Справа № 420/2166/15-к
Провадження № 11-сс/782/54/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 березня 2016 року колегія суддів апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Радгоспне Новопсковського району Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у буд. АДРЕСА_1 ,

на ухвалу слідчого судді Новопсковського районного суду Луганської області від 08.02.2016 року про задоволення клопотання слідчого та обрання ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000242 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого Новопсковського відділу поліції ГУ НП України в Луганській області ОСОБА_8 та обрано запобіжний захід підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 27 560 гривень.

Органи досудового слідства підозрюють ОСОБА_7 у вчиненні наприкінці січня 2015 року приблизно о 23 годині за попередньою змовою з ОСОБА_9 таємного викрадення чужого майна, а саме велосипеда «Челленджер» та каністри з бензином, з буд. АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 , на суму 3 549 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Посилається на те, що зазначені слідчим суддею ризики відсутні.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_7 повністю визнає свою вину, не мав на меті переховуватися від слідства, а працював вахтовим методом у Росії і про те, що його оголошено в розшук дізнався після повернення додому. Після чого сам попрохав знайому повідомити поліцію про його місце перебування.

Наразі допитані всі свідки, отже, підозрюваний не може вплинути на них.

ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, завдана злочином матеріальна шкода повністю відшкодована, підозрюваний хоча і досяг повноліття, але є особою молодого віку і тримання під вартою може негативно вплинути на його психологічний розвиток.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та надали аналогічні її змісту пояснення; прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, що зашкодять інтересам розслідування та судового розгляду кримінальної справи. Зокрема, такими є зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України ризик переховування та ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі зазначені в ст.178 КПК України обставини, що стосуються особи підозрюваного та вчиненого кримінального правопорушення.

Дані вимоги закону слідчим суддею виконані не в повній мірі.

Слідчий суддя, належним чином дослідив обставини, наведені в клопотанні слідчого, і цілком вірно дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, обґрунтувавши свої висновки посиланням на вагомість наданих слідством доказів, зокрема, на протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 , показання свідків, результати слідчого експерименту та проведення впізнань предмету, тощо.

Також слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність передбаченого ст.177 КПК України ризику переховування від органів досудового слідства та суду.

Про наявність даного ризику свідчить та обставина, що підозрюваний після оголошення у розшук виїхав до Росії, де знаходився понад рік.

Слідчим суддею також правильно враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має роботи за місцем проживання.

Разом з тим, доказів наявності ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків, слідчому судді не було надано і його висновки про наявність зазначених ризиків колегія суддів вважає хибними.

Натомість, слідчий суддя не врахував, що наразі ОСОБА_7 повністю визнає свою вину, матеріальна шкода, завдана злочином, відшкодована повністю, свідки допитані і впливати на них підозрюваний можливості не має. За місцем проживання ОСОБА_7 має сім`ю батьків та сестру, є особою молодого віку, яка раніше не судима і не знаходилась в місцях позбавлення волі.

Враховуючи наведене, колегія суддів, вважає, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик його переховування від органів досудового слідства і суду, проте не доведено недостатності застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цьому ризику.
Невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, аніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких умов колегія суддів вважає, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, де він зареєстрований, тобто с.Ганусівка Новопсковського району Луганської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Керуючись статтями 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новопсковського районного суду Луганської області від 08.02.2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому СВ Новопсковського відділу поліції ГУНП України в Луганській області ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрати підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зобов`язати підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 виконувати наступні обов`язки:

не відлучатися із с.Ганусівка Новопсковського району Луганської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти негайно.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

__________________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3