ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

її представника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005313 щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.06.2005 року Суворовським районним судом міста Одеси за ст. 186 ч.2 до 5 років позбавлення волі; звільненого від відбування покарання 31.07.2009 року,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

25 серпня 2015 року, приблизно о 11 годин 55 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , проходячи біля сигаретного кіоску на зупинці громадського транспорту біля будинку № 4 по вул. Космонавтів в м. Одесі, побачив, що на полиці в приміщенні сигаретного кіоску знаходиться планшет. В цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного планшету.

Реалізуючи раніше виниклий корисливий умисел, ОСОБА_7 підійшов до сигаретного кіоску та з метою відвертання уваги потерпілої, попросив продавця ОСОБА_9 продати йому сигарети, що знаходились на вітрині знизу. Після того як потерпіла відвернулась від ОСОБА_7 , останній, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих намірів, таємно викрав планшет «Lenovo S6000-H» вартістю 3229 гривень, чохол на планшет чорного кольору вартістю 400 гривень, плівку на екран планшету вартістю 100 гривень, картку пам`яті мікро SD 16Гб вартістю 200 гривень. В цей час потерпіла ОСОБА_9 повернувшись обличчям до ОСОБА_8 побачила, що останній викрадає її майно та вигукнула йому вимоги припинити свої злочинні дії, але ОСОБА_7 розуміючи, що його злочинні корисливі дії набули відкритого характеру, ігноруючи вимоги потерпілої про припинення цих дій, продовжив доведення до кінця своїх злочинних намірів, та з викраденим зник з місця скоєння злочину, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3929 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в скоєнні злочину, передбаченому ст.186 ч.2 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд визнає достовірними і такими, що узгоджуються з обставинами вчинення злочину, викладеними у обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Представником потерпілої ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_11 заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5499 гривень та відшкодування компенсації моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень, наводячи у позовній заяві відповідні доводи.

Обвинувачений ОСОБА_10 суму позовних вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди визнав в повному обсязі.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1, 2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

Підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_12 суд вважає доведеними, в зв`язку із чим, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_12 повністю.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і понесеною позивачем моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 суму в розмірі 5499 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 5000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

При призначенні ОСОБА_10 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 судом не встановлено.

Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_10 частково відшкодував матеріальні збитки завдані потерпілої.

Разом с цим, суд приймає до уваги, що ОСОБА_13 вчинив злочин в період непогашеної судимості за тотожний злочин, що свідчить про його небажання вставати на шлях виправлення і свідчить про тенденцію продовження злочинної діяльності.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_13 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_14 змінити з домашнього арешту на тримання під вартою.

Строк відбуття ОСОБА_15 покарання рахувати з дати фактичного взяття обвинуваченого під варту.

Позовні вимоги ОСОБА_16 до ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_17 суму в розмірі 5 499 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду, суму в розмірі 5 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Речові докази повернути за належністю ОСОБА_18 .

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_19