Справа №295/2840/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого слідчого ОСОБА_6 по матеріалах кримінального провадження № 0001257 від 19.02.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. ч. 2 ст. 186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - ВСТАНОВИВ:

Слідчий в клопотанні зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 18.02.2016 близько 23 год. 10 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на автомобілі своїх знайомих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 марки ЗАЗ Славута НОМЕР_1 разом під`їхали до будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 побачила раніше незнайому їй ОСОБА_10 , яка сиділа на лавці.

В цей час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення будь-якого майна, яке належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_4 підійшла до останньої та присіла поряд з нею на лавку з лівого буку та під приводом ввійти їй в довіру, попросила надати їй гроші та цигарку, таким чином відволікла увагу потерпілої. На вказану пропозицію потерпіла погодилась та надала ОСОБА_4 цигарку, а в наданні грошових коштів відмовила. Відразу після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, направлений на повторне відкрите чужого майна потерпілої, двома руками схопила ОСОБА_10 за шию та почала душити. Розуміючи, що вона самостійно не в змозі подолати волю потерпілої до опору, в цей же час жестом своєї руки та голосом зі словами: «Віка, йди допоможи» покликала на допомогу ОСОБА_7 .

В цей час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_7 , розуміючи що ОСОБА_4 намагається вчинити відкрите викрадення чужого майна, вирішила їй допомогти у вчиненні вказаного злочину, та з цією метою вийшла з автомобіля марки ЗАЗ Славута НОМЕР_1 та підійшла до останньої, тим самим вступила в ОСОБА_4 в попередню злочинну змову.

В подальшому ОСОБА_7 ставши з лівого боку схопила останню своєю правою рукою за волосся та притуливши голову до лавки своєю лівою рукою нанесла декілька ударів по обличчю з права.

В подальшому, ОСОБА_4 діючи в межах свого спільного з ОСОБА_7 злочинного умислу, направленого на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, користуючись тим, що воля потерпілої до опору, внаслідок застосованого насильства, подавлена, тримаючи рукою ноги ОСОБА_10 почала обшукувати кишені її пальто в результаті чого ОСОБА_4 повторно відкрито з правої зовнішньої кишені пальто викрала мобільний телефон марки «LG T500» ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 1000 грн., навушники, які матеріальної цінності не становлять та з правої кишені пальто дістала грошові кошти в сумі 50 грн., ключ від під`їзду, червоного кольору, який матеріальної цінності не становить.

Після цього ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 на автомобілі марки ЗАЗ Славута НОМЕР_1 , місце скоєння злочину залишили та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

19.02.2016 року по даному факту в ЄРДР зареєстровано провадження та розпочато досудове слідство за ст. 186 ч. 2 КК України.

19.02.2016 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В клопотанні слідчий зазначив докази, які підтверджують вину підозрюваної у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора та слідчого, які підтримали клопотання, підозрюваної, яка просила не обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину, захисника, який просив застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, слідчий суддя приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного … у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурором та слідчим на підставі доданих до клопотання матеріалів, які були досліджені в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінального правопорушеня, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 186 КК України. Також доведено наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховуватись від органів досудового розслідування, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Проте ні в клопотанні, ні в судовому засіданні прокурором не доведено, що є його обов`язком відповідно до ст. 183 КПК України, недостатність застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведене обставини, передбачені п.п. 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї ж статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування клопотання.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме - домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, а також покласти на підозрюванону обов`язки передбачені п.п. 1, 3, 7 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість скоєного правопорушеня, наявність постійного місця проживання та реєстрації, підозрювана має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання на ОСОБА_4 скарг та заяв про порушення громадського порядку не надходило, остання має неофіційне місце роботи.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 184, 194, КПК України, слідчий суддя, У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням заходів електронного контролю.

Заборонити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 у певний період доби, а саме щоденно з 19.00 годин до 08.00 години строком на 2 місяці, тобто до 19.04.2016 р.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КК України:

1) прибувати по першому виклику до слідчого СВ Житомирського відділу поліції головного управління національної поліції в Житомирській області у визначений ним час;

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

3) докласти зусиль до пошуку офіційної роботи.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Коростенський відділу поліції Головного Управління національної поліції в Житомирській області

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Богунського районного

суду м. Житомира ОСОБА_1