№ 336/907/16-к
пр. № 1-кп/336/187/2016
УХВАЛА
Іменем України
07 червня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України.

Провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався.

07.06.2016 року прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, пояснивши, що за адресою, яка зазначена в обвинувальному акті, обвинувачений фактично не мешкає, натомість в іншому кримінальному провадженні, де обвинуваченого оголошено у розшук, з`ясовано, що ОСОБА_4 мешкає за іншою адресою та він був повідомлений про час судового засідання, але до суду не з`явився.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Стаття 188 КПК України вказує, що прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 189 ч. 1, 2 КПК України суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу розглядається судом негайно після одержання цього клопотання.

Як вказує ст. 188 ч. 2 КПК України це клопотання може бути подане:

1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою;

2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику;

3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Частина 4 п. 1, 2 ст. 189 КПК України передбачають, що суд відмовляє у наданні дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Натомість прокурором навіть не визначено яка саме підстава, визначена ст. 189 КПК України, є тією підставою, з якої прокурором заявлено таке клопотання.

При цьому прокурором до клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_4 не додано будь-яких документів, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_4 мешкає за іншою адресою.

Статтею 135 КПК України визначений порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні.

Так, особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Відповідно до ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

При цьому судом у відповідності до відомостей, зазначених прокурором, щодо місця проживання обвинуваченого було направлено судову повістку, яку ОСОБА_4 знову ж не отримав.

Таким чином, прокурором не додано будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 мешкає за адресою, яку прокурор вказує в якості адреси проживання, а також того, що обвинувачений взагалі хоча б раз отримав виклик до суду у порядку, який визначений КПК України, оскільки усі судові повістки про виклик ОСОБА_4 в підготовче судове засідання залишились не врученими через відсутність обвинуваченого за адресами, які прокурор зазначав в якості адреси проживання ОСОБА_4 .

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 перебуває у розшуку по іншому кримінальному провадженню, судом до уваги не беруться, оскільки дійсно ОСОБА_4 оголошений у розшук у іншому кримінальному провадженню, підставою для чого стало саме те, що у сторони обвинувачення відсутні достовірні відомості щодо місця його перебування. При цьому ухвала суду про розшук ОСОБА_4 так до цього часу і не виконана.

Фактично в ході досудового розслідування стороною обвинувачення не з`ясовано в установленому порядку місце проживання підозрюваного та не вчинено жодних дій для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевказане, оскільки прокурором не доведено, що ОСОБА_4 умисно ухиляється від суду та був в установленому порядку повідомлений про місце та час судового засідання, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, поданого прокурором.

Керуючись ст. 188, 189, 190 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1