АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/252/16 Справа № 201/2285/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання . ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Амвросіївка Донецької області, громадянин України, працюючого на посаді начальнику відділу контролю за особливо важливими об`єктами, моніторингу та надання адміністративних послуг ЦЗД ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, не одруженого, має на утримані трьох малолітніх дітей, раніш не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південого регіону України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному проваджені, визначено заставу розмірі 10 059 400грн. У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з під варти його зобов`язано: прибувати за кожною вимогою суду та покладено на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, які проводять досудове розслідування; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора, повідомляти слідчого чи прокурора про зміну свого місця проживання. Строк запобіжного заходу ухвалою визначено до 15 квітня 2016 року.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкодити кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, суд врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру та прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є не доцільним. Крім того, встановлюючи розмір застави, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та виходячи з інших обставин кримінального провадження, суд першої інстанції прийшов до висновку, що застава в межах, визначених п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків, а тому необхідно призначити заставу, яка перевищує розмір встановлений зазначеною нормою.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого домашнього арешту або заставу у посильному для нього розмірі.
В обґрунтування своєї скарги, адвокат посилається на те що ухвала винесена слідчим суддею з порушенням вимог матеріального і процесуального права без фактично ретельного і ґрунтовного дослідження істотних обставин кримінального правопорушення, особистості ОСОБА_7 та його майнового стану. Так захисник зазначає, що стороною захисту були надані документи, що спростовують твердження прокурора, зазначені в клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, саме такі, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, те, що ОСОБА_7 має у власності нерухоме майно на тимчасово окупованій території і у 2015 році 4 рази перетинав лінію розмежування в зоні проведення АТО та що ОСОБА_7 спілкується з представниками незаконної «влади» на окупованих територіях. Суд дослідив надані стороною захисту документи, але ніякої оцінки цим доказам не дав. Суд не прийняв до уваги, що стороною обвинувачення не надано доказів, щодо спілкування підозрюваного з представниками незаконної «влади» на окупованих територіях. Крім того, адвокат зазначає, що слідчий суддя вийшов за межі заявленого прокурором клопотання, де вказано наявність лише трьох ризиків. Також апелянт вказує на те, що в ухвалі слідчого судді усі міркування щодо встановлення розміру застави викладено формально з яких незрозуміло, що послугувало підставою для прийняття рішення про встановлення подібного розміру застави в чому полягало виключність випадку збільшення розміру застави, які саме підстави покладені в обґрунтування цих обставин. На думку адвоката, рішення слідчого судді про встановлення розміру застави є незаконним, не обґрунтованим, а застава в такому розмірі заздалегідь непосильною для підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисника, підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги, та просили скасувати ухвалу слідчого судді; думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а вимоги скарги без задоволення; перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, в військовій прокуратурі Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України знаходиться кримінальне провадження за №0000819, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Апеляційним переглядом встановлено, що оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 квітня 2016 року із визначенням застави в розмірі 10 059 400 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією ч.3 ст. 368 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, дані про особу підозрюваного, його вік, соціальні зв`язки та родинні стосунки, наявності ризиків, що підозрюваний, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливатиме на свідків, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, а також з тим, що необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості обрання більш м`якого виду запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Посилання захисника, в своїй апеляції, на позитивні особисті дані щодо ОСОБА_7 мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів погоджується із слідчим суддею, яким було дотримано вимог кримінального процесуального закону та вмотивовано визначено розмір застави, відповідний щодо особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, згідно із положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2016 року, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_3 .