Справа № 296/5015/14-к
Вирок
Іменем України
16 березня 2016 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засіданні: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

потерпілих: ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

законного представника

потерпілої: ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта середня, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 та ч. 1 ст. 121 КК України,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, учень ЦПТО №15 м. Житомира, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2014 року близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 перебували поблизу буд. АДРЕСА_4 , де розпивали спритні напої. В ході розмови ОСОБА_9 запропоновував ОСОБА_8 заволодіти чужим майном, на що останній погодився і тим самим вступив з ним у попередню злочинну змову. Після цього ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 зайти до одного з під`їздів будинку АДРЕСА_4 для подальшого проникнення до однієї з квартир з метою відкритого викрадення чужого майна, на що ОСОБА_14 погодився.

З цією метою ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 та не припиняючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, ОСОБА_8 шляхом поштовху лівим плечем відчинив замкнені вхідні двері та вони вдвох зайшли до вказаної квартири, де в цей час відпочивали потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В цей момент ОСОБА_8 , тримаючи в руці заздалегідь заготовлену для спричинення тілесних ушкоджень цеглину, помітив потерпілу ОСОБА_10 , яка ввімкнула світло в спальній кімнаті. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, з метою подолання волі потерпілої ОСОБА_10 до опору, ОСОБА_8 вимкнувши світло в кімнаті, наніс потерпілій один удар цеглиною в область голови, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця та поверхневої рани забійної рани на волосистій частині голови, які відповідно до акту СМЕ № 781 від 15.04.2014 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Після цього ОСОБА_8 з метою відкритого викрадення чужого майна та подолання волі потерпілої ОСОБА_11 до опору, яка також в цей час перебувала в квартирі, наніс їй один удар правою ногою в область черевної порожнини тулуба, чим заподіяв потерпілій фізичного болю.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що їх злочинними діями спостерігають потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відкрито викрали чуже майно, а саме: жіночу сумку, вартістю 120 гривень та грошові кошти в сумі 250 гривень, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 370 гривень, а також майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: ноутбук марки «LENOVOG 575 model: 20081», вартістю 3300 гривень та жіночу сумку, вартістю 120 гривень, а всього на загальну суму 3420 гривень, чим завдали потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнали повністю та підтвердили, що дійсно за вказаних в обвинувальному висновку обставинах відкрито викрали майно потерпілих. У вчиненому щиро розкаюються та засуджують свою поведінку.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснили, що дійсно 15 квітня 2014 року близько 04 год. ранку, до квартири АДРЕСА_5 , де вони тимчасово проживала при зазначених в обвинувальному висновку обставинах проникли двоє невідомих, які заволоділи їхнім майном. Матеріальні збитки їм відшкодовані, на суворості покарання обвинуваченим вони не наполягають.

Слід зазначити, що показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім цього, 08 червня 2014 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_8 знаходився поблизу буд. №14 по майдану Польовому в м.Житомирі, де між ним та ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, в цей же день та час, в цьому ж місці, дістав з лівої кишені штанів ножа, яким умисно наніс потерпілому один удар в область грудної клітини зліва, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з ушкодженням перикарду (серцевої сумки), із розвитком гемо перикарду та лівобічного малого гемотораксу (наявність крові в серцевій сімці та в плевральній порожнині), які згідно висновку судово-медичної експертизи №1578 від 09.07.2014 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що визнає факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , однак вважає, що причиною цьому стала також і поведінка самого потерпілого, який першим розпочав конфлікт. Удар ножем здійснив оскільки відчув загрозу своєму здоров`ю та життю з боку потерпілого та іншої особи. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, прохає суд суворого його не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що 07 червня 2014 року у вечірній час він встановлював кондиціонер у свого знайомого ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_6 . 08 червня 2014 р. близько 01 години ночі він закінчив роботу та разом з ОСОБА_16 , його дружиною ОСОБА_17 та їхньою знайомою на ім`я ОСОБА_18 вийшли на вулицю та чекали таксі. Через деякий час почули слова брутальної лайки на свою адресу від раніше незнайомого ОСОБА_19 , який в цей час стояв біля вхідних дверей будинку. Між ним та ОСОБА_20 виник словесний конфлікт, під час якого останній почав вимагати підійти до нього для з`ясування стосунків. Коли він піднявся по сходах будинку до ОСОБА_20 , то той в цей час намагався комусь зателефонувати, він протягнув руку до ОСОБА_20 , щоб відібрати телефон, та в цей час відчув удар в область «сонячного сплетіння», а потім побачив мокру від крові футболку, після чого вигукнув, щоб викликали швидку допомогу та спустився з сходів та присів. ОСОБА_21 почав тікати, а ОСОБА_15 , який перебував поруч побіг за ним намагаючись його догнати. В подальшому його знайомі ОСОБА_22 та ОСОБА_18 викликали швидку. Не дочекавшись швидку допомогу невідомий чоловік на автомобілі відвіз його до лікарні, де він перебував на стаціонарному лікуванні. Також пояснив, що під час словесного конфлікту з ОСОБА_20 поводив себе спокійно, тілесних ушкоджень йому не спричиняв, навпаки останній вів себе агресивно по відношенню до нього. Будь-яких претензій до ОСОБА_20 немає, відносно міри покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду, на суворості покарання не наполягав.

