Справа № 207/2437/2012
П О С Т А Н О В А
22.02.2016

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

сина померлого підсудного ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Стошково Шахтарського району Донецької області, проживавшого до смерті в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, фізичної особи підприємця, раніше не судимого, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Вінниці,

по ст.367 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що будучи

призначеним згідно ухвали господарського суду Вінницької області від 7 березня 2007 року розпорядником майна сільськогосподарського товариства «Камсит», розташованого за адресою с.Камяногірка Іллінецького району Вінницький області, та згідно ст.3-1 Закону України від 14 травня 1992 року «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зобов`язаний здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на ринках; в порядку, установленому законодавством, надавати державному органу з питань банкрутства інформацію, необхідну для ведення Єдиної бази даних про підприємства, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, а також наділений правом скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу тобто будучи наділеним організащйно-розпорядчими та адміністративно-господарським повноваженнями, пов`язаними з розпорядженням майном боржника, будучи службовою особою, неналежно виконував свої службові обов`язки, передбачені законом та вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , будучи наділеним спеціальними повноваженнями щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном СТОВ «Камсит» с.Кам`яногірка, всупереч вимогам п.9 ст.13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якою передбачено, що розпорядник майна зобов`язаний розглядати разом з посадовими особами боржника копії заяв кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли до господарського суду у зв`язку з порушенням справи про банкрутство та надіслані боржнику в установленому цим Законом порядку; вести реєстр вимог кредиторів у встановленому порядку; повідомляти кредиторів про результати розгляду їх вимог боржником та включення визнаних вимог до реєстру вимог кредиторів або про відмову визнання вимог боржником; вживати заходів для захисту майна боржника; аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках. На протязі з 7 березня 2007 року по 27 березня 2008 року, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, не здійснював аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, не розглядав разом з посадовими особами боржника заяви кредиторів про грошові вимоги, не вів реєстр кредиторів, не повідомляв кредиторів про результати розгляду їх вимог та не вживав заходів щодо захисту майна боржника. У зв`язку з цим арбітражним керуючим ОСОБА_5 було допущено безпідставне внесення до реєстру кредиторів СТОВ «Камсит» с.Кам`яногірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 з грошовими вимогами на суму 1 млн. грн. та фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 з грошовими вимогами на суму 700 тис. грн. У період розпорядження майном боржника СТОВ «Камсит» с.Кам`яногірка та дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, під виглядом погашення штучно створеної кредиторської заборгованості ОСОБА_5 було передано рухоме майно СТОВ «Камсит» с.Кам`яногірка на загальну суму 1,7 млн. грн., а саме фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 майна на суму 1 млн. грн. та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 майна на суму 700 тис. грн.

Неналежним виконанням своїх службових обов`язків ОСОБА_5 спричинено СТОВ «Камсит» с.Кам`яногірка, власником якого являється ОСОБА_10 , тяжкі наслідки, які виразились у заподіянні матеріальної шкоди на суму 1,7 млн. грн., а також у порушенні порядку відновлення платоспроможності боржника, що призвело до довготривалої процедури санації.

Орган досудового слідства вважає, що таким чином ОСОБА_5 своїми діями вчинив злочин, передбачений ст.367 ч.2 КК України, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

В судовому засіданні по завершенні судового слідства у справі прокурором Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 заявлене і подане до суду письмове клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, які, на його погляд, виразились в тому, що органами досудового слідства не дана відповідна оцінка діям ОСОБА_5 згідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким передбачена господарсько-правова відповідальність арбітражного керуючого за невиконання або неналежне виконання покладених на нього обов`язків, що завдало значної шкоди боржнику чи кредиторам, і може бути підставою для анулювання його ліцензії. Цивільно-правова відповідальність арбітражного керуючого полягає у відшкодуванні останнім шкоди у випадку невиконання або неналежного виконання ним своїх обов`язків у процедурах банкрутства.

Крім того, інкримінований підсудному ОСОБА_5 злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України, є злочином з матеріальним складом, тобто вважається закінченим з моменту настання наслідків у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам і інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб. Таким чином, обвинувачення в частині спричинення довготривалої процедури санації не обґрунтоване та не містить конкретних посилань, які саме дії призвели до таких наслідків.

Згідно вимог ст.275 КПК України суд розглядає справу виключно в межах пред`явленого обвинувачення. Відповідно до змісту ст.ст.132, 223 КПК України документи органу досудового слідства, які містять формулювання обвинувачення, повинні відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, тобто бути конкретним.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, як арбітражним керуючим, через несумлінне ставлення до них, фактично не виявив факт підроблення документів внаслідок чого допустив безпідставне внесення до реєстру кредиторів СТОВ «Камсит» с.Кам`яногірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 з грошовими вимогами на суму 1 млн. грн. та фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 з грошовими вимогами на суму 700 тис. грн., у зв`язку з належною передачею цього майна, зокрема, у період розпорядження майном боржника СТОВ «Камсит» с.Кам`яногірка та дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, під виглядом погашення штучно створеної кредиторської заборгованості ОСОБА_5 передано майно СТОВ «Камсит» с.Кам`яногірка на загальну суму 1,7 млн. грн., а саме фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 майна на суму 1 млн. грн. та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 майна на суму 700 тис. грн., що потягло настання наслідків у виді шкоди державним інтересам та інтересам окремих громадян.

