печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника ТОВ «Злагода, ЛТД» () ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к у кримінальному провадженні № 0014161 від 19.12.2014 року,

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ТОВ «Злагода, ЛТД» () ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року № 0014161 від 19.12.2014 року.
В клопотанні представник просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к у кримінальному провадженні № 0014161 від 19.12.2014 року, оскільки майно, на яке було накладено арешт перебуває у користуванні ТОВ «Злагода, ЛТД» (), представник якого не був присутній під час розгляду клопотання про накладення арешту, й наявність арешту унеможливлює на даний час використання ТОВ «Злагода, ЛТД» () даного майна.
Представник ТОВ «Злагода, ЛТД» () до судового засідання не з`явилася. Тому, слідчий суддя розглянув справу у її відсутність.
Слідчий ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання не заперечив.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до такого висновку.
Так, ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0014161 у, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2014 року за з правовою кваліфікацією злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 296 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року накладено арешт на нежитлову будівлю (сквер № 2), площею 125 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, та приміщення, загальною площею 150 кв.м., розміщену за адресою АДРЕСА_1 , передану ОСОБА_6 .
З ухвали слідчого судді від 15.12.2014 року вбачається, що під час накладення арешту представник ТОВ «Злагода, ЛТД» () не брав учать у судовому засіданні.
Разом з тим, відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Разом з тим, представник ТОВ «Злагода, ЛТД» (), надала слідчому судді договір оренди приміщення, на яке було накладено арешт.
Зазначені обставини під час постановлення ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к не були враховані та не були предметом дослідження.
Крім того, ст. 13 Конституції Укра¬їни гарантує усім суб`єктам права власності захист їх прав державою.
Статтею 41 Конституції Укра¬їни закріплено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти, корис¬туватися та розпоряджатися своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбав¬лений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності є непоруш¬ним.
Кримінальний-процесуальний кодекс України для виконання за¬вдань кримінального провадження, у разі виникнення конкуренції між приватними і суспільними інтересами передбачає можливість позбавлення або обмеження права власності особи.
Гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбав¬лення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.
Так, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що:
1. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
2. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
«Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, ст. 1 за своєї суттю є гарантією права власності...оскільки право розпоряджатися своїм майном є звичайним та основоположним аспектом права власності». (Рішення по справі Хендісайда (Handyside v. the United Kingdom) від 7 грудня 1976 р. Серія A, т. 24, с. 29, п. 62).
Так, в розумінні терміну «позбавлення власності», конфіскація підпадає під дію абзацу першого ст. 1 Протоколу № 1, а в розумінні терміну «здійснювати контроль за користуванням майном», накладення арешту підпадає під дію абзацу другого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( Рішення по справі Хендісайда (Handyside v. the United Kingdom) від 7 грудня 1976 р.).
Позбавлення права власності передбачає таке правове по¬ложення, коли власника примусово позбавляють всіх правомочностей по володінню, користуванню та розпорядженню майном, тобто кон¬фіскація, яка є видом покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіс¬кація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена судом лише у випадках, спеціально передбачених Особливою частиною КК України (ст.ст. 50-51 КК України).
«Обмеження права власності» являє собою становище, коли внаслідок зовнішнього впливу власник позбавлений права реалізу¬вати одну або декілька з правомочностей, що є складовою права власності, тобто не може діяти на власний розсуд щодо майна, яке йому належить. Наприклад, володіння, користування та розпорядження річчю, що є речовим доказом у кримінальному про¬вадженні, на певний час або до моменту винесення остаточного рішення в криміналь¬ному провадженні (вирок, закриття кримінального провадження), що передбачено ст. 100 КПК України, або тільки розпорядження або розпорядження та користування майном у разі його арешту в по¬рядку і на підставах, визначених главою 17 КПК України.
Зокрема, відсутність фізичного доступу власника майна до майна внаслідок обмеження влади є явним порушенням першого речення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення по справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) [GC], №25781/94, п. 187, ECHR 2001-IV).
Разом з тим, в даному випадку орган досудового розслідування фактично допустив «позбавлення власності» особи - ТОВ «Злагода, ЛТД» (), фактично позбавивши можливості права володіння та користування майном.
Тому, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість доводів клопотання, й з метою забезпечення прав передбачених ст. 13, 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к у кримінальному провадженні № 0014161 від 19.12.2014 року на майно, скасувати частково, а саме скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к у кримінальному провадженні № 0014161 від 19.12.2014 року на нежитлову будівлю (сквер № 2), площею 125 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, в решті арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к у кримінальному провадженні № 0014161 від 19.12.2014 року на приміщення, загальною площею 150 кв.м., розміщене за адресою АДРЕСА_1 . залишити без змін.
Керуючись, ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання представника ТОВ «Злагода, ЛТД» () ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к у кримінальному провадженні № 0000375 задовольнити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к у кримінальному провадженні № 0014161 від 19.12.2014 року на майно скасувати частково, а саме скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к у кримінальному провадженні № 0014161 від 19.12.2014 року на нежитлову будівлю (сквер № 2), площею 125 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, в решті арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року в провадженні № 757/47460/15-к у кримінальному провадженні № 0014161 від 19.12.2014 року на приміщення, загальною площею 150 кв.м., розміщене за адресою АДРЕСА_1 , залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1