Справа № 296/5643/16-к
Провадження № 1-кс/296/2529/16
УХВАЛА
Іменем України
05 липня 2016 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 клопотання старшого слідчого військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 внесеного в межах кримінального провадження № 0000105 від 01.04.2015 р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської обл., українця, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
що підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2016 року до слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира звернувся старший слідчий військової прокуратури Житомирського гарнізону старший лейтенант юстиції ОСОБА_6 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000105, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2015 р..
На обґрунтування клопотання вказано, що 14.08.2014 р., наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №62-ПМ від 15.08.2014 р., солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 призначено на посаду оператора-радіотелефоніста обчислювального відділення першого обчислювального взводу батареї звукометричної розвідки військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
15.08.2014 року, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 № 2 від 15 серпня 2014 року, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 , який прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, та останній вважається таким, що з 15 серпня 2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до вимог ст.ст.17,65 Конституції України де визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Так, під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях.
Так, 16.03.2015 р. військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , в порушення ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та в умовах особливого періоду, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та, без поважних причин і без дозволу командування, не з`явився на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби, після чого службові обов`язки не виконує та проводить час на власний розсуд.
26.06.2015 року у кримінальному провадженні №0000105, в порядку ст.ст.111,278 КПК України внесено повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 показав, що 16.03.2015 р. солдат ОСОБА_5 не з`явився після вихідних на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_2 . Встановити зв`язок з ОСОБА_5 не вдалося, так як один телефон в нього був вимкнений, а на іншому недостатньо коштів для прийому дзвінка, так як цей телефон знаходиться в роумінгу, тобто за кордоном. Батьки ОСОБА_5 йому повідомили, що не знають де знаходиться їх син. Аналогічні покази надали свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..
Свідок ОСОБА_10 показала, що свого внука ОСОБА_5 вона бачила в останнє приблизно в січні 2015 року та він їй розповідав, що в нього закінчився військовий контракт і він чекає дзвінка від командування.
Свідок ОСОБА_11 , що є дружиною брата ОСОБА_5 , показала, що в останнє бачила ОСОБА_5 в січні 2015 року та де він знаходиться на даний час не знає.
Під час досудового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_5 зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, що додаються в копіях до клопотання.
30 червня 2015 року підозрюваного солдата ОСОБА_5 , оголошено в розшук, проведення якого доручено оперативним підрозділам Бердичівського МВ УМВС України.
13 червня 2016 року свідок ОСОБА_12 , що являється рідною сестрою ОСОБА_5 , показала, що в останнє бачила свого брата близько одного року тому, а на даній час він перебуває за кордоном.
03 липня 2016 року о 23 год. 10 хв. співробітниками державної прикордонної служби України на пункті пропуску Нові Яриловичі, підозрюваного ОСОБА_5 затримано, після чого доставленого до військової прокуратури Житомирського гарнізону.
Так, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховувався від органів досудового розслідування, слідчий вказує, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик подальшого переховування від органів досудового розслідування або суду підозрюваним ОСОБА_5 ..
Також, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України, у вчиненні якого підозрюється солдат ОСОБА_5 , є триваючим, тобто підозрюваний продовжує вчиняти дане кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що солдат ОСОБА_5 відсутній на військовій службі тривалий час, в разі не обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, пов`язаного із обмеженням волі підозрюваного, існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто продовження вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 ..
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав із зазначених у ньому підстав, вказавши, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 не дозволить запобігти вищезазначеним ризикам тому, що підозрюваний, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переховується від органів досудового розслідування і тому вважає, що тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового розслідування кримінального провадження та його судового розгляду. Зміна ж запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та продовженню вчинення кримінального правопорушення.
Захисник та підозрюваний у судовому засіданні проти клопотання заперечували, вказували на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Санкція ч.4 ст.407 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Тому для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, йдеться про «розумну підозру» у вчиненні кримінального злочину, де передбачено як необхідну передумову «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у інкримінованих діях органом досудового розслідування зібрано певні докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому дій. Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, зокрема дослідженими, в ході розгляду даного клопотання вищенаведеними доказами, підстав для визнання яких недопустимими на даний час немає. У такому контексті «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що орган досудового розслідування має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
З огляду на викладене, розглянувши клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор в судовому засіданні, дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати встановленню істини по провадженню і продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином.
Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України або їх зменшення, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
На підставі ч.ч.3,4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні законодавець передбачив лише щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Таким чином, слідчий вважає за необхідне визначити розмір застави (п.2 ч.5 ст.182 КПК - щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати) у даному кримінальному провадженні з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, та визначити йому обов`язки, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.177,178,182,183,186,193,194,196,197,395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч.1 ст.197 КПК України - 60 діб, який обчислювати з часу затримання ОСОБА_5 , тобто з 23 години 10 хвилин 03 липня 2016 року.
Одночасно визначити розмір застави у межах 20 мінімальних заробітних плат в сумі 29000 (двадцять дев`ять тисяч) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Корольовського районного суду м. Житомира.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави наступні обов`язки: з`являтись на виклики до прокурора або суду, не відлучатись за межі населеного пункту, де він проживає; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі слідчого ізолятора м. Житомира.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1