Справа№ 308/5356/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.08.2016 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження за №308/5356/16-к, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 10.03.2016 р. про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, тимчасово не працюючого, на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення проходив службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 3 відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 1 категорії НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 займаючи посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 3 відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 категорії НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи у порушення ст. 68 Конституції України, п.п.5, 19 ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 33 ЗУ «Про Державну прикордонну службу», п. «3» ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 07.03.2016 року , при зустрічі на вул.І.Франка в м.Ужгород, біля кафе-бару «Максимус», від невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_6 прийняв пропозицію, за неправомірну вигоду посприяти на службових осіб з числа прикордонників та митників при переміщенні товарів побутової хімії через державний кордон України. В подальшому 12.03.2016 року на автозаправочному комплексі «WOG», який розташований на вул.Собранецькій у м.Ужгород, під час зустрічі з особою на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про те, що він погоджується на пропозицію ОСОБА_8 , але відповідно до своїх функціональних обов`язків за посадою, в його компетенцію не входять питання, пов`язані з переміщенням вантажів через кордон, але йому відомі службові особи з числа прикордонників та митників, яких при нагоді, за грошову винагороду, зможе попросити посприяти у вирішенні питань, якщо у нього виникнуть труднощі з переміщенням товару через Державний кордон України.

На що ОСОБА_7 погодився, повідомивши, що він передасть ОСОБА_4 за сприяння переміщенню товарів через кордон 10 530 доларів США і в той же момент передав ОСОБА_4 неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США (що за офіційним курсом НБУ склало 12 922,5 грн.) за сприяння йому та ОСОБА_8 в переміщенні частини товару через Державний кордон України.

В подальшому, 22.03.2016 року близько 21.00 год., ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись в номері 212 готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: м. Ужгород, вул. Висока, 12, прийняв від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США (що за офіційним курсом НБУ склало 53 202,00 грн.) за вплив на службових осіб Державної прикордонної служби та митниці при переміщенні через державний кордон України товарів побутової хімії, миючих засобів з Словацької Республіки на територію України.

В подальшому, 23.03.2016 року близько 07.00 год., ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись в номері 212 готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: м. Ужгород, вул. Висока, 12, прийняв від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 3 000 доларів США (що за офіційним курсом НБУ склало 78 306 грн.) за вплив на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 при переміщенні через державний кордон України товарів побутової хімії, миючих засобів з Словацької Республіки на територію України.
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а також обіцянка здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для себе.

До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості укладеною 21 травня 2016 року в приміщенні Військової прокуратури Ужгородського гарнізону між військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 про визнання винуватості з додержанням наступних умов.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_4 21.05.2016 року була висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При цьому сторони враховуючи: щире каяття та активне сприяння обвинуваченого у розслідуванні злочину, перебування на утриманн малолітньої дитини ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 369-2 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 ( тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян із спеціальною конфіскацією.

Із запропонованими видом та мірою покарання ОСОБА_4 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 21.05.2016 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив в судовому засіданні, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 369-2 КК України визнав повністю.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а також обіцянка здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для себе - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 21.05.2016 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а також обіцянка здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для себе, вказує на кваліфікацію діяння за ч. 2 ст.369-2 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 2 ст.369-2 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 21.05.2016 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання виниуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, не пов`язане з його ізоляцією від суспільства і призначає узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян із спеціальною конфіскацією.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості від 21.05.2016 року, укладена в приміщенні Військової прокуратури Ужгородського гарнізону між військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395,472, 473,474,475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 21 травня 2016 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_9 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 17 000, 00 ( сімнадцять тисяч) гривень.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 судом не обиралась.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі на проведення експертиз в розмірі 1100,50 гривень.

Речові докази по справі:

- грошові кошти в сумі 5000 ( п`ять тисяч) доларів США повернути заявнику ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон ОСОБА_4 «Samsung» та «Nokia» - повернути ОСОБА_4

- грошові кошти в сумі 610, 00 гривень, 70 доларів США, 303, 00 гривні вилучені у ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4

- два флеш накопичувачі формату mіcro sd: Transcend з об`ємом пам`яті на 512 mb та SP з об`ємом пам`яті на 8 Gb, Kingston DTSE9 повернути ОСОБА_4 ;

- записник (блокнот) темно-синього кольору із записами та два аркуші паперу приблизно 15 см. x 10 см. кожен, записник (блокнот) коричневого кольору із записами повернути ОСОБА_4

- пластикова банківська картка КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 повернути ОСОБА_4

- службове посвідчення ветерана військової служби, посвідчення старшого машини, картка на отримання зброї, картка обліку доз радіаційного опромінення на імя ОСОБА_11 , блокнот червоного кольору розміром приблизно 10х15 см., коробка білого кольору з міні аудіо касетою та SIM-карти у кількості 8 штук, мобільний телефон Bravis червоно- чорного кольору, папка помаранчевого кольору зі службовими документами ОСОБА_11 , вилучені під час обшуку в помешканні ОСОБА_11 повернути ОСОБА_11 ;

- грошові кошти у розмірі 400 доларів США, а саме 4 купюри номіналом 100 доларів США, вилучені під час обшуку в помешканні ОСОБА_11 повернути заявнику ОСОБА_7 ,

- грошові кошти в сумі 500 доларів США, а саме 5 купюр номіналом 100 доларів США, які знайдені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться у шафі речових доказів військової прокуратури Ужгородського гарнізону повернути заявнику ОСОБА_7 .

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1