Справа № 367/3160/16-к
УХВАЛА
08 квітня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,-
в с т а н о в и в:
Прокурора Ірпінського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням у якому просить накласти арешт на земельну ділянку, що знаходиться в мікрорайонні «Стоянка», площею 3,0 га за адресою: адресу: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Княгині Ольги, 1 з кадастровим номером :01:174:0108.
В обґрунтування зазначеного клопотання прокурор посилається на те, що посадовими особами Ірпінської міської ради Київської області в 2008 році в супереч вимог ст.19 Конституції України, ст.ст. 21,22, 84 та п.12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України №1279 від 17.11.1997, зловживаючи службовим становищем надали в оренду МП «Споруда», земельну ділянку, сільськогосподарського призначення (рілля), що знаходиться за межами міста Ірпінь, площею 3,0 га в м. Ірпені, мікрорайон «Стоянка» без сплати втрат сільськогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню для будівництва котеджного комплексу та організації зони відпочинку, чим спричинили шкоду у сумі нормативно грошової оцінки землі.

Відомості про встановлення (зміну) меж адміністративно-територіальних одиниць вносяться до Державного земельного кадастру. Відомості про встановленні (змінені) межі адміністративно-територіальних одиниць зазначаються у витязі з Державного земельного кадастру, який безоплатно видається відповідній сільській, селищній, міській, районній, обласній раді.

Рішенням виконкому Київської обласної ради Трудящих від 28.01.1968 року №791 затверджено адміністративні межі міських (селищних) Рад депутатів трудящих Київської області, в тому числі матеріали опису адміністративних меж міста Ірпеня. У 1991 році на виконання Постанови Верховної Ради Української РСР «Про земельну реформу» №563-ХІІ від 18.12.1990 було проведено інвентаризацію земель Київської області та Ірпінського регіону зокрема, в результаті якої залишилися картографічні матеріали, але без каталогів координат дирекцій них кутів та довжини ліній між ними.

Крім того, державним підприємством «Київській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виготовлено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Ірпеня Київської області.

Відповідно до планово-картографічних матеріалів проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Ірпеня Київської області існуюча площа міста Ірпеня складає 1720,0 га, а проектна площа складає 3705,1 га.

Вищезазначена проектна документація на даний час не затверджена в установленому законом порядку, але за результатами її розробки виготовлено ряд картографічних матеріалів, згідно яких межа міста Ірпеня та території Ірпінської міської ради співпадають з тими, що були встановлені в 1968 році.

Відповідно до листа управління держгеокадастру в місті Ірпені Київської області від 07.04.2016, земельна ділянка з кадастровим номером :01:174:0108 розташована поза межами населеного пункту міста Ірпінь.

Крім того, в матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП ІБЦ «Споруда» для будівництва котеджного комплексу наявна довідка відділу земельних ресурсів від 26.10.2007 за №5412 про правовий статус земельної ділянки в якій зазначено, що згідно форми 2-зем, зазначена земельна ділянка, обліковується до розмежувань земель державної та комунальної власності, як землі державної власності.

Таким чином, при прийнятті спірного рішення Ірпінською міською радою Київської області допрошено порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.ст. 21,22, 84,173 та п.12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Положеннями ч.2 ст.170 КПК України, передбачено, що слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України, а саме якщо вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Підставою для накладення арешту на земельні ділянки є наявність достатніх підстав вважати, що земельні ділянки є доказом злочину та безпосереднім предметом кримінального правопорушення, дії невстановлених досудовим розслідуванням осіб спрямовані на їх відчуження з метою уникнення кримінальної відповідальності, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні та використання інституту добросовісного набувача.

На підставі викладеного метою накладення арешту на земельні ділянки є встановлення заборони відчуження земельних ділянок, що в ході досудового розслідування може призвести до втрати, використання, перетворення, передачі, відчуження земельних ділянок та неможливість звернення стягнення на вказане майно та повернення його власнику.
На даний час, ПП ІБЦ «Споруда» в Ірпінській міській раді Київської області отримано 06.05.2014 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки з кадастровим номером :01:174:0108, що є підставою для проведення будівельних робіт та земельній ділянці державної форми власності та яка розташована поза межами міста Ірпінь.
Розмір шкоди внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, невідомими особами, відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 3,0 га з кадастровим номером :01:174:0108 вартість земельної ділянки становить 2 546 234 грн.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Суд, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення прокурору клопотання, оскільки у клопотанні не зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, а також не додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує зазначені доводи клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 170, ст.ст. 171-173 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна повернути прокурору для усунення недоліків.
Надати прокурору строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1