Справа № 405/5033/16-к
1-кп/405/195/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0000057 у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Мешканець м. Умань Черкаської області ОСОБА_5 , не маючи відповідних дозволів (ліцензій) на реалізацію підакцизних товарів, а також не маючи права на здійснення такої діяльності, діючи з прямим умислом, з метою отримання незаконного та не контрольованого прибутку, здійснював придбання з метою збуту, транспортування з цією метою та збут незаконно виготовленого спирту етилового мешканцям по всій території України.
Так, протягом 2016 року, точна дата досудовим розслідуванням та судом не встановлена, по 30.04.2016 року ОСОБА_5 періодично, будучи охоплений єдиним умислом, приймав замовлення у невстановлених досудовим розслідуванням і судом осіб на транспортування незаконно виготовленого спирту етилового, придбавав зазначений спирт з метою збуту та здійснював незаконне транспортування недоброякісного спирту етилового з цією метою.
Придбаний ОСОБА_5 для транспортування з метою збуту незаконно виготовлений спирт етиловий не відповідав вимогам ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої:
- споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.
- інформація про продукцію повинна містити:
1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;
2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція;
3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об`єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт;
4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами;
5) позначку про наявність у її складі генетично модифікованих компонентів;
6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;
7) дату виготовлення;
8) відомості про умови зберігання;
9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця);
10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;
11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;
12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.
- стосовно продукції, яка підлягає обов`язковій сертифікації, споживачеві повинна надаватись інформація про її сертифікацію.
- стосовно продукції, яка за певних умов може бути небезпечною для життя, здоров`я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, виробник (виконавець, продавець) зобов`язаний довести до відома споживача інформацію про таку продукцію і можливі наслідки її споживання (використання).
Тобто, зазначена продукція мала явні ознаки незаконного її виготовлення.
В подальшому ОСОБА_5 , не маючи відповідного дозволу на реалізацію підакцизних товарів ліцензії на оптову та роздрібну торгівлю підакцизними товарами, а також не маючи права на здійснення такої діяльності, цілком усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснював транспортування незаконно виготовленого спирту етилового, з метою збуту, на вантажному автомобілі «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , на якому працював водієм у непоставленого до відому про протиправність своїх дій ОСОБА_7 , відповідно до замовлень щодо здійснення транспортування таких товарів, які надходили ОСОБА_5 та збував його шляхом відвантаження невстановленим досудовим розслідуванням та судом особам, відповідно до таких замовлень.
Таким чином, ОСОБА_5 протягом 2016 року по 30.04.2016 року, точний час досудовим розслідуванням та судом не встановлено, будучи охоплений єдиним умислом, періодично незаконно придбавав, транспортував з метою збуту та збував спирт етиловий мешканцям по всій території України.
29.04.2015 року ОСОБА_5 , не маючи відповідних дозволів, на замовлення невстановленої досудовим розслідуванням та судом особи на ім`я ОСОБА_8 у період з 19-00 до 21-20 години в смт. Чуднів Житомирської області завантажився шляхом переливання з автоцистерни постачальника до призначених для перевезення рідини контейнерів, якими обладнаний напівпричіп його автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , а таким чином придбав незаконно виготовлений спирт етиловий та здійснив його транспортування на вказаному вантажному автомобілі, з метою збуту невстановленій досудовим розслідуванням та судом особі на території колишнього заводу «СЕЗ» в м. Кіровограді.
30.04.2016 року в ході слідування до обумовленого місця відвантаження працівниками податкової міліції на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда, на автомобільній парковці біля автозаправки «БРСМ нафта» за адресою: Черкаська область, м. Умань, Ленінградське шосе, 21, проведено обшук напівпричепу, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено: спирт етиловий у кількості близько 33 000 літрів; мобільний телефон марки «Nokia», 1 шт., який використовувався ОСОБА_5 .
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №432 від 14.06.2016 року, проведеної експертом Кіровоградського НДЕКЦ МВС України, надані на дослідження рідини, вилучені в ході обшуку напівпричепу, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 (об`єкти №5-8) є спиртом етиловим, який за своїми фізико-хімічними показниками міцності та органолептичними показниками (наявність сторонніх включень) не відповідає показникам ДСТУ 4221:2003. «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови.».
