Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 23 серпня 2016 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000746.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Лисичанськ Луганської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такого, що судимості не має,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього певних обов`язків.

Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат та речові докази.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасовано.
Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
В решті вирок залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що ухвалюючи щодо ОСОБА_6 свій вирок, апеляційний суд не врахував тих обставин, які були враховані місцевим судом, зокрема відсутність у потерпілого до засудженого будь-яких претензій щодо завданої шкоди, перерубування на утриманні у засудженого двох малолітніх дітей та позитивні характеристики з місця роботи.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 24 січня 2015 року близько 01-00 год. за попередньою змовою в групі із невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, біля будинку № 49 на вул. Вишгородській в м. Києві підійшов до ОСОБА_8 , та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, наніс останньому удар кулаком в обличчя, від чого той впав, а засуджений разом із невстановленою особою нанесли ногами декілька ударів ногами в область голови, спини та ноги, заподіявши легкі тілесні ушкодження, та відкрито викрали у ОСОБА_8 чоботи, наручний годинник, куртку, мобільний телефон, загальною вартістю 4024 грн. та рюкзак, в якому знаходилися гаманець вартістю 325,50 грн., з грошима в сумі 700 грн., паспорт, посвідчення водія, ідентифікаційний номер та банківські картки потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши засудженого, який підтримав касаційну скаргу захисника, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив залишити судове рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

При перевірці судових рішень обставин, які б давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК та правильність кваліфікації його дій за цією нормою закону про кримінальну відповідальність та призначення покарання, яке за видом та розміром відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не встановлено.

Вирішення судом питання про призначення засудженому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.
Згідно вимог ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Розглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора та обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання засудженому та приймаючи рішення про необхідність скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання та призначення покарання, яке ОСОБА_6 має відбувати реально, апеляційний суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до тяжких, конкретні обставини вчинення злочину, характер та спосіб вчиненого, роль засудженого у вчиненні злочину та його постзлочинну поведінку.

Доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом, при скасуванні вироку місцевого суду у частині призначення покарання, обставин, які його пом`якшують і позитивно характеризують особу засудженого, обґрунтованими визнати не можна.
Як убачається з вироку, суд апеляційної інстанції врахував що засуджений не вперше притягується до кримінальної відповідальності, хоча згідно ст. 89 КК України є таким, що не має судимостей, його щире каяття, дані про особу ОСОБА_6 , зокрема позитивні характеристики за місцем проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини 2010 року народження, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому, враховуючи усі ці дані в сукупності, апеляційний суд правильно призначив покарання в мінімальній межі санкції ч.2 ст.186 КК.
При цьому судом апеляційної інстанції враховано також, що ОСОБА_6 виступив підбурювачем та безпосереднім виконавцем вчинення злочину, виконував у ньому основну роль першим наніс потерпілому удар в обличчя, а після падіння потерпілого на землю продовжив завдавати йому ударів ногами по різним частинам тіла, безпосередньо заволодів майном потерпілого та обернув його на свою користь, не відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду..
Згідно з положеннями ч.1 ст.75 КК України підставою для звільнення винного від відбування покарання з випробуванням є висновок суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Керуючись цією нормою закону про кримінальну відповідальність суд апеляційної інстанції дійшов вірних висновків, що наведені вище дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання не свідчать про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.
Таким чином, апеляційний суд врахував усі пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу засудженого, що позитивно його характеризують, в тому числі й ті, з якими захисник пов`язує свої касаційні вимоги.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, касаційна скарга має бути залишена без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

постановила:

Вирок Апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3