Справа № 159/2532/16-к Провадження №11-кп/773/591/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.368 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2016 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Білин Ковельського району, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта вища, працює майстром виробничого навчання, член державної кваліфікаційної комісії Волинського обласного учбового центру підготовки, перепідготовки та перекваліфікації кадрів АПК, неодружений, несудимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.368 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями, пов`язаних з навчальним процесом підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів агропромислового комплексу строком на 2 (два) роки.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній особисте зобов`язання.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 29 липня 2014 року в м.Ковелі, будучи відповідно до Наказу Волинського обласного учбового центру підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів АПК № 86 від 16.11.2011р. призначеним на посаду майстра виробничого навчання Ковельського учбового пункту, а також відповідно до Наказу №143 від 28.07.2014р. вищевказаного учбового закладу, являючись членом екзаменаційної комісії для визначення рівня знань та навиків слухачів, тобто будучи службовою особою, керуючись корисливим мотивом, в робочий час одержав неправомірну вигоду від слухача ОСОБА_11 в сумі 2000 гривень, в якості неправомірної вигоди за вчинення дій, пов`язаних з використанням свого службового становища, а саме за сприяння у здачі іспиту останнім та отримання свідоцтва про присвоєння кваліфікації тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва категорії А1 при наступних обставинах.
29 липня 2014 року в м. Ковелі, приблизно о 09.30год. ОСОБА_8 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, що знаходиться на другому поверсі приміщення Ковельського учбового пункту по вул. Ватутіна, 20, під час зустрічі із ОСОБА_11 , перед проведенням іспиту, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи злочинність своїх дій та їх правові наслідки, наголосив останньому, щодо надання йому перед іспитом частини коштів в сумі 200 гривень в якості неправомірної вигоди за успішну здачу екзамену та отримання свідоцтва про присвоєння кваліфікації тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва категорії А1, а решту коштів необхідно буде надати після завершення іспиту.
Під час даної розмови ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_11 , що останній успішно здасть іспит та отримає відповідне свідоцтво і надав наперед підготовлені відповіді на всі екзаменаційні білети, пояснивши детально як ними необхідно користуватися.
В цей же день, під час проведення іспиту, ОСОБА_8 отримавши частину коштів в якості неправомірної вигоди в сумі 200 гривень, в екзаменаційну картку ОСОБА_11 вніс відомості про те, що останній склав теоретичний та практичний іспит, достовірно знаючи, що той практичної частини іспиту взагалі на здавав, а на теоретичному іспиті скористався наданими йому ним підготовленими відповідями на всі екзаменаційні білети, яку посвідчив своїм підписом, як член державної екзаменаційної комісії.
Крім цього, ОСОБА_8 склав протокол № 07 засідання екзаменаційної комісії з приймання іспитів на одержання посвідчення тракториста-машиніста від 29.07.2014р. та протокол № 48 від 29.07.2014р. засідання державної кваліфікаційної комісії Волинського обласного учбового центру підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів агропромислового комплексу, в які вніс відомості про те що ОСОБА_11 склав іспити з правил дорожнього руху, з навичок керування та з правил технічної експлуатації та за рішенням екзаменаційної комісії йому присвоєно кваліфікацію категорії «А1», а також що йому, висновком державної кваліфікаційної комісії, видано свідоцтво відповідного зразка про присвоєння робітничої кваліфікації, який посвідчив своїм підписом, як член екзаменаційної комісії.
Того ж дня, приблизно о 11.20год., в м. Ковелі ОСОБА_8 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, що знаходиться на другому поверсі приміщення Ковельського учбового пункту по вул. Ватутіна, 20, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи злочинність своїх дій та їх правові наслідки, одержав від ОСОБА_11 іншу частину коштів в сумі 1800 гривень, за сприяння в успішній здачі екзамену та отримання свідоцтва про закінчення Волинського обласного учбового центру підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів АПК за кваліфікацією "тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, категорії «А1».
У поданій апеляції прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки суд не в повній мірі врахував те, що обвинувачений заперечував свою винуватість, вчинив дії, спрямовані на отримання особою посвідчення водія, що могло привести в майбутньому до негативних наслідків. Окрім того, вказує, що суд порушив вимоги кримінального процесуального закону при вирішення питання щодо речових доказів та не вказав порядок отримання копії вироку суду. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями, пов`язаних з навчальним процесом підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів агропромислового комплексу строком на 3 роки.
Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора скаргу підтримав в повному об`ємі, міркування обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.368 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість покарання є безпідставними.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 вчинив умисний злочин, однак виключно позитивно характеризується, з моменту вчинення злочину пройшов значний час і даних про вчинення протиправних дій обвинуваченим немає, тяжких наслідків від злочину не наступило. При цьому також враховано і вік обвинуваченого, його майновий та сімейний стан.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав вчинення злочину вперше, а обтяжуючих обставин не виявлено, і це не оскаржується прокурором.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення основного покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначено санкцією статті, за якою обвинувачений засуджується, оскільки відсутні підстави для призначення покарання у виді позбавлення волі.

Також обґрунтовано суд першої інстанції знайшов за можливе і необхідне призначити і додаткове покарання.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, суд не вбачає.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції при розгляді справи звернув дві картки на дизпаливо та 3550 гривень, які належали обвинуваченому, в рахунок погашення призначеного штрафу та витрат за проведення експертизи.

На думку апеляційного суду, доводи прокурора про порушення вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення питання речових доказів, з урахуванням позиції обвинуваченого, який просив його кошти і картки звернути в рахунок погашення штрафу та судових витрат, не відповідатимуть загальним засадам кримінального провадження.

Відсутність у вироку суду вказівки про порядок отримання копії вироку, на думку апеляційного суду, не є істотним порушенням КПК України і таким, що могло б дати підстави для зміни чи скасування судового рішення.

Доводи прокурора, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в скарзі, апеляційний суд не вбачає.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді