ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №712/7640/16-к
Провадження №1-кп/712/315/16

13 липня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000050, внесеного 21.06.2016 в Єдиний реєстр досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1595-VII від 22.07.2014, відповідно до ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Черкаської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 14.08.2014 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації та направлено для її проходження до військового полігону в АДРЕСА_2 .

В подальшому наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 №5 від 18.10.2014 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на усі види забезпечення та призначений на посаду підсобного робітника 1 інженерно будівельного відділення 3 інженерно будівельного взводу 3 інженерно будівельної роти.

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 з 14.08.2014 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

15.12.2014 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 та направився до свого місця проживання у АДРЕСА_1 офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 26.01.16 не звернувся за медичною допомогою до КЗ «ЧОПТД» ЧОР», де перебував на амбулаторному лікуванні до 02.02.2016. Після проходження лікування ОСОБА_4 направився до свого місця проживання у АДРЕСА_1 , а вільний час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №704 від 02.11.2015 військову частину польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) розформовано, та визначено правонаступником військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).

У подальшому наказом командира цієї ж військової частини №60 від 15.12.2014 солдата ОСОБА_4 виведено поза штат військової частини, знято з усіх видів забезпечення, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

21.06.2016 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 , добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. ОСОБА_4 , не заперечував що дійсно 15.12.2014 року, він будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , але 21.06.2016 року, добровільно з власної ініціативи з`явився до правоохоронних органів. У скоєному злочині щиросердно розкаявся, зібраних доказів і фактичні обставини кримінального провадження не оспорював, так як в обвинувальному акті все зазначено і описано вірно. Просив пробачення, а також просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорює фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 , та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При таких обставинах, суд вважає вину підсудного ОСОБА_4 , у скоєнні злочину доведеною.

Дії ОСОБА_4 , з урахуванням ч.2 ст.4 КК України, яка встановлює чинність закону про кримінальну відповідальність у часі, суд кваліфікує за ч.3 ст.407 КК України в редакції Закону 04.06.2014 року, як самовільне залишення військової частини, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

ОСОБА_4 , раніше не засуджений, щиро розкаявся та добровільно з`явився до правоохоронних органів.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю злочину, а також його добровільну явку до правоохоронних органів.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують покарання, а також приймаючи до уваги відсутність обставин що обтяжують покарання, призначає ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи вищевикладене, суд приходе до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 , без відбування покарання, а тому відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання, з випробуванням, якщо він протягом визначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню №0000050, заявлено не було. Процесуальні витрати, а також речові докази, відсутні.

Керуючись ст. ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.407 КК України (в редакції Закону 04.06.2014), та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом 30 діб до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_1