АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1296/16 Головуючий
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова 17 березня 2016 року, відповідно до якого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, неодружений з середньою спеціальною освітою, раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у тому, що 17 жовтня 2015 року близько 20-00 години, він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 , під час сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та його сестрою ОСОБА_10 , маючи умисел на спричинення смерті останньої, наніс один удар ножем в область грудної клітини зліва, чим спричинив колото-різане поранення, що проникає в плевральну порожнину та супроводжується лівобічним гемопневмотораксом, яке є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя. Після цього ОСОБА_8 забрав ніж та вийшов з квартири, вважаючи свій умисел доведеним до кінця. Але потерпіла зателефонувала на станцію «швидкої допомоги» і була госпіталізована до медичного закладу, де їй було надано медичну допомогу і її життя було врятовано.

Таким чином, ОСОБА_8 не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що від нього не залежали.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений просить, по суті, вирок скасувати, а по справі призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, оскільки в нього не було умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 ;

- прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість покарання, посилаючись на те, що суд не врахував, що обвинувачений скоїв умисний особливо тяжкий злочин проти особи, негативно характеризується за місцем проживання, не працює, злочин скоїв у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, що обтяжує покарання, вину не визнав, що вказує на відсутність каяття у вчиненому злочині, та вказує на його суспільну небезпечність і не бажання ставати на шлях виправлення, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України 9 років позбавлення волі.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 повернуто апелянту на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні і обвинуваченого, захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого і заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілої, колегія суддів зазначає про таке.

Положення п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачають, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою поруч з іншим зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення.

Обвинувачення в редакції, сформульованій судом, є суперечливим, оскільки, як слідує зі змісту вироку, ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення смерті ОСОБА_10 , наніс їй побутовим ножем один удар в область грудної клітини зліва, чим спричинив колото-різане поранення, що проникає у плевральну порожнину та супроводжується лівобічним гемопневмотораксом, яке є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя. Після цього ОСОБА_8 забрав ніж та вийшов з квартири, вважаючи свій умисел доведеним до кінця. Але потерпіла зателефонувала на станцію «швидкої допомоги» і була госпіталізована до медичного закладу, де їй було надано медичну допомогу і її життя було врятовано.

Таким чином, ОСОБА_8 не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що від нього не залежали.

З наведеного вбачається, що наслідки, які настали в результаті дій ОСОБА_8 завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, суперечать його умислу на спричинення їй смерті, який він вважав доведеним до кінця, а тому сформульоване судом обвинувачення є неконкретним, таким, що порушує право обвинуваченого на захист.

Порушення положень зазначеної норми КПК України є істотними, такими, що в силу ч. 1 ст. 412 КПК України, перешкоджали суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Тому, враховуючи викладене та положення ст. 7 КПК України щодо загальних засад кримінального провадження, до яких відноситься і забезпечення права на захист, колегія суддів скасовує вирок суду відносно ОСОБА_8 і, з огляду на підстави скасування, призначає новий розгляд у судді першої інстанції, в процесі якого необхідно перевірити доводи обвинуваченого щодо кваліфікації його дії.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо скасування вироку і призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, слід зазначити, що відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, колегія суддів не вправі вирішувати наперед питання про застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

За таких обставин кожна з апеляційних скарг, обвинуваченого і прокурора, підлягають задоволенню частково.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає його особі, тяжкості діянь, у вчиненні яких він обвинувачується, позбавляють можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема ухилитись від суду, а тому слід дійти висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу тримання під вартою, раніше обраного відносно обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишити раніше обрану тримання під вартою.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, тобто до 6 серпня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: