Справа № 152/1410/16-к
УХВАЛА

30 вересня 2016 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваної Оплаканської ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України Оплаканської ОСОБА_7 про істотне порушення права підозрюваного на захист,
До слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_5 , поданої в інтересах підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України Оплаканської ОСОБА_7 про істотне порушення права підозрюваного на захист.
У скарзі зазначено, що у цьому кримінальному провадженні слідчий ОСОБА_8 та процесуальний керівник прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 порушили право ОСОБА_9 на захист, зокрема через те, що ними не були допитані як свідки Оплаканська ОСОБА_10 , Оплаканський ОСОБА_11 та Оплаканаська ОСОБА_12 , а слідчий експеримент слідчий провів, не повідомивши про це Оплаканську ОСОБА_13 .
Окрім того, не розглянувши клопотання захисника про допит свідків, про проведення одночасного допиту підозрюваної та потерпілої та про проведення слідчого експерименту за участі Оплаканської ОСОБА_14 та безпосередніх очевидців події, з метою установлення істини, слідчий ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_3 19 вересня 2016 року здійснили спробу вручити ОСОБА_9 обвинувальний акт, від отримання якого остання відмовилась, посилаючись на необхідність участі її захисника.
З огляду на викладене, адвокат ОСОБА_5 просить визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права ОСОБА_9 на захист, дії старшого слідчого СВ Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та процесуального керівника - прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , що полягають у не забезпеченні її права на правову допомогу (у тому числі на безоплатну) та намагання вручити обвинувальний акт, не забезпечивши їй права на захист обраним нею захисником.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 та підозрювана ОСОБА_9 скаргу підтримали, посилаючись на обставини, зазначені у ній.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, посилаючись на те, що право ОСОБА_9 на захист порушено не було. Проте, прокурор зазначив, що йому стало відомо про те, що у ОСОБА_9 є захисник 13 вересня 2016 року, проте чому обвинувальний акт намагались вручити підозрюваній за відсутності захисника, він пояснити не може.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги.
Слідчий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, проте відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, установив наступне.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до пункту 5 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно із ч. 1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Отже, із зазначеного вище вбачається, що слідчий суддя розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора лише під час досудового розслідування, яке закінчується, зокрема направленням до суду обвинувального акта. Після надходження обвинувального акта до суду, повноваження слідчого судді у конкретному кримінальному провадженні припиняються.
Натомість скарга адвоката ОСОБА_5 датована 23 вересня 2016 року, а подана до суду 26 вересня 2016 року, тобто після закінчення досудового розслідування.
Статтею 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Керуючись статтями 2, 9, 24, 303-306, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України Оплаканської ОСОБА_7 про істотне порушення права підозрюваного на захист відмовити.
Згідно зі статтями 309 та 532 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді. Ухвали, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1