Єдиний унікальний № 500/445/16-к
Провадження № 1-кп/500/203/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
02 березня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0003239, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянки України, із неповною середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимої:

24.12.2010 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;

21.08.2012 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненої 30.04.2015 р. за відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:
1. 09 листопада 2015 року, приблизно о 03:00 годині, ОСОБА_5 умисно, діючи повторно, шляхом вільного доступу проникла у двір будинку АДРЕСА_2 , звідки з корисливих мотивів з метою заволодіння чужим майном намагалася таємно викрасти велосипед марки «Ардіс» вартістю 1 150 грн., який належить потерпілому ОСОБА_7 , взявши його з подвір`я вказаного будинку та викотивши на вулицю. При цьому ОСОБА_5 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки вона, не отримавши реальної можливості розпоряджатися викраденим майном, була затримана потерпілим ОСОБА_7 на вулиці.

2. Крім того, 15 грудня 2015 року, приблизно о 21:30 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , схопивши за волосся останню, біля трьох разів вдарила її головою о підлогу, після чого ОСОБА_5 вирвала з голови пучок волосся у ОСОБА_6 , в результаті чого спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді синця в центрі тім`яної області, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 514 від 22.12.2015 р. відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала себе винною в обсязі пред`явленого їй обвинувачення. В ході судового розгляду вона детально розповіла про обставини злочинів та щиро розкаялася в їх вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема вартість майна, яке вона намагалася викрасти, а також перелік завданих нею тілесних ушкоджень. Так, обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні по першому епізоду обвинувачення у вчиненні замаху на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 пояснила, що в листопаді 2015 року, більш точної дати вона не пам`ятає, вночі, приблизно о 02:00 03:00 годині, повертаючись з дискотеки, вона йшла по АДРЕСА_2 , і у дворі будинку потерпілого ОСОБА_7 побачила велосипед червоного кольору, який стояв біля дерева на відстані приблизно 10 м. від хвіртки. Відчинивши хвіртку, яка не була зачинена на ключ, вона зайшла у двір, взяла велосипед і викотила його на вулицю, направившись з ним в напрямку свого дому, проте не встигла відійти від будинку, оскільки на вулицю вийшов потерпілий і повернув її з велосипедом. Також потерпілий викликав працівників поліції. Вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому вона розкаюється, навіть не знає навіщо їй це було потрібно. Перед потерпілим вибачилась.

По другому епізоду обвинувачення у легкому тілесному ушкодженні потерпілій ОСОБА_6 обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що в грудні 2015 року, приблизно о 21:00 годині, вона перебувала в барі, де вживала алкогольні напої. Вона почала сваритися зі своєю хрещеною, після чого в цю сварку втрутилася потерпіла ОСОБА_6 , вона обурилася на неї та почала бити її, схопила її за волосся, стягнула зі стільця, зваливши її на підлогу, вдарила її головою о підлогу, при падінні потерпіла також вдарилася о стіл. Все відбулося дуже швидко, їх почали розбороняти. Також обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що в той вечір вона була у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів по другому епізоду обвинувачення у легкому тілесному ушкодженні допитом обвинуваченої ОСОБА_5 , допитом потерпілої ОСОБА_6 , дослідженням висновку судово-медичної експертизи №501 від 22.12.2015 р., а також документів, що стосуються особи обвинуваченої. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 , її вина у вчиненні злочину по другому епізоду обвинувачення у легкому тілесному ушкодженні також в повному обсязі підтверджується такими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона працює продавцем в барі-магазині «Зов». Обвинувачена ОСОБА_5 являється хрещеницею її співробітниці ОСОБА_8 . В грудні 2015 року, приблизно о 21:00 годині, точну дату вона не пам`ятає, вона прийшла в магазин «Зов», щоб побачитися з ОСОБА_8 . Потім прийшла ОСОБА_5 , яка була в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вони пригостили ту лікером, а ОСОБА_5 почала нецензурною лайкою ображати свою хрещену ОСОБА_8 , на що вона зробила їй зауваження, а та почала висловлювати нецензурні лайки також і на її адресу. ОСОБА_5 схопила її за волосся, вдарила її головою о стійку, після чого била її головою о підлогу, тримаючи за волосся. ОСОБА_8 декілька разів вдарила ОСОБА_5 по рукам, щоб та її відпустила. Після цього ОСОБА_8 відтягнула від неї ОСОБА_5 , яка втекла, оскільки ОСОБА_8 викликала поліцейських. ОСОБА_5 не контролює себе в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 тричі вдарила її головою о підлогу.