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 порушив вимоги нормативних документів, а саме:
1. Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме:
- ст. 8, згідно якої виробники алкогольних напоїв підлягають обов`язковій атестації на відповідність вимогам, що встановлені чинними законодавчими актами України щодо забезпечення життя та здоров`я людей, охорони навколишнього природного середовища, повного технологічного циклу виробництва коньяку, алкогольних напоїв за коньячною технологією і тютюнових виробів, а також відповідність санітарним, пожежним, екологічним нормам і правилам
- ст. 9, згідно якої виготовлення спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів повинно відповідати затвердженим та зареєстрованим у встановленому законодавством порядку нормативним документам, стандартам України та міжнародним стандартам;
- ст. 10, згідно якої, спирт етиловий, коньячний та плодовий, алкогольні напої та тютюнові вироби підлягають обов`язковій сертифікації в порядку та в строки, передбачені законодавством;
- ст. 15, згідно якої роздрібна торгівля алкогольними напоями може здійснюватися суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, в тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензій;
- ст. 15-3, згідно якої забороняється продаж алкогольних напоїв з рук та у не визначених для цього місцях торгівлі.
2. Закону України «Про захист прав споживачів» а саме: ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої:
- споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.
- інформація про продукцію повинна містити:
1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;
2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція;
3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об`єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт;
4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами;
5) позначку про наявність у її складі генетично модифікованих компонентів;
6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;
7) дату виготовлення;
8) відомості про умови зберігання;
9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця);
10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;
11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;
12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування;
- стосовно продукції, яка підлягає обов`язковій сертифікації, споживачеві повинна надаватись інформація про її сертифікацію;
- стосовно продукції, яка за певних умов може бути небезпечною для життя, здоров`я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, виробник (виконавець, продавець) зобов`язаний довести до відома споживача інформацію про таку продукцію і можливі наслідки її споживання (використання).
3. Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів», а саме:
- ст. 4, згідно якої забороняється виготовляти, ввозити, реалізовувати, використовувати в оптовій чи роздрібній торгівлі, громадському харчуванні неякісні, небезпечні для здоров`я та життя людини або фальсифіковані харчові продукти, продовольчу сировину і супутні матеріали;
- ст. 5, згідно якої будь-який харчовий продукт, продовольча сировина і супутні матеріали не можуть бути ввезені, виготовлені, передані на реалізацію, реалізовані або використані іншим чином без документального підтвердження їх якості та безпеки.
4. Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», а саме:
- ст. 13, згідно якої діяльність пов`язана з потенційною небезпекою для здоров`я людей, підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законодавством, та до таких видів діяльності належить виробництво алкогольних напоїв;
- ст. 14, згідно якої продукція, на яку в державних стандартах та в інших нормативно-технічних документах є вимоги щодо безпеки для здоров`я і життя населення, підлягає обов`язковій сертифікації;
- ст. 17 , згідно якої громадяни, які виробляють, зберігають, транспортують чи реалізують продукти харчування і продовольчу сировину, несуть відповідальність за їх безпеку для здоров`я і життя населення, відповідність вимогам санітарних норм.
5. Закону України «Про підтвердження відповідності», а саме:
- ст. 13 «Обов`язки виробників та постачальників продукції, яка підлягає підтвердженню відповідності в законодавчо регульованій сфері»:
Виробник зобов`язаний:
- сприяти проведенню всіх процедур підтвердження відповідності, встановлених для конкретного виду продукції;
- наносити на продукцію національний знак відповідності в законодавчо регульованій сфері;
- компенсувати споживачам продукції завдані їм збитки в разі виявлення невідповідності продукції вимогам, зазначеним у декларації про відповідність та/або сертифікаті відповідності чи свідоцтві про визнання відповідності;
- надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція;
- супроводжувати продукцію декларацією про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції;
- надавати на вмотивовану вимогу органів, яким відповідно до законів України належать повноваження щодо перевірки якості та безпеки продукції, завірені виробником або імпортером копії сертифікатів відповідності або свідоцтв про визнання відповідності та/або декларації про відповідність, якщо її наявність у виробника передбачена технічним регламентом на відповідний вид продукції.
Постачальник зобов`язаний:
- реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності;
- припиняти реалізацію продукції, якщо вона не відповідає вимогам нормативних документів, зазначеним у декларації про відповідність або у сертифікаті відповідності чи свідоцтві про визнання відповідності.
6. Рішення Конституційного Суду України №8-рп/2004 по справі №1-16/2004 від 31.03.2004 року, яким визнано, що відповідає Конституції України (є конституційним), Указ Президента України "Про заходи щодо запровадження державної монополії у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" №1234 від 27.12.2002 року.
7. Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» №1234/2002 від 27.12.2002 року щодо:
- затвердження порядку визначення виробників і споживачів спирту, що мають право на його замовлення, виробництво та використання, з обов`язковою їх реєстрацією;
- введення щорічного завчасного подання споживачами спирту замовлень на придбання спирту в наступному році з обґрунтуванням потреб у ньому, напрямів і способів його використання, а також подання виробниками спирту замовлень на виробництво спирту в наступному році з обґрунтуванням передбачуваних обсягів виробництва спирту, що підтверджуються наявними виробничими потужностями, відповідними документами про атестацію виробництва та сертифікацію продукції;
- визначення порядку обов`язкової перевірки достовірності даних, що подаються виробниками і споживачами спирту для обґрунтування замовлень на придбання та виробництво спирту, в тому числі щодо напрямів і способів його використання;
- визначення резерву спирту з урахуванням кон`юнктури ринку продукції, яка виробляється з використанням спирту;
- формування на основі обґрунтованих замовлень на виробництво та споживання спирту взаємоузгоджених квот на виробництво та споживання спирту з урахуванням його резерву;
- складання і затвердження щорічного балансу виробництва та споживання спирту на основі сформованих квот на виробництво та споживання спирту, а також резерву спирту;
- розподілу квоти на споживання спирту на підставі поданих споживачами замовлень шляхом установлення щоквартальних лімітів на його отримання;
- розподілу на конкурсних умовах квоти на виробництво спирту на підставі поданих виробниками замовлень з урахуванням стану їх розрахунків із державним бюджетом, Пенсійним фондом України та станом розрахунків із виплати заробітної плати;
- заборони реалізації спирту, призначеного (замовленого) для експорту, на внутрішньому ринку України;
- введення наскрізної нумерації акцизних марок для алкогольних напоїв і тютюнових виробів із використанням індексу регіону України, в якому вироблена ця продукція, та обов`язкового захисту цих акцизних марок голографічними захисними елементами, виробник яких визначається в установленому порядку на конкурсних засадах.
8. Декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію» №46-93 від 10.05.1993 року, а саме: ст. 15«Обов`язкова сертифікація»:
- сертифікація на відповідність обов`язковим вимогам нормативних документів проводиться виключно в державній системі сертифікації;
- обов`язкова сертифікація в усіх випадках повинна включати перевірку та випробування продукції для визначення її характеристик і подальший державний технічний нагляд за сертифікованою продукцією;
- випробування з метою обов`язкової сертифікації повинні проводитися акредитованими випробувальними лабораторіями (центрами) методами, які визначені відповідними нормативними документами, а за відсутності цих документів - методами, що визначаються органом з сертифікації чи органом, який виконує його функції. Результати випробувань, проведених зазначеними лабораторіями (центрами), у подальшому не потребують підтвердження іншими акредитованими випробувальними лабораторіями (центрами). Повторні випробування за визначеними характеристиками цієї продукції не проводяться, крім випадків, коли відповідно до законодавства встановлена недостовірність результатів випробувань. Сертифікації продовольчої сировини та харчових продуктів тваринного походження здійснюються після проведення ветеринарно-санітарної експертизи та видачі відповідних ветеринарних документів.
