апеляції.
В апеляції захисник вказав, що намір у обвинуваченого був саме на таємне викрадення чужого майна коли він прийшов до СТ «Вимпел», викрадення він вчинив один, жіночих окриків він не чув, а коли почув чоловічий окрик то відразу кинув візок з викраденим та почав тікати.

Дана обставина на думку апелянта свідчить про припинення обвинуваченим вчинювати протиправні діяння відразу після того як крадіжку було виявлено.

Крім того, вважає що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, оскільки суд на його думку помилково не прийняв до уваги його щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, відшкодування заподіяної шкоди, молодий вік обвинуваченого та думку потерпілого з приводу покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано в тому, що 18 листопада 2015 року, близько 2230 години, він, за попередньою змовою з невстановленими особами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна проник на територію садових ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , після чого протиправно таємно заволодів належним громадянину ОСОБА_9 майном, яке разом з невстановленими особами завантажили на садовий візок та намагалися покинути територію садових ділянок, але в цей час їх дії були помічені співмешканкою потерпілого ОСОБА_10 , яка вийшла з будинку та стала вимагати припинити злочинні дії.

Проте, ОСОБА_6 не припинивши правопорушення та продовжуючи вже відкрито утримувати при собі викрадене намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак був затриманий потерпілим з частиною викраденого майна, який переслідував обвинуваченого від свого будинку, а інші невстановлені особи з іншим викраденим майном зникли, чим завдали потерпілому майнову шкоду на суму 2298 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які підтримали апеляцію, прокурора, яка просила залишити апеляцію захисника без задоволення, а вирок районного суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає подану апеляцію такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина засудженого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за обставин викладених у вироку, доведена та підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами.

Що стосується посилань апелянта про те, що обвинувачений намагався вчинити таємне викрадення чужого майна, то вони є надуманими та спростовуються показами свідка ОСОБА_10 , яка в суді пояснила, що 18.11.2015р. близько 2300 години, вона, знаходячись в своєму будинку за вказаною адресою, почула галас на подвір`ї, а виглянувши у вікно побачила кількох хлопців, які ходять по двору, збирають металеві речі та вантажать їх на садовий візок. Вийшовши на поріг вона почала кричати, щоб останні припинили злочинні дії, але вони на її окрики не кинули викрадене майно, а почали тікати разом з викраденим.

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 18.11.2015р. у вечірній час доби він знаходився зі своєю дружиною в належному їм садівничому будинку розташованому в СТ «Вимпел» Жовтневого району Миколаївської області. Його покликала дружина та повідомила, що хтось краде їхнє майно з подвір`я садових ділянок. Він вибіг з будинку та побачив, як декілька чоловік тікають, а один з них штовхає перед собою садовий візок з викраденим майном. Йому вдалось наздогнати та затримати обвинуваченого, який штовхав візок з викраденим але частину викраденого майна він не виявив.

Зважаючи на викладене органи досудового розслідування та суд першої інстанції дійшли правильного висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення передбаченого саме ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки після того як обвинувачений зрозумів, що його дії перестали бути таємними не припинив вчинення злочину, а продовжив його, вчинивши спробу зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та уникнути відповідальності але був затриманий потерпілим.

Що стосується покарання, то воно обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст. ст. 65-67 КК України, тобто з урахуванням ступені тяжкості скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, який раніше засуджувався за вчинення корисливого злочину, але на даний час відповідно до ст. 89 КК України судимості не має, характеризується позитивно.

Обставиною, яка у відповідності до ст. 67 КК України є обтяжуючою покарання судом визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Суд належним чином мотивував чому він не враховує як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства і цей висновок належним чином мотивував.

Надана та досліджена під час апеляційного розгляду позитивна характеристика з місця роботи не може суттєво впливати на призначене судом покарання.

Підстав для зміни вироку з перекваліфікацією дій обвинуваченого на ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляцію захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 березня 2016 року, відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3