АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 636/3223/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1190/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
захисника - - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 12 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 12.02.2016 року
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Введенка Чугуївського району Харківської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований у якості жильця по АДРЕСА_1 і фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
01.04.1992 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст. 196-1 до одного року виправних робіт;
09.06.1994 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.2 ст.206 КК України до 3 років позбавлення волі;
09.09.1998 року Харківським райсудом Харківської області за ч.2, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі;
19.06.2001 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст.206, ст.45 КК України до 6 місяців виправних робіт умовно з іспитовим стром в один рік;
26.02.2002 року Орджонікідзевським райсудом міста Харкова за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі;
14.05.2007 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст.309, ст.395, ст.70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
25.09.2008 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст.187, ст.395, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
14.06.2011 року Орджонікідзевським райсудом міста Харкова за ч.1 ст.122, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
13.01.2012 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.3 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 08.08.2014 року на підставі ухвали Орджонікідзевського райсуду міста Харкова від 31.07.2014 року умовно-достроково на не відбутий строк 3 місяці 15 днів,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що 20 травня 2015 року близько 17 години ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і знаходячись на пустирі поблизу магазину «4 сезони», розташованого по вулиці Леніна,331А селища Новопокровка Чугуївського району, після спільного вживання алкогольних напоїв та на ґрунті раптового виниклого конфлікту в ході якого ОСОБА_11 наніс йому удар кулаком в обличчя, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс йому удар кухонним ножем в область черевної порожнини. Від удару ніж зламався. Після чого ОСОБА_10 , припинивши свої дії, з місця події зник, а потерпілий ОСОБА_11 машиною «швидкої» був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де був прооперований та лікувався в стаціонарних умовах до 09.06.2015 року.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №179-4/35 від 23.06.2015 року у потерпілого ОСОБА_11 було виявлено: колото-різане поранення передньої черевної стінки в біляпупкової області живота, проникаючого в черевну порожнину, рановий канал якого проходить в направленні спереду назад зверху вниз і тричі пошкоджує брижі тонкого кишечнику. За ступеню тяжкості наведене ушкодження кваліфікується за критерієм небезпечності для життя, як тяжке тілесне ушкодження.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 12.02.2016 року скасувати, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.121 КК України на ст.124 КК України та призначити покарання в межах санкції.
Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтував тим, що потерпілий перший причинив обвинуваченому 2-3 удари в область обличчя, тому ОСОБА_12 вимушений був захищатися, тобто знаходився в стані необхідної оброни, проте перевищив її межі, завдавши потерпілому удар столовим ножем. Між потерпілим та обвинуваченим спочатку виник конфлікт, що підтверджується показами свідка ОСОБА_13 та висновками судово-медичної експертизи яка встановила наявність легких тілесних ушкоджень у обвинуваченого. Обвинувачений пояснив у суді, що наніс удар ножем потерпілому ОСОБА_11 , коли останній душив його. Захисник ставить під сумнів пояснення свідка ОСОБА_13 стосовно того, що остання не бачила за яких обставин Дерев*ягін наніс удар ножем потерпілому, оскільки вважає її заляканою братом потерпілого.
Також не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, обвинувачений ОСОБА_10 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 12.02.2016 року скасувати та призначити по справі новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Свої апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтував тим, що районний суд не дослідив всіх обставин по справі, не були допитані певні свідки, розгляд справи проводився однобічно, з порушенням процесуального закону, суд не взяв до уваги те що потерпілий першим почав бити обвинуваченого а свідок ОСОБА_13 під погрозою потерпілого дала неправдиві свідчення.
Суд достатньо не врахував пом`якшуючи вину обставини, відсутність цивільного позову потерпілого, примирення з потерпілим, наявність на утриманні обвинуваченого матері похилого віку та сестри інваліда.
Вислухавши доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні скарги; пояснення прокурора, який заперечував проти їх задоволення; вивчивши матеріали справи , колегія суддів , вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції шляхом допиту обвинуваченого; потерпілого ОСОБА_11 ; свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; вивчення письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, у тому числі: протоколів огляду місця події, протоколів пред`явлення речей для впізнання, протоколів слідчих експериментів, об`єктивних висновків судово-медичних експертиз( у тому числі за результатами слідчих експериментів з обвинуваченим та потерпілим) висновків судово-цитологічної експертизи, повно та всебічно встановив фактичні обставини справи і винність ОСОБА_8 в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_11 .
В мотивувальній частині вироку, суд навів переконливі докази вини ОСОБА_10 в спричиненні ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень , розкрив їх зміст та дав їм належну оцінку, з якою колегія суддів погоджується і наводити їх вдруге вважає недоцільним (а.с.139-142 т.2) .
