УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року в м. Києві слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу захисника ОСОБА_2 , діючого в інтересах осудженого ОСОБА_3 , в порядку ст.206 КПК України, -

в с т а н о в и в:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, в якій поставлено питання про звільнення ОСОБА_3 з-під варти, як незаконно утримуваного.

В обґрунтування заяви захисник вказує, що вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 листопада 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України. На стадії досудового слідства запобіжний захід відносно цих осіб не обирався. Вироком Корюківського районного суду було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання. Після набуття вироком законної сили обвинувачені були взяті під варту у відповідності до вироку Корюківського районного суду. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області було скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Тобто на даний відсутнє будь-яке судове рішення, яке набрало законної сили, яке б дозволяло тримати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою.

За таких обставин перебування ОСОБА_3 під вартою є незаконним, а відтак підлягає він негайному звільненню.

Викладене слугувало підставою для звернення до слідчого судді в порядку ст.206 КПК України.

Вивчивши скаргу захисника ОСОБА_2 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , та додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч.2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Частиною 3 вказаної статті унормовано, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ч.5 даної статті незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку тощо, тобто позбавлена свободи за відсутності для того правових підстав.

Вивчивши скаргу захисника ОСОБА_2 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва не вбачає підстав для доставки останнього до Шевченківського районного суду м. Києва, оскільки за інформацією Київського слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 з 23 липня 2016 року не знаходиться в даній установі, а направлений для відбування покарання за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2015 року до Житомирської ВК №4, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Ватутіна, 172. Тобто ОСОБА_3 з вказаної дати знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва

З урахуванням наведеного вище не вбачається підстав для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва для вирішення питання щодо його звільнення з-під варти.

Керуючись ст.ст.205, 206, 309 Кримінального процесуального кодексу України, ст.6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
У доставці до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва для вирішення питання про звільнення з-під варти ОСОБА_3 та задоволенні скарги ОСОБА_2 , подану в інтересах осудженого ОСОБА_3 щодо звільнення його з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя