Справа № 201/8777/16-к
Провадження № 1-кс/201/5484/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 12 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000110, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 січня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000110.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято фактично без проведення належного досудового розслідування.

Скаржник у судовому засіданні просила скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.

Представник Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та прокурор у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином. До суду було надано матеріали кримінального провадження № 0000110.

Суд, вислухавши думку скаржника, а також безпосередньо дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування № 0000110, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою старшого слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 12 квітня 2016 року було закрито кримінальне провадження № 0000110 від 21.01.2013, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінального процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 12.04.2016 не містить належного обґрунтування прийняття такого рішення.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 12.04.2016 висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, слідчий обґрунтував тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про скоєння даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 . Проте суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві ОСОБА_3 та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності, не досліджено і не перевірено тих обставин, про які вказував заявник.

Про необґрунтованість постанови слідчого поліції від 12 квітня 2016 року також свідчить те, що оскаржувана постанова не містить аналізу та належної оцінки здобутим під час досудового розслідування доказам.

Зокрема, апеляційним судом Дніпропетровської області ухвалою від 09 вересня 2015 року було скасовано попередню постанову про закриття кримінального провадження та указано на необхідність усунення протирічь допущених слідчим при винесенні постанови. Проте ці протиріччя у ході подальшого досудового розслідування не встановлено та в оскаржуваній постанові не усунуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000110, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 12 квітня 2016 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 12 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000110, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 січня 2013 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000110, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 січня 2013 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, направити до Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1