Провадження № 11-кп/780/233/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 10.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст.187 КК України до покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні сина 2008 року народження, непрацюючого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-30.03.1995 Київським обласним судом за ч.3 ст.ст. 17-81, 86-1, ч.3 ст.140, ч.1 ст.89, ст.49 КК України 1960 року до 10 років і 6 місяців позбавлення волі, звільненого 14.10.1998 на підставі ЗУ «Про амністію»;

-22.12.2000 Лисянським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 142, ч.1 ст.222, ст.42 КК України 1960 року до 6 років позбавлення волі, звільненого 01.12.2005 умовно-достроково на 9 місяців і 4 дні;

-09.04.2009 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 20.06.2012 умовно-достроково на 1 рік 6 місяців і 6 днів,

засуджено за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

стягнуто в рахунок відшкодування процесуальних витрат з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави 773 грн. 64 коп. солідарно;

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, 12 вересня 2015 року близько 09 години 20 хвилин, шляхом вільного доступу проникли до приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований в АДРЕСА_4 , де діючи згідно розподілених ролей, ОСОБА_9 відволікав увагу продавця даного магазину ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 , скориставшись тим, що потерпіла повернулася спиною до торгівельного залу та не спостерігала за його діями, зайшов за прилавок магазину та, погрожуючи потерпілій застосуванням насильства, що є небезпечним для її життя та здоров`я, використовуючи завчасно підготовлений для вказаної мети ніж, вимагав передати грошові кошти із каси магазину. Після цього, потерпіла ОСОБА_10 почала чинити активний опір, в результаті чого ОСОБА_11 та ОСОБА_9 втекли з місця події.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання не було враховано його щире каяття та повне визнання своєї вини у вчиненому злочину, а також наявність на його утриманні батьків літнього віку та малолітнього сина 2008 року народження. Просив вирок змінити та пом`якшити призначене йому покарання шляхом застосування до призначеного покарання положень ст.69 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор указав на необґрунтованість її доводів. В обґрунтування вказав на те, що суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини, у тому числі і ті, на які звернув увагу обвинувачений в апеляційній скарзі. Вважав призначене покарання таким, яке відповідає вимогам ст.ст. 65-67 КК України. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без змін.

Вирок щодо ОСОБА_9 не оскаржується.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення із наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку та правильності кваліфікації його дій, обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюються.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину через його суворість, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, указані вимоги закону було дотримано у повному обсязі.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом було враховано тяжкість вчиненого злочину, обставини та роль ОСОБА_8 у його вчиненні, відсутність тяжких наслідків та особу винного, який раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю. Окрім цього, судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує його покарання щире каяття у вчиненому злочину та активне сприяння у його розкритті, а також наявність на утриманні малолітнього сина. Поряд із цим, обставиною, що обтяжує його покарання суд визнав рецидив злочину.

За своїм видом та розміром призначене ОСОБА_8 покарання є таким, яке необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення цього покарання в тому числі і шляхом застосування положень ст.69 КК України, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4