Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/244/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0006362 стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційними скаргами прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2015 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Горлівка Донецької області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
засуджена за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 заподіяну моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.
ВСТАНОВИЛА

Вироком суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, за таких обставин.
Так, 12.07.2015 року близько 01:00 год. ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась на п`ятому поверсі у приміщенні коридору будинку АДРЕСА_2 побачила раніше знайому ОСОБА_9 , з якою раптово, в ході сварки виникли неприязні стосунки.
Маючи та реалізовуючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці палицю, нанесла нею ОСОБА_9 один удар по голові зверху більше з правої сторони, один удар в область правого плеча зверху та один удар по правому плечу збоку, чим заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді синців в лобній ділянці голови справа, правому плечовому суглобі, правому плечі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 940 від 13.07.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок районного суду і закрити кримінальне провадження відносно її підзахисної, а також відмовити в задоволенні цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_9 . Свої вимоги захисник мотивує тим, що ОСОБА_8 пояснила суду, що конфлікт, який переріс у бійку, був між нею та донькою потерпілої ОСОБА_11 . В ході бійки вини тягали одна одну за волосся, махали руками, наносячи удари одна одній. Присутні в коридорі гуртожитку її син ОСОБА_12 , донька ОСОБА_13 та потерпіла намагалися їх розтягнути, щоб припинити бійку. При цьому її підзахисна припустила, що б`ючись з ОСОБА_14 , необережно та неумисно могла вдарити потерпілу, коли та втрутилась в бійку. Також, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 дали показання стосовно бійки між нею та донькою потерпілої ОСОБА_17 , однак про те що вона наносила удари полицею потерпілій говорить лише її донька ОСОБА_18 , яка є зацікавленою особою, і іі показання не можуть мати самостійного доказового значення. Крім того, в судовому засіданні потерпіла вказувала, що через деякий час вона чула від своїх знайомих, що ті бачили, як син потерпілої виходив з гуртожитку з сумкою, з якої нібито стирчала палиця. Ці показання ніяким чином перевірені не були ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду. Натомість, її підзахисна вказувала, що палиця, якою вона вдарила доньку потерпілої ОСОБА_19 до цього часу знаходиться в гуртожитку в коридорі, однак ця палиця вилучена не була, експертиза про можливість нанесення тілесних ушкоджень цією палицею потерпілій проведена не була. Щодо допиту свідка ОСОБА_15 , то захисник вважає, що свідчення в судовому засіданні він дав під тиском судді, який, всупереч вимогам кримінально-процесуального законодавства, завчасно послався на матеріали кримінального провадження та докази, зібрані під час досудового розслідування. Також суд, як на доказ умисного спричинення її підзахисною умисного легкого тілесного ушкодження послався на протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.07.2015 року, однак сам по собі протокол фіксує факт звернення потерпілої до правоохоронних органів з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень та ніяк не доводять умисел обвинуваченої. Крім того, висновок судово-медичного експерта є доказом лише ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, а не доказом наявності умислу на їх нанесення, хоча її підзахисна не заперечувала те, що вона могла під час бійки вдарити потерпілу. Тим самим відсутні докази наявності умислу у її підзахисної на умисне нанесення тілесних ушкоджень потерпілій. Крім того експерт у своєму висновку зазначив, що наявні тілесні ушкодження у потерпілої доступні до спричинення їх власноруч. Також критично потрібно відноситися до слідчих експериментів, оскільки ніхто не бачив, як її підзахисна била полицею. Що стосується цивільного позову, то захисник вважає, що позивач ОСОБА_9 не надала доказів в підтвердження своїх доводів про заподіяння їй моральної шкоди, та не зазначила, в чому саме полягає ця шкода. Також адвокат звертає увагу на те, що експертиза щодо визначення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, по даному кримінальному провадженню не проводилась.

В своїй апеляційній скарзі прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК України не передбачено вищого розміру штрафу. Таким чином мінімальний розмір штрафу при призначенні покарання є 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

А тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 413 КК України судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Разом з тим, прокурор у своїй апеляційній скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції допущено невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вислухавши прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та був не згоден з апеляційною скаргою захисника, потерпілу ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинувачену ОСОБА_8 винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується доказами, які суд першої інстанції дослідив під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка показала суду, що з обвинуваченою є сусідами, їх кімнати знаходяться через одну кімнату на одному поверсі гуртожитку. 12.07.2015 року близько 01.00 год. вона вийшла до туалету, а повертаючись зустріла сина обвинуваченої, який почав її словесно ображати та принижувати, на що вона відповіла «Ви не праві!». Після чого з кімнати вийшла ОСОБА_8 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння і неприязно висловлювалась. Вона останній почала робити зауваження, але ОСОБА_8 взяла із-за тумбочки палицю, якою вдарила її по голові, по ключиці, по передпліччю і палиця зламалася. Після чого її донька ОСОБА_20 викликала міліцію. Перед тим як приїхали працівники міліції, син обвинуваченої вийшов до коридору з сумкою в руках та виніс перебиту палицю. А вранці обвинувачена попросила у неї пробачення і зазначила, що нічого не пам`ятає, так як вживала алкоголь. До цього випадку конфліктів з ОСОБА_8 не мала, з іншими сусідами хороші відносини. До лікарні не зверталася, однак купувала лікарські препарати. Заявлену по цивільному позову моральну шкоду обґрунтовує тим, що в результаті протиправних дій обвинуваченої відчувала фізичний біль та моральні страждання, що виразилися в щиросердечних переживаннях у зв`язку з її побиттям, був порушений її нормальний спосіб життя, головних болях після заподіяння тілесних ушкоджень;
- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка вказала, що влітку 2015 року приблизно о 23:24 год. вона поверталася з роботи. Піднявшись на свій поверх, побачила сина обвинуваченої, який стояв біля вікна та попросив у неї підкурити, однак вона відмовила. Після чого, син обвинуваченої почав ображати її нецензурною лайкою. Цю розмову почули її мама, яка вийшла в коридор, після того як вона постукала в двері, та обвинувачена, яка на той час перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння. Почалася словесна суперечка між ними чотирма та двома доньками обвинуваченої. ОСОБА_8 схватила її за руку, потягла за волосся, на що вона вкусила обвинувачену і почалася бійка. Згодом, ОСОБА_8 схопила палицю схожу на держак для сапки чи лопати та накинулась на маму, якій нанесла удари по голови, плечу та передпліччю;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , згідно яких він з обвинуваченою та потерпілою перебуває в сусідських відносинах. В той день приблизно о 23:30 год. він разом з сином обвинуваченої - ОСОБА_12 стояв в коридорі біля своєї кімнати, коли останній у поряд приходящої дочки потерпілої ОСОБА_22 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, попрохав підпалити цигарку. Юлія почала його ображати нецензурними словами, на що отримала у відповідь теж саме, почалася суперечка. Згодом, з кімнати вийшла обвинувачена та попросила, щоб ОСОБА_18 зайшла до кімнати, але остання не бажала цього робити. Потім вийшла потерпіла для того, щоб забрати доньку до кімнати, перепалка продовжувалася. Почалася бійка. Він бачив, як ОСОБА_8 палкою нанесла удари потерпілій в область голови та плеча. Згодом викликали міліцію. На наступний день бачив потерпілу, яка мала синець на руці;
- висновком судово-медичного експерта № 940 від 12.07.2015 року, згідно якого у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців в лобній ділянці голови справа, правому плечовому суглобі, правому плечі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та утворилися від не менше як трьох травматичних впливів (т.1 а.с.12);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 в присутності понятих відтворила обставини спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_8 (т.1 а.с.13-15);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_20 в присутності двох понятих відтворила обставини спричинення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_8 (т.1, а.с.18-20);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_15 в присутності двох понятих відтворив обставини спричинення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_8 (т.1, а.с.24-25);
- висновком судово-медичного експерта № 1061/940 від 30.07.2015 року, згідно якого враховуючи локалізацію, взаєморозташування та морфологічну характеристику ушкоджень не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень і за обставин на які вказують потерпіла ОСОБА_9 в протоколі слідчого експерименту від 29.07.2015 року, свідок ОСОБА_20 в протоколі слідчого експерименту від 29.07.2015 року, свідок ОСОБА_15 в протоколі слідчого експерименту від 30.07.2015 року (т.1, а.с.27-28).
Дії обвинуваченої ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Апеляційні ствердження захисту щодо ненавмисного нанесення обвинуваченою ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, є такими, що не відповідають дійсності, оскільки свідок ОСОБА_15 підтвердив в судовому засіданні, що бачив, як обвинувачена палкою нанесла удари потерпілій в область голови та плеча. А тому, враховуючи кількість та характер тілесних ушкоджень, а саме те, що потерпілій було нанесено три удари, якими їй були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синців в лобній ділянці голови справа, правому плечовому суглобі, правому плечі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, колегія суддів приходить до висновку про неможливість нанесення зазначених тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_8 необережно та неумисно.

Будь-які докази тиску на свідка ОСОБА_15 з боку суду, під час його допиту в судовому засіданні відсутні, через що апеляційні доводи захисту в цій частині є необґрунтованими.

Також є безпідставними й апеляційні ствердження захисту про те, що слід критично відноситися до слідчих експериментів та висновку судово-медичного експерта у якому зазначено, що у потерпілої тілесні ушкодження доступні до спричинення їх власноруч, оскільки потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_15 категорично стверджували, що саме обвинувачена ОСОБА_8 спричинила вищевказані тілесні ушкодження.

Стягуючи з обвинуваченої на користь потерпілої моральну шкоду в розмірі 2000 грн. суд першої інстанції належним чином це обґрунтував, зокрема послався на те, що остання відчувала фізичний біль та моральні страждання, що виразилися в щиросердечних переживаннях у зв`язку з побиттям, порушенням її нормального способу життя й життєвих зв`язків, втрачання можливості вести звичний спосіб життя.

Тому, за вказаних обставин підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не має.

Однак, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції не врахував вимоги ч. 2 ст. 53 КК України, відповідно до яких розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та помилково призначив останній покарання, яке є нижчим від найнижчої межі.

Тому, з урахуванням викладених обставин, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 стосовно того, що судом не враховано вимоги ч ч. 2 ст. 53 КК України, оскільки мінімальний розмір штрафу складає тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, через що вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2015 року, в частині призначення покарання ОСОБА_8 підлягає скасуванню на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, з ухваленням нового вироку, яким останній необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн., задовольнивши, тим самим, апеляційну скаргу прокурора частково.
При цьому слід звернути увагу на те, що хоча прокурор у своїй апеляційній скарзі і зазначає про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, однак він не обґрунтовує в чому саме полягає ця невідповідність.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , в частині призначення їй покарання, скасувати.
Призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
В решті вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4