УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача ОСОБА_9,
суддів ОСОБА_10 і ОСОБА_11,

розглянувши у судовому засіданні 12 травня 2016 року в м. Києві заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2013 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

26 квітня 2016 року до Верховного Суду України надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2013 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 400-12 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року) в редакції Закону України № 2453-VI від 7 липня 2010 року.

Із заяви, доданих до неї копій судових рішень вбачається наступне.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року ОСОБА_4 засуджено за частиною третьою статті 191 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців із позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади на строк 2 роки; за частиною другою статті 15, частиною третьою статті 368 КК (в редакції від 5 квітня 2001 року) із застосуванням частини першої статті 69 КК - на строк 5 років із позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади на строк 3 роки із застосуванням частини другої статті 69 КК без конфіскації майна.

На підставі статті 70 КК ОСОБА_4 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади на строк 3 роки.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2013 року вирок щодо ОСОБА_4, залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2013 року судові рішення, постановлені щодо ОСОБА_4 залишені без зміни.

У заяві заявник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь, а саме статті 368 КК в частині застосування кваліфікуючої ознаки цього злочину - вимагання хабара, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить зазначену ухвалу суду касаційної інстанції скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду касаційної інстанції.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 надав копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до пункту 15 Розділу ХІ «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у кримінальних справах подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, тобто за нормами КПК 1960 року.

Згідно зі статтею 400-11 КПК 1960 року Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначений статтею 400 -12 КПК 1960 року. Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закон щодо подібних суспільно небезпечних діянь (крім питань призначення покарання, звільнення від покарання та від кримінальної відповідальності), що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Як убачається з наданих копій судових рішень щодо ОСОБА_4, його засуджено за частиною другою статті 15 і частиною третьою статті 368 КК в редакції Закону України № 2341- III від 5 квітня 2001 року. Цією нормою встановлена кримінальна відповідальність за одержання хабара з кваліфікуючими ознаками цього злочину - одержання хабара в особливо великому розмірі та службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище (частина третя статті 368 КК).

З наданої для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2016 року видно, що ОСОБУ 6 також було засуджено за частиною третьою статті 368 КК, однак в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1698-VII від 14 жовтня 2014 року. Вказаною нормою встановлена кримінальна відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою. Кримінально караним за частиною третьою цієї статті є діяння, передбачене частиною першою або другою цієї статті, предметом якого була неправомірна вигода у великому розмірі, або вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або за попередньою змовою групою осіб, або повторно, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Порівняння цих двох норм кримінального закону дає підстави для висновку, що однаковим у них є тільки нумерація в КК, але вони істотно різняться між собою за критеріями визначення предмету, суб'єкту злочину, наявністю/відсутністю кваліфікуючих ознак та встановленими санкціями. Так, поняття «хабар» є більш вузьким порівняно з поняттям «неправомірна вигода». Предметом злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК в редакції Закону України № 2341- III від 5 квітня 2001 року (за якою засуджено заявника), є одержання хабара в особливо великому розмірі, а суб'єктом цього злочину може бути тільки службова особа, яка займає особливо відповідальне становище. Порівняно із зазначеною правовою нормою законодавцем застосовані інші критерії для визначення предмету та суб'єкту злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1698-VII від 14 жовтня 2014 року, а саме, предметом цього злочину є неправомірна вигода у великому розмірі, або вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, та передбачені такі кваліфікуючі ознаки, як вчинення діяння за попередньою змовою групою осіб, або повторно, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди. Таких кваліфікуючих ознак немає в структурі норми закону в попередній редакції.

Отже в оспореному та порівнюваному рішенні застосовані різні норми кримінального закону.

Крім того, вимагання хабара ОСОБА_4 сформульовано у вироку як викладення фактичних обставин справи, а не як застосування кваліфікуючої ознаки злочину, з огляду на відсутність такої в диспозиції частини третьої статті 368 КК в редакції Закону України № 2341- III від 5 квітня 2001 року. Перевірка ж правильності чи неправильності встановлення судами факту фактичних обставин справи знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду України.

З поданого для порівняння судового рішення суду касаційної інстанції вбачається, що цим судом з вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду була виключена саме кваліфікуюча ознака злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК (в редакції Закону України № 1698-VII від 14 жовтня 2014 року),- одержання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням.

За таких обставин наведені засудженим у заяві дані не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь, а саме частини третьої статті 368 КК в частині застосування кваліфікуючої ознаки цього злочину - вимагання хабара, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана ОСОБА_4 заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2013 року щодо нього є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтею 451 КПК,

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2013 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11