Крім цього, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_6 . 07 червня 2014 р. близько 21 години за місцем його проживання його знайомий ОСОБА_28 встановлював кондиціонер . В цей час в квартирі перебували його дружина ОСОБА_22 та її знайома ОСОБА_29 . Близько 12 години ночі він разом з ОСОБА_22 вийшли на вулицю, щоб провести ОСОБА_18 та ОСОБА_30 . Викликали таксі та чекали на асфальтному майданчику неподалік від під`їзду будинку. Не дочекавшись таксі, він пішов на інший бік будинку, де був припаркований його автомобіль, щоб переставити автомобіль біля під`їзду. Коли він на автомобілі під`їхав, то побачив, що на сходах стоїть ОСОБА_31 , а вище від нього ОСОБА_32 , між ними відбувається якась розмова, після чого ОСОБА_33 вигукнув, що у нього кров, а ОСОБА_20 в цей час почав втікати в невідомому напрямку. Він побіг за ним, однак не наздогнав, а коли повернувся, ОСОБА_34 вже відвезли до лікарні.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що вона разом з ОСОБА_35 проживають за адресою: АДРЕСА_6 . 07 червня 2014 року у вечірній час у них вдома ОСОБА_28 разом з ОСОБА_36 встановлювали кондиціонер. Близько 1 години ночі вони вийшли на вулицю, щоб провести ОСОБА_37 та знайому ОСОБА_38 , яка в той вечір перебувала у них в гостях. Викликали таксі та стояли поблизу сходів, а ОСОБА_16 в цей час пішов за автомобілем на інший бік будинку, щоб поставити його на стоянку. В цей час з під`їзду вийшов ОСОБА_32 та почав щось говорити на їхню адресу, на що вони зробили з цього приводу йому зауваження, після чого ОСОБА_20 почав словесно погрожувати їм. ОСОБА_28 піднявся до нього, щоб заспокоїти., а потім вигукнув, що у нього кров, і щоб викликали швидку медичну допомогу. На той момент ОСОБА_16 вже під`їхав на автомобілі та вийшов з нього, та коли ОСОБА_20 несподівано почав втікати, ОСОБА_16 побіг за ним, щоб затримати останнього. Не дочекавшись швидку допомогу, вони посадили ОСОБА_34 до автомобіля, який в цей час під`їхав до будинку та його відвезли до лікарні.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що 07 червня 2014 року у вечірній час вона перебувала в гостях у своїх знайомих ОСОБА_39 та ОСОБА_40 . На той час у них вдома ОСОБА_28 встановлював кондиціонер. Близько 1 години ночі вони вийшли на вулицю, щоб провести її та ОСОБА_37 додому. ОСОБА_41 пішов за своїм автомобілем, щоб поставити його на стоянку, а вони залишились чекати таксі. Вона стояла спиною до входу будинку, а тому обвинуваченого не бачила, та розмови між ним та ОСОБА_42 не чула. Потім побачила у Левицького кров та викликала швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_7 . В ніч з 08 на 09 червня 2014 року у неї в гостях перебувала її колега ОСОБА_26 , яка пішла додому близько 1 години ночі. Пізніше по телефону ОСОБА_26 розповіла їй, що в ту ніч біля їхнього будинку відбулася бійка. Подробиці даної події їй невідомі.

