Провадження № 1-в/317/1075/2016
Справа № 317/2913/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання адміністрації колонії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перемога Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.07.2009 року Суворівським районним судом м. Херсон за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 307, ст.ст. 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим строком 3 роки,

засудженого 19.04.2013 року Білозерським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 190, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

10.02.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

26.08.2015 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.02.2016 р. зараховано час попереднього ув`язнення з 06.03.2013 по 19.04.2013 р.р. та з 15.12.2013 по 25.09.2015 р.р. із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 УДПтС України в Запорізькій області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 , мотивоване тим, ОСОБА_5 засуджений 19.04.2013 року Білозерським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 190, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 10.02.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 26.08.2015 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна,

Початок строку: 15 грудня 2013 року

Кінець строку: 09 січня 2018 року

Станом на 17.06.2016 року відбув більш як 2/3 строку покарання. Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.11.2013 року. Під час тримання у Миколаївському слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області стягнень та заохочень не мав. З 29.05.2015 року відбував покарання в Дар`ївській виправній колонії УДПтС Украни в Херсонській області де допустив 2 порушення режиму тримання, заохочень не мав. В Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99 відбуває покарання з 29.11.2015 року. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допустив. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 заохочення правами начальника відділення СПС. Добровільно виконує обов`язки днювального відділення СПС. До праці ставиться сумлінно. За вироком суду від 19.04.2013 року має солідарний позов на суму 38106,84 грн. та на суму 281,28 грн., за вироком суду від 10.02.2015 року на суму 788202,88 грн., за вироком суду від 26.08.2015 року на суму 7203,20 грн., але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботах по благоустрою місця позбавлення волі, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відносинах із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Суспільно-корисні зв`язки з рідними підтримує. Провину у скоєному злочині визнає.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99 ОСОБА_4 підтримав подання, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у поданні.

Засуджений ОСОБА_5 також підтримав подання. Зазначив, що відвідує бібліотеку, секцію «Фізкультура і спорт», у вчиненому розкаюється, хоче працювати, щоб сплачувати кошти за цивільними позовами.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення (заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ч. 4 ст. 82) ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 (ч. 3 ст. 82) КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (став на шлях виправлення).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної в.о. начальника відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.11.2013 року. Під час тримання у Миколаївському слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області стягнень та заохочень не мав. З 29.05.2015 року відбував покарання в Дар`ївській виправній колонії УДПтС Украни в Херсонській області де допустив 2 порушення режиму тримання, заохочень не мав. В Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99 відбуває покарання з 29.11.2015 року. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допустив. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 заохочення правами начальника відділення СПС. Стягнень не має. Добровільно виконує обов`язки днювального відділення СПС, до своїх обов`язків ставиться сумлінно, виконує якісно і в строк.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Засуджений сумлінно виконує роботи з благоустрою відділення СПС та установи, разові завдання з ремонтних робіт. До виконання вказаних робіт ставиться з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи та інвентарю, здійснює за ними належний догляд. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті, має охайний зовнішній вигляд. Порушень пожежної безпеки і безпеки праці не допускає. Приймає участь в організації виховних заходів у відділенні СПС, приймає особисту участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Приймає участь у фізкультурно-оздоровчій секції. На заходи індивідуально-виховного характеру реагує позитивно, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку. За вироками суду має цивільні позови, але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

31.03.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має три заохочення, мав два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення в період до 01.03.2016 р. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом цього періоду відбування покарання.

Також суд відзначає, що усі три заохочення передують самому поданню, тобто характеризують засудженого лише за останні три місяці, фактично застосовані за виконання робіт з благоустрою установи. На теперішній час засуджений ОСОБА_5 не працює, ніколи працевлаштованим у розумінні КВК України не був, намірів таких не мав, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. З особової справи судом встановлено, що 09.03.2016 року засудженим порушено Правила внутрішнього розпорядку з приводу чого складено постанову про накладення дисциплінарного стягнення від 17.03.2016 р. Хоча згідно даної постанови до засудженого застосовано захід у вигляді профілактичної бесіди, яка не є дисциплінарним стягнення, однак сам факт порушення враховується судом. Заслуговує уваги й те, що за кожне з допущених порушень засуджений відмовлявся писати письмові пояснення, з приводу чого складались відповідні акти.

Крім того, маючи необхідність сплачувати кошти за задоволеними судами цивільними позовами на значні суми, засуджений не виявив бажання працевлаштуватись у промислову зону та отримавши таким чином можливість сплачувати кошти за цивільними позовами, що свідчить про його безвідповідальне ставлення до необхідності виконання судових рішень в частині майнових стягнень.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження адміністрації колонії та засудженого про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення та перевиховання і заслуговує заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про те що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 82 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання адміністрації колонії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1