Обвинувачений ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не заперечував, що наніс удар ножем потерпілому умисно.
Доводи апеляційної скарги як захисника так і обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно того, що нанесення удару було викликано нападом потерпілого , який намагався душити обвинуваченого, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
При цьому колегія суддів виходить з наступного. Як вбачається з обставин кримінального провадження, які не заперечує сторона захисту єдиним, окрім потерпілого та обвинуваченого очевидцем події злочину був свідок ОСОБА_13 .
У вироку вказано , що свідок підтвердив , що дійсно в процесі вживання спиртного між потерпілим та обвинуваченим виникла сварка і потерпілий перший наніс удар кулаком по обличчю обвинуваченого.
Вказана обставина відображена в обвинувальному акті і знайшла своє підтвердження у висновку судово-медичної експертизи Дерев*ягіна, відповідно до якого у обвинуваченого мав місце крововилив та 2 садна на обличчі.
У вироку наведені пояснення свідка, що після цього обвинувачений та потерпілий продовжили разом розпивати спиртне, після чого вже Дерев*ягін запропонував потерпілому ОСОБА_16 відійти та розібратись між собою.
Зміст викладених у вироку пояснень свідка ОСОБА_13 захисником та обвинуваченим не заперечується, окрім того , що вони вважають що свідок повинен був бачити і обставини нанесення удару ножем, але не повідомляє їх.
За таких обставин , колегія суддів вважає, що суспільно небезпечне посягання з боку потерпілого у виді нанесення удару кулаком в обличчя обвинуваченого було закінчено до того, як ОСОБА_16 та ОСОБА_17 *ягін відійшли від свідка для з`ясування стосунків між собою . Ці обставини фактично не заперечує захисник, зазначивши в апеляційній скарзі про те, що «вже до того як ОСОБА_17 *ягін дістав ніж у відношенні нього було скоєно кримінальне правопорушення , передбачене ч.1 ст. 125 КК України.
Для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 124 КК України повинно мати місце наявність суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого. Спричинення тілесних ушкоджень потерпілому вже після припинення (завершення) посягання не можуть бути розцінені як перевищення меж необхідної оборони в зв`язку з відсутністю головної підстави - неправомірного посягання.
Посилання обвинуваченого та захисника на те, що безпосередньо перед нанесенням ОСОБА_17 *ягіним удару ножем , потерпілий душив обвинуваченого, об`єктивними висновками судово-медичної експертизи не підтверджується. Відсутність будь-яких характерних тілесних ушкоджень на шиї обвинуваченого не заперечував ні захисник ні сам ОСОБА_17 *ягін в ході апеляційного розгляду.
Свідок заперечує , що бачив як обвинувачений наніс удар ножем потерпілому, посилаючись на те, що не могла бачити бійку в траві, але не заперечує що бачила пораненого потерпілого після того як ОСОБА_17 *ягін пішов з місця скоєння злочину. Обвинувачений не заперечує ці обставини , але наполягає що наніс удар ножем коли його душив потерпілий. Повідомлення свідком в суді про те, що вона боїться брата потерпілого , само по собі не свідчить про неправдиві покази свідка ОСОБА_18 , оскільки свідок не пояснила , що її відношення до брата потерпілого вплинуло на її покази на досудовому слідстві та в суді.
В зв`язку з тим , що окрім обвинуваченого та потерпілого єдиним очевидцем конфлікту був свідок ОСОБА_13 , що не заперечується стороною захисту , доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно необхідності допиту свідків ОСОБА_19 колегія суддів вважає необґрунтованими.
Оскільки обвинуваченим вчинено тяжкий злочин кримінальне провадження здійснюється в загальному порядку і відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого або навіть примирення з ним не є підставою для його закриття.
Суд призначив покарання ОСОБА_20 з дотриманням вимог ст. 65 КК України , а саме. Суд в повному обсязі врахував тяжкість скоєного злочину ; дані про особу обвинуваченого, який є неодноразово судимим та формально характеризується за місцем мешкання ; дві обставини, що обтяжують покарання у виді рецидиву злочинів та скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння; відсутність обставин, що пом`якшують покарання. Матеріали провадження не містять відповідних документальних даних щодо стану здоров`я матері та сестри обвинуваченого , та того що вони потребують стороннього догляду який здійснює Дерев*ягін. При цьому колегія суддів враховує, що Дерев*ягін ніде не працює і тривалий час провів в місцях позбавлення волі.
За таких обстави призначене судом першої інстанції покарання ближче до нижньої межі санкції ч.1 ст. 121 КК України колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_21 та запобігання скоєння ним нових злочинів.
Підстав вважати зазначене покарання явно несправедливим в зв`язку з суворістю колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та Обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 12 лютого 2016 року відносно ОСОБА_22 за ч.1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -