АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1492/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/138/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Бучацького відділу прокуратури ОСОБА_10 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

-12 травня 2016 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;

-22 червня 2016 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, із застосуванням ст.ст.70,75,76 КК України, до позбавлення волі на строк два роки зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік шість місяців,

що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 17 год. 05 хв. 09 листопада 2016 року.

Як слідує з оскаржуваної ухвали слідчий СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0000337, внесеного до ЄРДР від 09 вересня 2016 року, звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Бучацького відділу прокуратури ОСОБА_10 , в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_8 , якому 10 вересня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення, яке мало місце за наступних, встановлених органом досудового розслідування, обставин.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 , згідно повідомленої йому підозри, підозрюється у тому, що 09 вересня 2016 року, приблизно о 13 год. 00 хв. він разом із ОСОБА_11 , незаконно проникли в гаражне приміщення, яке належить ОСОБА_12 та розташоване в АДРЕСА_2 , звідки намагались викрасти мідні деталі від холодильників, проте з причин, що не залежали від їхньої волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.
Задовольняючи клопотання слідчого СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Бучацького відділу прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення та прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу із змінами до неї, в якій просить ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінити, застосувавши більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої доводи мотивує тим, що у ст.17 КПК України закріплено принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, який встановлює, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Крім того у Рішенні ЄСПЛ по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії («Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain») № 10590/83 від 6 грудня 1988 р. зазначено, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив чи раніше вчиняв злочинні діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано те, що підозрюваний під час судового засідання неодноразово наголошував, що він має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований та перебуває на службі у Збройних Силах України.
Також апелянт вказує про те, що органом досудового розслідування відповідно не обґрунтовані ризики, передбачені ст.177 КПК України. Так як до нього у іншому кримінальному провадженні за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України раніше застосовувався більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він не порушував та в свою чергу сприяв розкриттю злочину.
Вважає недопустимим той факт, що суд аргументував своє рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його попередньою судимістю, оскільки це є ніщо інше як упереджене ставлення.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять змінити вказану ухвалу, обравши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, доводи прокурора який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст.ст. 177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що свідчить про існування ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на учасників кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, що в силу вимог ст. 12 КК України належить до тяжкого кримінального правопорушення.
Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що ОСОБА_8 не працює, раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, по місцю проживання характеризується негативно, веде бродячий спосіб життя, не має постійного місця роботи, що свідчить про те, що перебуваючи на волі перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що характер поведінки підозрюваного свідчить про його схильність до вчинення умисних корисливих злочинів, який 12.05.2016 року засуджений до штрафу за ч.1 ст.185 КК України та обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого злочину, який мав місце 09.09.2016 року.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.
Разом з тим, твердження підозрюваного про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваного та постійне місце його проживання - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не є відповідають матеріалам провадження, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Судді:

________________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_13

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2