Справа № 591/2250/15-к
Провадження № 1-в/591/113/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2016 року м.Суми

Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника КВІ ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Зарічного районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м.Суми УДПтС в Сумській області ОСОБА_7 про відміну іспитового строку та направлення до відбування призначеного вироком суду покарання на підставі ч.2 ст. 78 КК України , ст.. 166 КВК України відносно ОСОБА_5 ,-

встановив:

Начальник Зарічного районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м.Суми УДПтС в Сумській області ОСОБА_7 звернулась до суду із клопотанням, яке мотивувала тим, що засуджена ОСОБА_5 з 18.05.2015 року перебуває на обліку у КВІ та 25.05.2015 року була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання , у зв`язку з чим у неї була відібрана підписка , згідно якої її було попереджено що у разі ухилення від відбування покарання або систематичного порушення громадського порядку , звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом і вона буде направлена для відбування призначеного судом покарання. Згідно вироку Зарічного районного суду м.Суми від 14.04.2015 року на засуджену відповідно до ст..76 КК України було покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Незважаючи на те, що ОСОБА_8 були роз`яснені порядок та умови відбування іспитового строку, і вона була попереджена про те, що у разі невиконання покладених на неї судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку покарання з випробуванням відносно неї може бути відмінено і вона буде направлена для відбування покарання призначеного вироком суду у виді 2-х років позбавлення волі, остання допускала порушення порядку та умов відбування покарання, без поважних причин не з`являється до інспекції для реєстрації в установлені дні. А саме: 16.06.2015 року, 21.07.2015 року, 19.01.2016 року, 04.05.2016 року, без поважних причин, що відображено у власноручних поясненнях засудженої. Враховуючи це, представник просить вирішити питання про відміну іспитового строку та направити її до відбування призначеного судом покарання.

В судовому засіданні представник КВІ підтримав заявлене подання та просить у відношенні ОСОБА_5 відмінити покарання з випробуванням та направити її для відбування призначеного судом покарання.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання, оскільки підстави для відміни іспитового строку для ОСОБА_5 є формальними.

ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення подання відносно неї.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не погодився з поданим клопотанням з огляду його безпідставності, незаконності та очевидної суперечності цілям та завданням Кримінально-виконавчого кодексу України. Представник не навів жодного доказу на підтвердження того, що засуджена не стала на шлях виправлення. Об`єктивні обставини та матеріали особової справи засудженої свідчать про те, що вона стала на шлях виправлення та ресоціалізується, зокрема, підзахисна одружена, виховує та утримує трьох власних дітей: ОСОБА_9 (1997 р.н.), ОСОБА_10 (2000 р.н.) та ОСОБА_11 (2009 р.н.). Крім виховання дітей, підзахисна займається веденням домашнього господарства, а саме: приготування їжі, прання, прибирання, обробляння городини та інше. Також підзахисна працює продавчинею овочів, що підтверджується довідкою від роботодавця та відповідними фотографіями, що зроблені 29.06.2016 року на робочому місці. Особова справа містить безліч довідок, рапортів та характеристик в яких зазначено, що підзахисна проживає з сім`єю (власними дітьми та чоловіком), характеризується посередньо, скарги на неї відсутні, спиртними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає.

Вивчивши подання кримінальної виконавчої інспекції, заслухавши думку прокурора, представника КВІ , засудженої ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Вироком Зарічного районного суду м.Суми від 14.04.2015 року ОСОБА_5 визнано винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання за цим законом у вигляді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки зобов`язавши її: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. /а.с.3-4/.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Відповідно до ч.2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

16.05.2016 року начальник Зарічного районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м.Суми УДПтС в Сумській області ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про відміну іспитового строку та направлення до відбування призначеного вироком суду покарання на підставі ч.2 ст. 78 КК України , ст.. 166 КВК України відносно ОСОБА_5 у зв`язку з порушенням нею обов`язків покладених вироком суду.

Відповідно до п. 5.4. інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 р. N 270/1560, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 січня 2004 р. за N 16/8615 невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом /наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин/. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів /частина 3 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України/.

Частиною 2 ст. 78 КК України визначені умови за яких скасовується випробувальний строк та засуджений направляється для відбування покарання. Зокрема, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до довідки про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання звільнених з випробуванням з іспитовим строком від 25.05.2015 року поважними причинами неявки до інспекції в призначений час визнаються: несвоєчасне отримання виклику, хвороба, інші обставини, що позбавляють можливості прибути до інспекції за викликом і які обов`язково документально підтверджені.

