Справа № 521/9507/16-к
Номер провадження:1-в/521/2986/16
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ЧВК УДПтСУ в
Одеській області (№ 74) ОСОБА_4
засудженої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, в режимі відео конференції, клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючої покарання на вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 червня 2011 року за ст. 115 ч 1 КК України у вигляді семи років позбавлення волі, про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ
З ЧВК УДПтСУ в Одеській області (№ 74) від засудженої ОСОБА_5 надійшло клопотання про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор та представник установи виконання покарання кожен окремо просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підстав для звільнення засудженої не має, та висловили думку, що засуджена не довела своє виправлення.

Засуджена ОСОБА_5 у судовому засідання клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Вивчивши клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення з яким вона звернулась до суду, та матеріали особової справи, вислухавши думку прокурора, представника установи виконання покарання та засуджену, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання..
Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджена формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбула більше ? строку покарання призначеного вироком суду. Разом з тим, суд вважає, що засуджена ОСОБА_5 , під час виконання покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, тому її необхідно залишити у місці позбавлення волі.

Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

Суд зазначає, що під час відбуття покарання, засуджена ОСОБА_5 по прибуттю до установи була працевлаштована нянею у будинку дитини, до виконання покладених на неї обов`язків ставилась сумлінно, відповідально, 10 травня 2012 року та 10 вересня 2013 року заслуховувалась на засіданні профілактичної комісії установи по факту порушення норм санітарії та не сумлінного ставлення до виконання обов`язків у «Будинку дитини», та обмежилась бесідою виховного характеру. З вересня 2013 року за виробничою необхідністю переведена до швейного цеху начальником тканини, до роботи ставилась несумлінно, за що мала одне стягнення, з лютого 2014 року переведена на посаду примірника тканини, мала зауваження щодо якості роботи, з квітня 2014 року працевикористовується термообробником, після проведених бесід виховного характеру змінили своє ставлення до праці в кращий бік, до роботи ставиться більш відповідально, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має чотири заохочення. За характером, емоційна, нестримана, у середовищі засуджених здатна до створення конфліктних ситуації, на критику у свою адресу реагує не завжди стримано, за створення конфліктних ситуацій з іншою засудженою має одне діюче стягнення.

Враховуючи викладені обставини, а також то, що засуджена має одне діюче стягнення за створення конфліктної ситуації, суд вважає, що засуджена ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1