ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" серпня 2016 р. 145/1114/16-к

1-кп/145/116/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000152 від 23.06.2016 р., по факту скоєння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, з середньою освітою, такою, що не працює, раніше не судимою, жителькою АДРЕСА_1 ,

кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 310 КК України,

встановив:
Весною 2016 року ОСОБА_4 в своєму господарстві, яке розташоване в АДРЕСА_1 , на присадибній ділянці незаконно доглядала рослини коноплі, шляхом рихлення та прополювання з метою доведення посівів до стадії дозрівання, таким чином навмисно, незаконно вирощувала їх.

01.07.2016 року на підставі ухвали Тиврівського районного суду №145/1038/16-к працівниками поліції проведено обшук у вищевказаному господарстві, що розташоване за вищевказаною адресою, під час якого на присадибній ділянці було виявлено та вилучено 20 рослин, кожна з яких має окрему кореневу систему, які згідно висновку експерта №950 від 02.07.2016 року мають ботанічні ознаки рослини роду коноплі, які містять психоактивну речовину - тетрагідроканабіол та є рослинами роду коноплі, що відноситься до рослин, які містять психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.310 КК України, тобто, незаконне вирощування рослин коноплі.

ОСОБА_4 в судовому засіданні у вчиненні кримінального правопорушення себе винною визнала. У вчиненому кається.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 незаконно вирощувала рослини коноплі, тому вона повина нести відповідальність за ч. 1 ст. 310 КК України.

Прокурор та підозрювана ОСОБА_4 13 липня 2016 року уклали угоду про визнання винуватості на таких умовах:

Підозрювана ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; співпрацювати з правоохоронними органами.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 310 КК України у виді штрафу у виді 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

ОСОБА_4 заявила, що цілком розуміє наслідки угоди.

Захисник ОСОБА_5 також просить затвердити угоду, укладену 13.07.2016 р. між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 і призначити узгоджене покарання.

Суд розглянув справу відповідно до положень ст. 473, ч.4 ст. 474 КПК України.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди, тобто, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, відповідають вимогам КПК України.

За таких обставин угоду належить затвердити, ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 370, 374, 394, 424, 472 - 475 КПК України,

засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 липня 2016 року, укладену між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме 20 рослин коноплі, які передані на зберігання до кімнати речових доказів Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 880 грн. 40 коп. за проведення судової експертизи матеріалів, речовини та виробів.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 діб лише з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1