Згідно даним висновків судово-медичної експертизи № 514 від 22.12.2015 р. у ОСОБА_6 виявлений синець в центрі тім`яної області, який є результатом дії (удару) тупого предмета, утворився протягом доби до моменту огляду, який відбувся 16.12.2015 р. Виявлене ушкодження мало незначні скороминучі наслідки тривалістю не більш як шість днів та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 , її вина у вчиненні злочину по першому епізоду обвинувачення у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, також в повному обсязі підтверджується такими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він проживає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . 09 листопада 2015 року, в ніч з неділі на понеділок, він спав, приблизно о 03:00 годині, його дружина, почувши як відчинилася хвіртка їхнього будинку, розбудила його, сказавши, що в них вкрали велосипед. Він швидко встав, одягнувся і вибіг на вулицю, де наздогнав ОСОБА_5 поблизу свого будинку, сказавши їй зайти у двір і повернути велосипед. Потім він викликав працівників поліції. Також потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що велосипед в той вечір знаходився у дворі будинку біля дерева навпроти будинку. Він не зберігає свої речі у дворі. Зазвичай велосипед він зберігає в сараю. В цей день він не закотив велосипед в сарай, а залишив його у дворі. До подвір`я можливий вільний доступ зі сторони городу. Хвіртка не зачиняється на ключ, а була на засув.

З рапорту інспектора-чергового Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 09.11.2015 р. вбачається, що в той день о 04:00 год. до чергової частини Ізмаїльського ВП по телефону надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що колишня сусідка ОСОБА_11 намагалася викрасти велосипед з її двора.

За наслідками вказаного повідомлення 09.11.2015 р. з 06:00 до 06:15 год. згідно протоколу з фототаблицею був проведений огляд місця події двір домоволодіння АДРЕСА_2 .Некрасіка, під час якого встановлено, що вхід у двір здійснюється через металеву хвіртку, яка зачиняється на металевий засов, зліва подвір`я розташований пустир.

При огляді велосипеда згідно даним протоколу від 10.11.2015 р. встановлено, що велосипед двоколісний червоного кольору марки «Ардіс», має багажне відділення.

Велосипед марки «Ардіс» отриманий потерпілим ОСОБА_7 , що підтверджується його розпискою від 09.11.2015 р.

За даними висновку експерта від 28.01.2015 р. № 18/П/оц ринкова вартість вказаного велосипеду марки «Ардіс» становить 1 150 грн.

Таким чином, аналіз досліджених у суді доказів, дозволяє суду дійти висновку, що вони є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні нею злочинів, та кваліфікує її дії по другому епізоду за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в ході якого вона виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі; по першому епізоду за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.ст. 65, 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочини середньої та невеликої тяжкості.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується негативно, як особа що ніде не працює та зловживає алкогольними напоями.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує те, що обвинувачена ОСОБА_5 відповідно до даних довідки Жіночої консультації КУ «Ізмаїльський перинатальний центр ІІ рівня» від 18.02.2016 р. №31/268 є вагітною терміном 28 тижнів.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченої, того, що вона раніше судима та через шість місяців після відбуття покарання у виді позбавлення знов вчинила злочин, того що вона є вагітною, у зв`язку з чим в силу вимог ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст.60, ч. 3 ст. 61 КК України їй не можуть бути призначені такі покарання як громадські роботи, виправні роботи, арешт та обмеження волі, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу та передбачених ним санкцій вважає, що винуватій ОСОБА_5 достатнім та необхідним для її виправлення та запобігання нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України в межах строку, що не перевищує двох третин, передбаченого санкцією ч. 2 ст.185 КК України, а також у виді штрафу за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вказані обставини провадження дають підстави суду визначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання в силу ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, враховуючи зазначені обставини, а саме те, що ОСОБА_5 щиро розкаялася у вчиненні злочинів, активно сприяла їх розкриттю, те, що фактично матеріальна шкода, завдана потерпілому ОСОБА_7 відшкодована в повному обсязі, те, що вона вагітна, те, що вона вибачилася перед потерпілими, позицію потерпілих, які просили суд не карати її суворо, а також те, що з моменту вчинення злочинів поведінка обвинуваченої ОСОБА_5 змінилася на краще, що вказує на те, що вона усвідомила свої незаконні дії та може виправитися без відбування покарання, що підлягає їй призначенню, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 можливе зі звільненням її на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не затримувалася та під вартою не трималася, запобіжні заходи відносно неї не застосовувалися, і клопотання про це не подавалися.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання:

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, що передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 02 березня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1