Дата документу Справа № 333/7303/13-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/553/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/7303/13-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
УхвалоюКомунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про розстрочку виконання вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.190 КК України в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити його вимоги та відстрочити виконання судового рішення в частині стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 в розмірі 20 000 грн. Вказує, що після звільнення з місць позбавлення волі та по теперішній час він не працює та не має ніяких інших стабільних доходів, якими можна було б стягнути з нього кошти.

В судовому засіданні апеляційної інстанції засуджений підтримав апеляційну скаргу, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідача, засудженого, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в ухвалі суду, згідно вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.190 КК України останнього було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

ОСОБА_7 звернувся до суду с заявою про розстрочку виконання вищезазначеного рішення суду, посилаючись на те, що після звільнення з місць позбавлення волі по теперішній час він не працює через вкрай незадовільний стан здоров`я, не має ніяких стабільних доходів, якими можна було б погасити стягнуті за вироком суду на користь потерпілої грошові кошти. Єдиним джерелом доходу засудженого є пенсійне забезпечення, яке він отримує в наслідок інвалідності. Також зазначає, що у нього на утриманні перебуває його мати, яка є людиною похилого віку, за якою він доглядає та внаслідок цього витрачає певні кошти на її лікування та інші потреби. Внаслідок зазначених обставин заявник не має можливості виконувати рішення суду в частині погашення стягнутої суми моральної шкоди. У випадку відстрочення виконання рішення, за цей час він зможе знайти роботу, що надасть можливість гасити борг. Зазначив також, що його вини у створенні таких обставин немає та застосування відстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди стягувачу.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на те, що скрутне матеріальне становище заявника, який офіційно не працює та має лише випадкові заробітки, не є винятковими обставинами, які згідно зі ст. 373 ЦПК України, дають підстави для розстрочки виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи у своєму клопотанні ОСОБА_7 ставив питання про відстрочку виконання вироку щодо нього в частині цивільного позову, який було ухвалений у відповідності до вимог КПК України, а не рішення, яке ухвалюється судом у відповідності до вимог ЦПК України. Крім того, судом було прийнято рішення про розстрочку виконання вироку на підставі норм ЦПК України, а не про відстрочку його виконання, як було зазначено у клопотанні ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, які виникають при виконанні вироку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України.

За таких обставин ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про розстрочку виконання вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.190 КК України в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. не можна визнати законною та обґрунтованою у зв`язку з грубим порушенням вимог КПК України, зокрема з незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню. Оскільки судом не вирішено питання по суті клопотання ОСОБА_7 , судова колегія позбавлена можливості вирішити у межах своєї компетенції питання щодо обґрунтованості апеляційної скарги. Тому кримінальне провадження підлягає призначенню на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про розстрочку виконання вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.190 КК., скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4