9. Національного стандарту України ДТСУ 4221:2003 Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови, чинного з 01.10.2004 року, а саме:
- обов`язкові вимоги до якості продукції, що забезпечують її нешкідливість або небезпечність для життя і майна населення, охорони навколишнього середовища, викладені в п.п. 4.1.3, 4.1.4, 4.1.6, 4.1.7 та розділі 5;
- п.п. 4.3.3 п. 4.3 ст. 4 Загальні технічні умови у відповідності з яким передбачено, що спирт можна розливати також в каністри, згідно з чинними нормативними документами, виготовлені з матеріалів, дозволених Міністерством охорони здоров`я для контакту з продуктом цього виду.
10. Національного стандарту України ДСТУ 4256:2003 «Горілка та напої лікеро-горілчані, чинного з 01.10.2004 року, а саме:
- п.п. 4.1.1 4.1.6. п.п.4.1 Характеристики ст. 4 Загальні технічні характеристики, згідно яких горілки і горілки особливі потрібно виробляти відповідно до вимог цього стандарту за технологічним регламентом, технологічною інструкцією і рецептурами з дотримуванням санітарних норм і правил, які затверджені за встановленим порядком, за органолептичними та фізико-хімічними показниками повинні відповідати вимогам даного стандарту;
- п.п. 4.2.1 п. 4.2 Вимоги до сировини та матеріалів ст. 4 Загальні технічні характеристики, у відповідності з яким для готування горілок і горілок особливих застосовують: спирт етиловий ректифікований згідно з ДТСУ 4221; воду питну згідно з ГОСТ 2874, підготовлену, з показниками згідно з технологічним регламентом; цукор-пісок рафінований і цукор-рафінад згідно з ДТСУ 2213 (ГОСТ 22); натрій двовуглекислий (бікарбонат) згідно з ГОСТ 2156; натрій лимоннокислий згідно з чинними нормативними документами, ванілін згідно з ГОСТ 16599;фруктозу згідно з чинними нормативними документами; кислоту оцтову лісохімічну харчову згідно з ГОСТ 908; кислоту лимонну харчову згідно з ГОСТ 908; олії ефірні, харчові, ароматні добавки та інші продукти, дозволені для використовування в лікеро-горілчаному виробництві Міністерством охорони здоров`я (далі МОЗ) України; інші сорбційні матеріали, дозволені для обробки води та водно-спиртових сумішей у лікеро-горілчаному виробництві МОЗ України; закупорювальні матеріали згідно з чинними нормативними документами, дозволені для використання в лікеро-горілчаному виробництві МОЗ України;
- п.п. 4.3.1 п. 4.3 Пакування ст.4 Загальні технічні вимоги, згідно якого горілки і горілки особливі розливають в пляшки згідно з ГОСТ 10117, ГОСТ 26586, і інший скляний, порцеляновий і фаянсовий сувенірний посуд для харчових згідно з чинними нормативними документами, дозволений до використання МОЗ України та хімічно стійку для цього виду продукції тару;
- п.п. 4.3.4 п. 4.3 Пакування ст.4 Загальні технічні вимоги, згідно з яким, пляшки з горілками і горілками особливими повинні бути закупорені герметично і не протікати під час перевертання;
- п.п. 4.4.1 п. 4.4 Маркування ст.4 Загальні технічні вимоги, згідно з яким кожна пляшка з горілкою і горілкою особливою повинна бути художньо оформлена з обов`язковим нанесенням маркування в доступній для споживача формі відповідно до чинного законодавства України державною мовою із зазначенням інформації про: загальну та власну назву напою; знак для товарів та послуг; назву та адресу виробника і місце виготовлення напою; склад напою: вказують сорт етилового спирту згідно з рецептурою напою, а також назву основних інгредієнтів та харчових добавок, які впливають на смак та аромат напою; вміст етилового спирту, % об; номінальну місткість пляшки, дм. куб.; штриховий код; дату виготовлення напою і термін придатності до споживання;
- п. 10.1 ст. 10 Гарантії виробника, згідно вимог якого виробник гарантує відповідність горілок і горілок особливих вимогам цього стандарту.
11. Постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом №1266 від 29.08.2002 року, якою визначено що:
- відвантаження спирту етилового з акцизного складу здійснюється на підставі дозволу, виданого уповноваженим представником органу державної податкової служби на цьому складі;
- розрахунки за спирт та фракцію головну етилового спирту здійснюються виключно у безготівковій формі через установи банків безпосередньо покупцем;
- на відпущений спирт, незалежно від напрямів його використання, постачальником заповнюється товарно-транспортна накладна, а у разі транспортування спирту автомобільним видом транспорту - спеціальна товарно-транспортна накладна встановлених зразків, що є документами суворої звітності;
- транспортування спирту здійснюється відповідно до вимог законодавства з питань перевезення небезпечних вантажів;
- транспортування спирту етилового, коньячного і плодового здійснюється за умови обов`язкового попереднього інформування органів державної податкової служби у супроводженні її представників та відповідно до вимог законодавства з питань перевезення небезпечних вантажів;
- забороняється транспортування спирту без товарно-транспортних накладних.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями скоїв незаконне придбання з метою збуту, транспортування з цією метою, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів (спирту етилового), тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 30 червня 2016 року між начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000057, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку. Відповідно до зазначеної угоди підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, розкрив механізм вчинення ним злочину і зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі підозри; беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри у судовому провадженні; співпрацювати з правоохоронними органами та безперешкодно сприяти у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, у разі наявності відомих достовірних даних про таких осіб, а також повідомити про вчинення ними інших кримінальних правопорушень; сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин кримінальних правопорушень, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень; з`являтись за викликом до органів досудового розслідування та суду. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 204 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Після роз`яснення йому прав та особливостей оскарження в апеляційному та касаційному порядку вироків на підставі угоди, наслідків затвердження угоди про визнання винуватості, характеру обвинувачення, виду покарання, пояснив, що усвідомлює обмеження права оскарження вироку і що затвердження угоди призведе до відмови від здійснення деяких процесуальних прав, розуміє характер обвинувачення, вид покарання за угодою. При укладенні угоди він діяв добровільно, будь-якого впливу для укладення угоди на нього не здійснювалося. Наполягав на затвердженні угоди.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні наполягала на затвердженні угоди і просила призначити покарання, погоджене в угоді.
Суд, заслухавши думку прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає встановленим наступне.
Укладання угоди про визнання винуватості є добровільним. При цьому обвинуваченому було роз`яснено і суд впевнився в тому, що він розуміє свої права у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд, перевіривши угоду на відповідність Кримінальному процесуальному кодексу України, дійшов висновку, що вона відповідає закону. Угода складена в присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , якою перевірено достовірність змісту даної угоди та її відповідність волевиявленню підозрюваного ОСОБА_5 . Судом не встановлено визначених частиною 7 статті 474 КПК України підстав для відмови в затвердженні угоди, а саме не встановлено, що: умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що виразилися в незаконному придбанні з метою збуту, транспортуванні з цією метою, а також збуті незаконно виготовлених підакцизних товарів (спирту етилового). Зазначені дії вірно кваліфікуються за ч. 1 ст. 204 КК України і відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України в даному випадку угода про визнання винуватості може бути укладена.
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме пропонується у межах встановлених в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 судимостей не має, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.
За таких обставин, зазначена угода підлягає затвердженню і підлягає призначенню покарання, узгоджене сторонами угоди.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Витрати на проведення експертиз в даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 474-475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 червня 2016 року між начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000057, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази по справі, а саме:
?спирт етиловий у кількості близько 33 000 літрів, вилучений 30.04.2016 року під час обшуку напівпричепу, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , що був розташований на автомобільній парковці біля автозаправки «БРСМ нафта» за адресою: Черкаська область, м. Умань, Ленінградське шосе, 21, який переданий на відповідальне зберігання спеціалізованому підприємству ТОВ «Олександрія БЛіГ» за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Коваленка, 32 після набрання вироком законної сили знищити;
?мобільний телефон марки «Nokia», вилучений 30.04.2016 року під час обшуку напівпричепу, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;
?об`єкти дослідження (об`єкти № 5-8) за результатами проведення судово-хімічної експертизи Кіровоградського НДЕКЦ МВС України №432 від 14.06.2016 року - експериментальні зразки зі слідовими залишками рідини, які зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області після набрання вироком законної сили знищити;
?диски, за результатами негласних слідчих (розшукових) дій, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000057.
Виконання вироку в частині речових доказів покласти на СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1