Справа № 738/674/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/513/2016
Категорія - ст.82 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме - виправними роботами.

Задоволено спільне подання адміністрації Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_7 , мотивував своє рішення тим, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк не більше двох років, а оскільки невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_7 складає більше двох років, тому його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи задоволенню не підлягає.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений вказав, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою відповідно до вимог ст. 370 КПК України та підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що суд безпідставно прийшов до висновку про відмову в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на виправні роботи тільки з мотивів того, що невідбута частина покарання складає більше двох років, так як ст. 57 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років. Зазначає, що суду не взяв до уваги, що він на утриманні має малолітню доньку, наявність місця роботи, на яку він може працевлаштуватись і відраховувати в дохід держави до 20% своєї заробітної плати.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції з викладених в ній підстав, прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2012 року ОСОБА_7 був засуджений за ст. 286 ч. 2, ст. 135 ч. 1 , ст. 70 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 25 грудня 2012 року цей вирок залишений без зміни.

Строк відбуття покарання рахується з 14 грудня 2014 року. Кінець строку покарання 14 червня 2018 року.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що засудженому ОСОБА_7 можливо замінити невідбуту частину покарання на обмеження волі, оскільки він відбув більше 1/3 частини строку призначеного судом покарання, за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, працевлаштований робітником на швейній дільниці, до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно та старанно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно, заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться у відділенні та установі, відвідує та реагує на них позитивно, залучений до програми диференційного виховного впливу на засуджених « Фізкультура і спорт», яку реалізує згідно плану.

На підставі ч. 1 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років з відрахуванням із суми заробітку засудженого в доход держави у розмірі, встановленому судом, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, тобто місця роботи не має.Тобто, на момент розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке у вигляді виправних робіт, строк відбування покарання, що залишився ОСОБА_7 2 роки 2 місяці 12 днів буде перевищувати допустимий законом строк покарання у вигляді виправних робіт, встановлений у Загальній частині КК України, а саме два роки, що є незаконним.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що до засудження ОСОБА_7 не був працевлаштований, а на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в Менській виправній колонії управління ДПтС України в Чернігівській області ( №91) Таким чином, місце роботи, за яким ОСОБА_7 міг би відбувати покарання у виді виправних робіт, на даний час відсутнє.

Щодо заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_8 про гарантування працевлаштувати засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що остання є дружиною засудженого і є зацікавленою у його звільненні з місця відбування покарання, а тому на думку колегії суддів існує обґрунтований ризик того, що ОСОБА_8 не буде належно виконувати обов`язки, передбачені ст.44 КВК України у вигляді своєчасного інформування органів КВІ про ухилення засудженого від відбування покарання, переведення засудженого на іншу роботу, посаду та його звільнення, а це не сприятиме виправленню засудженого ОСОБА_7 та не спонукатиме його стати на шлях виправлення.

За таких обставин доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про незаконність ухвали місцевого суду є безпідставними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 57, 82 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2016 року залишити без задоволення.

Увалу Менського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким виправними роботами залишити без зміни.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4