Справа № 367/3068/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/935/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 13.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
13 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт.Новоолексіївка, Генічеського району, Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженому за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 18.07.2013р. за ст. ст. 289 ч.2, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, із конфіскацією майна -

про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дарницького районного суду м.Києва від 18.07.2013р. ОСОБА_7 було засуджено за ст. ст. 289 ч.2, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, із конфіскацією майна.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.01.2016 року в строк відбуття покарання засудженому зараховано період попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 08.03.2013 року по 16.09.2014 року.

07.04.2016 року до Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_7 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від кримінального покарання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2016 року в задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено з тих підстав, що на момент винесення рішення у суду не було переконливих підстав вважати, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення, в обґрунтуванні зазначає, що під час відбуття покарання довів своє виправлення, що підтверджується трьома заохоченнями за сумлінну поведінку та ставлення до праці, звертає увагу, що його стягнення було зняте погашене, тому не може слугувати відмовою в задоволенні клопотання, крім того зазначає, що його клопотання підтримали прокурор та представник БВК під час судового засіданні, вертає увагу також на позитивну характеристику начальника БВК.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав судове рішення, засудженого та представника колонії, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, враховуючи вимоги ст. 81 КК України, відмовив у задоволенні клопотання, тому, що засуджений за час відбування покарання своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_7 за час відбуття покарання має лише чотири заохочення, одне з яких отримав напередодні подачі ним клопотання про умовно-дострокове звільнення (05.04.2016 року), при цьому засуджений мав 1 стягнення, після 3 отриманих ним заохочень, що свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення, крім того, ОСОБА_7 раніше був неодноразово засуджений за злочини середньої та тяжкої ступені тяжкості та звільнявся від відбування покарання по відбуттю строку призначеного покарання та останній раз умовно-достроково, втім не зробивши для себе належних висновків, на шлях виправлення не став. Будучи звільненим останній раз 16.09.2010 року умовно-достроково від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 14 днів, ОСОБА_7 08.12.2011 року вчинив новий тяжкий, умисний злочин, за який в теперішній час відбуває покарання.

Крім того, в матеріалах справи є дві суперечливі довідки-характеристики, підписані одними й тими ж посадовими особами від 07.03.2016 року, з висновку якої вбачається, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким і на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, та довідка-характеристика від 04.05.2016 року, у висновку якої зазначено що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. На підставі яких доказів було змінено попередній висновок матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги засудженого правильність та обґрунтованість судового рішення не спростовують.

Тому, з огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що за період відбуття ним покарання в виправній колонії, до моменту звернення засудженого до суду із клопотанням про застосування ст. 81 КК України, він став на шлях виправлення, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують такий висновок суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)