Свідок ОСОБА_26 пояснила, що 08 червня 2014 року близько 10 годин вечора вона прийшла в гості до своєї колеги ОСОБА_25 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 . Близько 1 години ночі коли поверталась додому, то біля сходів, які ведуть до вхідних дверей побачила невідомого чоловіка, який вийшов з автомобіля та розмовляв по мобільному телефону. На сходах біля вхідних дверей стояв ОСОБА_32 , до якого підбігли двоє чоловіків і між ними розпочалася бійка. Власюк в цей час голосно розмовляв по телефону, потім почав втікати від них, вони побігли за ним. Від матері ОСОБА_19 їй стало відомо про те, що його затримали працівники міліції і він перебуває під вартою.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з своєю малолітньою дитиною, матір`ю та братом ОСОБА_43 . В ніч з 7 на 8 червня 2014 року вона перебувала в гостях у своєї подруги. Близько 12 години ночі, коли повернулася додому, між нею та братом ОСОБА_43 відбувся конфлікт з приводу того, що він не міг потрапити до квартири, оскільки у нього не було ключа. Під час конфлікту вона кинула в ОСОБА_44 чайником, у відповідь на що він вдарив її рукою в обличчя. На їхні крики вийшла сусідка. Після цього вона викликала працівників міліції, щоб провчити брата, про що на сьогоднішній день дуже шкодує.

Крім того в ході судового розгляду були досліджені письмові матеріали кримінального провадження, а саме:

- витяг з кримінального провадження №00002905 (а.с. 57,том 3);

- довідка ЦМЛ№1 м.Житомира про перебування потерпілого ОСОБА_12 на лікуванні з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з пошкодженням перикарда. Лівобічний гемоторакс.(а.с. 58, том 3);

- рапорт чергового Житомирського МВУМВС України в Житомирській області від 08.06.2014 р. (а.с. 62, том 3);

- протокол огляду місця пригоди від 08.06.2014 р., згідно якого було оглянуто ділянку місцевості поблизу буд. 14 по майдану Польовому в м. Житомирі (а.с. 63-66, том 3);

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.06.2014 р. про спричинення ОСОБА_12 ножового поранення (а.с. 67-68, том 3);

- протоколи пред`явлення осіб для впізнання від 08.06.2014 р. (а.с. 75-80, том 3);

- протокол огляду місця пригоди від 09.06.2014 р. (а.с. 89-92, том 3); - висновок судово-медичної експертизи № 1578 від 09.07.2014р., згідно якого у ОСОБА_12 виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з ушкодженням перикарду (серцевої сумки), із розвитком гемо перикарду та лівобічного малого гемотораксу (наявність крові в серцевій сімці та в плевральній порожнині) (а.с. 99-100, том 3);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2014 р. за участю потерпілого ОСОБА_12 , який вказав на фотознімок із зображенням ОСОБА_8 , як особи, яка спричинила йому тілесні ушкодження (.а.с. 101-102, том 3);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.07.2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_8 який вказує на місце на якому спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 ;

- акт судово-психіатричної експертизи №304-2104 від 15.07.2014 р. щодо визначення психічного стану ОСОБА_8 (а.с. 103-105, том 3); - протокол огляду предметів від 16.07.2014 р.(а.с. 107-108, том 3);

- висновок судово-медичної експертизи № 1683 від 23.07.2014 р. (а.с. 111-112, том 3);

- висновок судово-медичної експертизи № 1704 від 24.07.2014 р.(а.с.113-114, том 3);

- протокол огляду предметів від 28.07.2014 р. (а.с. 129-133, а.с.135-140).

Суд, оцінивши зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає їх достовірними, правдивими, належними, такими, що не протирічать один одному, приймає їх та приходить до переконання, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доведена повністю, а дії кожного із правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, поєднаний з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Також суд вважає повністю доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_8 і його дії кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 . В той же час доводи обвинуваченого про наявність у нього стану необхідної оборони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнав достовірними.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи, зокрема, умови, за яких виник конфлікт, обстановку, в якій він відбувалася зі слів самого обвинуваченого, співвідношення сил та характер дій обвинуваченого і потерпілого (фактичне безперешкодне нанесення удару в життєвоважливу частину тіла потерпілого), стан, в якому знаходилися обидва учасники конфлікту, локалізацію та характер заподіяного ним ушкоджень, суд дійшов висновку про відсутність в таких умовах ознак посягання на життя ОСОБА_8 з боку потерпілого.