Прокурор вважає, що в порушення вимог ст.ст.132, 223 КПК України формулювання обвинувачення є неконкретним і не дає можливості суду для постановлення будь-якого вироку в справі, що в цілому призвело до неповноти та неправильності досудового слідства, яка, відповідно до положень кримінально-процесуального закону, є підставою для направлення справи на додаткове розслідування в порядку ст.281 КПК України, при цьому в ході судового слідства допущену неповноту неможливо усунути шляхом зміни чи конкретизації пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.

Об`єктивна сторона даного виду злочину характеризується невиконанням або неналежним виконанням службовою особою своїх службових обов`язків. А відповідна недбалість може бути лише щодо дій, які входять в коло обов`язків службової особи, за умови, якщо вона мала об`єктивну можливість їх виконати.

В описовій частині постанови про притягнення як обвинуваченого, відповідно до вимог ст.132 КПК України, повинно бути сформульоване те обвинувачення, у вчиненні якого обвинувачується особа з зазначенням місця, часу, мотиву, мети та способу вчинення злочину, з наведенням ознак об`єктивної і суб`єктивної сторони злочину. Аналогічні дані, згідно вимог ст. 223 КПК України, повинні бути зазначені в обвинувальному висновку.

Прокурор звертає увагу на те, що ні в постанові про притягнення як обвинуваченого, ні в обвинувальному висновку чітко не зазначено, які саме службові обов`язки, що неналежно виконувалися ОСОБА_5 , були закріплені за підсудним, в тому числі якими нормативними актами.

Орган досудового слідства не встановив об`єктивну сторону складу злочину службової недбалості, оскільки не зазначив, неналежне виконання яких саме конкретних службових обов`язків було допущене ОСОБА_5 .

Із обвинувачення не зрозуміло, які саме дії повинен був вчинити ОСОБА_5 щодо даного майна, яким чином повинен був виявити факт підробки документів та які дії вчинити у послідуючому щодо вказаного майна у відповідності до обов`язків арбітражного керуючого, якими нормативними актами це передбачено, які конкретні обов`язки і у якому порядку він повинен був виконати у даній обстановці, чи мав реальну можливість виконати ці обов`язки в даній ситуації та чи знаходилися наслідки, які спричинені цим порушенням, у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вказані вище порушення та суперечності є порушенням права на захист обвинуваченого, яке, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства. Крім того, вказані вище порушення не можуть бути усунуті в ході судового слідства і тому позбавляють суд можливості розглянути справу по суті.

В ході досудового слідства також не надано оцінку діям ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» згідно положень якої відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі, зокрема порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Із матеріалів справи слідує, що кримінальну справу відносно ОСОБА_5 було порушено під час здійснення досудового слідства у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_8 в скоєні злочинів, передбачених ст.ст.190 ч. 4, 209 ч.1, 358 ч. ч.1, 4 КК України. Згідно постанови суду кримінальну справу повернуто на додаткове розслідування внаслідок неповноти та неправильності досудового слідства.

В подальшому за результатами досудового розслідування кримінальної справи (провадження) до суду направлено клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Натомість відомості про результати досудового розслідування в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.1 ст.358 КК України відсутні, що в свою чергу дає достатні підстави вважати, що результати вказаного досудового розслідування можуть впливати на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 .

З огляду цього прокурор просить суд повернути кримінальну справу на додаткове розслідування.

Син померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.підсудного ОСОБА_5 . ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання прокурора про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, вважаючи його безпідставним.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку сина померлого підсудного, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню із наступних мотивів.

За приписом ст.281 КПК України (1960 року) кримінальну справу може бути повернути для проведення додаткового розслідування з мотивів неповноти і неправильності досудового слідства лише за умови, якщо такі неповнота і неправильність не можуть бути усунуті в ході судового слідства у справі.

Зазначені прокурором підстави для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування є об`єктивними, їх усунення неможливе у процесуальних межах проведення судового слідства.

При цьому досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Відповідно до ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» визначено, що відповідно до ч.1 ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст.315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів у порядку ст.280 КПК України.

Зазначеним вище роз`ясненням також звернуто увагу судів на те, що за змістом чинного законодавства виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст.315-1 КПК, на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін.

Таких клопотань в судовому засіданні сторони не заявили.

Відтак суд визнає, що в ході проведення досудового слідства у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України, було допущено неповноту досудового слідства, оскільки під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені та досліджені поверхово та однобічно обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та неправильність досудового слідства, що виразилась у неконкретному обвинуваченні, і усунути такі недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи неможливо.

З огляду цього суд вважає, що за обґрунтованим клопотанням прокурора кримінальну справу слід повернути прокурору для проведення додаткового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.273, 281 КПК України (1960 року),

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 по ст.367 ч.2 КК України повернути керівнику Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області для проведення додаткового розслідування внаслідок неповноти і неправильності досудового слідства, в ході якого належить усунути вказані в мотивувальній частині цієї постанови неповноту і неправильність досудового слідства.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду Вінницької області через Іллінецький районний суд.

Суддя