Постановою від 25.05.2015 року про встановлення днів явки на реєстрацію визначені днями явки на реєстрацію 1-й, 2-й, 3-й, 4-й вівторок кожного місяця.

В клопотанні КВІ зазначає, що ОСОБА_5 не з`явилась на реєстрацію 16.06.2015 р, 21.07.2015 р., 19.01.2016 р., 04.05.2016 року без поважних причин. Проте, ці твердження є необґрунтованими.

Як встановлено в судовому засіданні 16.06.2015 року ОСОБА_5 не змогла прийти на реєстрацію по причині того, що знаходилась на роботі та роботодавець її не відпустив. Про це вона зазначила в своїх поясненнях, прибувши 17.06.2015 року на реєстрацію до КВІ (с. 25 о.с.). Тобто на наступний день після дня, який призначений для реєстрації. Це свідчить про наявність об`єктивних обставин, що перешкодили ОСОБА_5 прибути на реєстрацію у визначений день та сумлінне ставлення до своїх обов`язків.

21.06.2015 року вона не змога прийти на реєстрацію по причині того, що знаходилася на роботі та роботодавець її не відпустив, а потім була з сином ( ОСОБА_11 2009 р.н.) в лікарні по причині його хвороби. Про це вона зазначила в своїх поясненнях, прибувши 28.07.2015 року на реєстрацію до КВІ (с. 57 о.с.). Тобто у вівторок наступного тижня. Це свідчить також про наявність об`єктивних обставин, що перешкодили їй прибути на реєстрацію у визначений день та сумлінне ставлення до своїх обов`язків.

19.01.2016 року ОСОБА_5 не прийшла на реєстрацію по причині того, що 18.01.2016 року знаходилися у матері в селі Курасове Білопільського району та через погодні умови (заметіль) не змогла виїхати до м. Суми. Про це зазначила в своїх поясненнях, прибувши 21.01.2016 року на реєстрацію до КВІ (с. 76 о.с.). Тобто на цьому ж тижні.

04.05.2016 року вона не прийшла на реєстрацію по причині того, що хворіла. Про це зазначила в своїх поясненнях, прибувши 06.05.2016 року на реєстрацію до КВІ (с. 95 о.с.). Тобто на цьому ж тижні. Це свідчить про наявність об`єктивних обставин, що перешкодили прибути на реєстрацію у визначений день та сумлінне ставлення до своїх обов`язків. Законом не передбачено, що при наявності хвороби особа в обов`язковому порядку повинна надати підтверджуючі документи. В разі наявності сумнівів у кримінально-виконавчій інспекції вона може запропонувати особі надати підтверджуючі документи, здійснити перевірку відповідних фактів. Відповідно до особової справи ОСОБА_5 не було запропоновано надати підтверджуючих документів або спростовані пояснення.

Тобто не прибуття на реєстрацію 16.06.2015 р, 21.07.2015 р., 19.01.2016 р., 04.05.2016 року не можна вважати невиконанням обов`язків відповідно до п.5.4. Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарання .

Кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими (ч.1 ст. 1 КВК України).

Представник КВІ зазначає, що засуджена не стала на шлях виправлення. При цьому не наводить жодного факту на підтвердження цього.Зокрема, ОСОБА_5 одружена, виховує та утримує трьох власних дітей: ОСОБА_9 (1997 р.н.), ОСОБА_10 (2000 р.н.) та ОСОБА_11 (2009 р.н.). Крім виховання дітей, підзахисна займається веденням домашнього господарства, працює ,характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, не конфліктує з оточуючими, що підтверджується матеріалами подання та матеріалами особової справи.
Аналіз положень ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, розділу ІV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, і здійснення контролю за особами, засудженими до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003. № 270/1560, свідчить про те, що відповідальність осіб, звільнених від відбуття покарання з випробуванням, за невиконання покладених на них судом обов`язків може настати лише у тому випадку, коли засуджений, маючи реальну можливість виконати покладені обов`язки, не робить цього без поважних причин.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Оскільки в період іспитового терміну засуджена виконувала обов`язки покладені на неї вироком суду, стала на шлях виправлення та ресоціалізується в суспільстві, суд вважає, що відсутні підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного покарання.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 78 КК України, ст. 537 КПК України, суд, -
ухвалив:
Відмовити в задоволенні подання начальника Зарічного районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м.Суми УДПтС в Сумській області ОСОБА_7 про відміну іспитового строку та направлення до відбування призначеного вироком суду покарання на підставі ч.2 ст. 78 КК України , ст.. 166 КВК України відносно ОСОБА_5

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області на протязі 7 діб.

Суддя ОСОБА_12 -Когер

повний текст ухвали виготовлено 08.07.2016 року