У справі немає і судом не встановлено даних про те, що потерпілий мав помітну фізичну перевагу над обвинуваченим, його дії в момент заподіяння йому тяжких ушкоджень становили загрозу для життя чи здоров`я обвинуваченого. Протистояння, в якому домінував обвинувачений, було обопільним, його обстановка не викликала реальної небезпеки для життя ОСОБА_8 . Наведеним спростовуються доводи захисту про те, що удар той завдав потерпілому, захищаючись від нападу.

За змістом ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені виключно з метою захисту від суспільно небезпечного посягання для його негайного відвернення чи припинення. Стан необхідної оборони виникає в момент вчинення такого посягання або у разі створення нападником реальної загрози заподіяння шкоди, відтак відсутній в діях учасника обопільної сварки, бійки з помсти, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим.

Оскільки дії, які, за твердженням захисту, нібито вчинив потерпілий, за своїм характером і об`єктивними проявами також не можуть розцінюватися як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності, властивого злочину, і викликали у ОСОБА_8 стан необхідної оборони, тому твердження обвинуваченого про те, що він діяв у стані необхідної оборони, є безпідставним.

За відсутності ознак необхідної оборони в діях обвинуваченого, суд відхиляє його доводи і про можливість перевищення меж такої оборони, оскільки лише за наявності стану необхідної оборони може бути зроблений висновок, перевищила особа її межі чи ні.

Наведене підтверджує висновки суду про те, що поведінка ОСОБА_8 по відношенню до потерпілого ОСОБА_12 була викликана раптовими неприязними стосунками, а не необхідністю захищатись від нього. На підставі аналізу всіх наведених доказів суд вважає безспірно доведеним, що саме ОСОБА_8 завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 умисно, оскільки після цього покинув потерпілого, який перебував у безпорадному стані, а маючи занепокоєння наслідкам своїх насильницьких дій, злякавшись, залишив місце злочину та позбувся ножа, яким завдав тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 186 КК України, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, також за ч.1 ст. 121 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 є рецидив злочину.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, відшкодував потерпілим матеріальні збитки, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинений ним злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є тяжкими, спосіб завданий потерпілому травми, а також враховує дані про особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, відшкодував потерпілим матеріальні збитки, потерпілий ОСОБА_12 не наполягав на тяжкості призначеного покарання, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинені ним злочини в межах санкції статей КК України, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, при цьому правових підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1 та 75 КК України суд не вбачає, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_8 тільки в умовах ізоляції від суспільства, не призначаючи йому максимального покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, в даному випадку є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Крім того, частина 5 статті 72 КК України передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також підлягає задоволенню заявлений позов прокуратурою м. Житомира в інтересах держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_12 в сумі 1421 грн. 85 коп., оскільки саме обвинуваченим були заподіяні тілесні ушкодження, з приводу яких проводилось стаціонарне лікування потерпілого.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених витрат на проведення судових експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72, 75, 76 КК України, ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1ст.121 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 186 КК України 4 (чотири)роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 121 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання за даним вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 08.06.2014 року і до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання з 08 червня 2014 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишити незмінною тримання під вартою.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_9 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1(один) рік.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком чинності залишити незмінною особисте зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_45 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 687 грн. 96 коп., з розрахунку по 343 гривні 98 коп. з кожного обвинуваченого.

Речові докази: частину цеглини, змив крові, після набрання вироком чинності, знищити; пару кросівок, які належать ОСОБА_46 , повернути останньому, зарядний пристрій до ноутбуку марки «LENOVOG 575 model: 20081», повернути потерпілій ОСОБА_10 , дві жіночі сумки із шкірозамінника, які передані на зберігання потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , залишити останнім; 3 СД-диска з інформацією абонентів ПрАТ «Київстар» з записом виклику швидкої допомоги, номером мобільного телефону НОМЕР_1 , номером мобільного телефону НОМЕР_2 , залишити у справі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

.