печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Києва, з середньою освітою, студентки ІІ курсу КНУТД, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 07.09.2016, приблизно о 12 год. 45 хв. приїхала в центральну частину міста Києва, зайшла до приміщення магазину "Страдіваріус", який розташований в ТРЦ "Гулівер", що на пл. Спортивній, 1-А в м. Києві.
Знаходячись у приміщенні вказаного вище магазину, ОСОБА_6 підійшла до стелажів, де на полицях побачила виставлений для продажу товар. Після цього, ОСОБА_6 скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою подальшого таємного викрадення чужого, з корисливих мотивів з вішалки взяла жіночу футболку (топ) "Страдіваріус", вартістю 549 грн. 00 коп. та одиницю товару для відвернення уваги, після чого пішла до примірочної вказаного магазину, де вказану вище футболку з метою таємного викрадення, з корисливих мотивів поклала до своєї папки для паперів, яку в подальшому поклала до своєї жіночої сумки з якої знаходилася в магазині.
Після цього, ОСОБА_6 вийшла з примірочної та поклала одну одиницю товару на стіл, який розташований на виході з примірочної, після чого пішла в напрямку виходу з товаром, який належить ТОВ «СТРАДІВАРІУС УКРАЇНА» маючи намір винести його, за межі магазину, не розрахувавшись, а саме з жіночу футболку (топ) "Страдіваріус", вартістю 549 грн. 00 коп.
Однак довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_6 не змогла з причин, що не залежали від її волі, так як на виході з приміщення вказаного магазину, після перетину антикрадіжкових рамок була зупинена та затримана працівниками вказаного вище магазину.
Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але не доведеними до кінця з причин, що не залежали від її волі, вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

09.09.2016 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 укладена угода про примирення.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Так, злочин, за вчинення якого ОСОБА_5 оголошена підозра, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому суд вважає, що підозрювана цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ч.7 ст.474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 09.09.2016 року про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 09.09.2016 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 про примирення.

ОСОБА_5 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1