Справа № 480/562/16-к
1-кп/480/92/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0002309 у відношенні:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравневе Першотравневого району Донецької області, грека, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,
ВСТАНОВИВ:
14 травня 2015 року ОСОБА_5 , будучи призваним на військову службу під час мобілізації військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка діслокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи віськову службу на посаді курсанта навчального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст.ст. 1, ч.3 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання не з`явився на службу з лікувального закладу з метою зовсім ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у нез`явленні на службу військовослужбовца з лікувального закладу з метою ухилення від військової служби в умовах особливого періоду - дезертирство, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 20 лютого 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002309, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку. Відповідно до зазначеної угоди підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.3 ст.408 КК України, а саме нез`явленні на службу з лікувального закладу з метою ухилення від військової служби в умовах особливого періоду дезертирство. Сторони угоди узгодили покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.408 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу підозрюваного, який раніше не судимий, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, тобто кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_5 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 3 ст. 408 КК України за вчинення цього злочину, у виді п`яти років обмеження волі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Після роз`яснення йому прав та особливостей оскарження в апеляційному та касаційному порядку вироків на підставі угоди, наслідків затвердження угоди про визнання винуватості, характеру обвинувачення, виду покарання, пояснив, що усвідомлює обмеження права оскарження вироку і що затвердження угоди призведе до відмови від здійснення деяких процесуальних прав, розуміє характер обвинувачення, вид покарання за угодою. При укладенні угоди він діяв добровільно, будь-якого впливу для укладення угоди на нього не здійснювалося. Наполягав на затвердженні угоди.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.
Захисник в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просила призначити покарання, погоджене в угоді.
Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає встановленим наступне.
Укладання угоди про визнання винуватості є добровільним. При цьому обвинуваченому було роз`яснено і суд впевнився в тому, що він розуміє свої права у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд, перевіривши угоду на відповідність Кримінальному процесуальному кодексу України, дійшов висновку, що зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, - відсутні.
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме є підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено в санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
За таких обставин, зазначена угода підлягає затвердженню і підлягає призначенню покарання, узгоджене сторонами угоди.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 лютого 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002309, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку суду до виконання.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку може бути отримана обвинуваченим та прокурором негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1

27.10.2016