Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/668/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницького кримінальне провадження № 0000967 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

18 жовтня 2012 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений 02.10.2014 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Кримінальне провадження розглянуто з участю прокурора

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винуватим та засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.

Так, 04.11.2015 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, проник до приміщення сараю на території домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, яке належало потерпілому ОСОБА_6 , а саме зварювальний апарат кустарного виробництва потужністю 6 КВТ, бувший у використанні близько 8 років, вартість якого складає 1600 грн. З викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Обгрунтовує свої вимоги тим, що призначаючи покарання суд не врахував, що він вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні вагітну дружину та двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а вирок суду слід змінити з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, крім визнання ним винуватості під час розгляду в суді першої інстанції, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які за згодою учасників провадження, досліджені у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі обвинуваченим не заперечуються.

Під час судового розгляду обвинуваченому належним чином роз`яснено зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідки такого порядку і обсягу дослідження доказів, на що обвинувачений погодився (т.1 а.к.п.20).

Враховуючи положення диспозиції зазначеної вище статті кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого і вважає, що дії останнього за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, судом в повній мірі враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його особу, обставину, яка пом`якшує покарання.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд прийняв до уваги, що ОСОБА_5 , вчинивши умисний злочин, маючи непогашену судимість, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, не працює, за місцем проживання скарг на обвинуваченого не надходило, має на утриманні неповнолітніх дітей співмешканки, заподіяну шкоду відшкодував.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд правильно визнав щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

На переконання колегії суддів, врахувавши наведені вище обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За своїм видом і розміром призначене обвинуваченому ОСОБА_5 мінімальне покарання передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його перевиховання, та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, в тому числі із застосуванням ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, посилання обвинуваченого на те, що судом не враховано, що він щиро розкаявся, має на утриманні вагітну дружину та двох неповнолітніх дітей, висновків суду щодо виду і розміру призначеного йому покарання не спростовують, оскільки ОСОБА_5 призначено мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_5 .

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КК України, апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних скарг, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

Так, згідно ч. 5 ст. 72 КК зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, який необхідно рахувати з моменту затримання обвинуваченого, а саме з 05 лютого 2016 року до набрання вироком суду першої інстанції законної сили, що передбачено ст. 532 КПК України, тобто по день розгляду даного кримінального провадження судом апеляційної інстанції 20 вересня 2016 року.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції слід змінити з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_5 , із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в іншій частині вирок суду підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2016 року, стосовно ОСОБА_5 змінити.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення, з 05 лютого 2016 року по 20 вересня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2016 року, стосовно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: