11-кп/775/223/2016(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002936 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шандриголове Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 06.03.2003 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 96 КК України до чотирьох років позбавлення волі з лікуванням від алкоголізму,

2) 17.11.2006 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 186, ст. 304, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до шести років позбавлення волі,

3) 13.01.2014 року Кіровським районним судом м. Макіївки за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на два роки (звільнений 15.04.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк одинадцять місяців дев`ять днів обмеження волі),

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки три місяці. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19.02.2016 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Макіївки від 13.01.2014 року у вигляді шести місяців обмеження волі (з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі) та остаточно призначено до відбуття покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

20.07.2015 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, знаходячись біля буд. 163 по пр. Будівельників у Жовтневому районі м. Маріуполя, відкрито, із застосуванням насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме: пхнувши в спину ОСОБА_8 , від чого останній впав на землю, шляхом ривку зірвав з плеча останнього сумку, в якій знаходилося майно потерпілого, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 740 грн.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що судом не були враховані покази свідка ОСОБА_9 , а свідчення потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 відрізняються, вказує, що суд не в повній мірі дослідив докази по справі та не було прийнято заходів для усунення протиріч у показаннях свідка та потерпілого. Зазначає, що до обвинуваченого під час досудового розслідування застосовувались незаконні методи ведення слідства. Просить вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження або призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги захисника, прокурора, який не погодився з доводами апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами. А саме: показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 , які в судовому засіданні дали свідчення щодо скоєння грабежу саме ОСОБА_7 .

Крім того, потерпілий ОСОБА_8 при проведенні впізнання вказав саме на ОСОБА_7 , як на особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення (т. 1 а.п. 24-28).

Також вина ОСОБА_7 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 та протоколом огляду місця події, відповідно до яких остання добровільно видала слідчому мобільний телефон, який було відкрито викрадено у потерпілого, та пояснила, що цей телефон вона придбала у своєї знайомої ОСОБА_9 , яка є співмешканкою обвинуваченого. (т. 1 а.п. 11-12, 15-17)

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо розбіжностей у свідченнях потерпілого та свідка, то колегія суддів відмічає наступне.

Прослуховуванням запису судового засідання встановлено, що свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він погано пам`ятає деталі вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки на час його допиту вже минув значний проміжок часу, але і свідок ОСОБА_10 , і потерпілий впевнено вказують на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення саме обвинуваченим.

Вказані свідчення в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, дослідженими судом першої інстанції, переконливо доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Такі деталі, як наявність в сумці потерпілого певних речей (ключів, алкогольних напоїв, фруктів), а також в яку частину тіла потерпілого його штовхнув обвинувачений жодним чином не впливають на доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій.

Щодо місця вчинення злочину, то у вироку відсутні протиріччя в показаннях свідка та потерпілого з цього приводу, тому ці доводи апеляційної скарги захисника також є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість врахування показань свідка ОСОБА_9 , оскільки остання є співмешканкою обвинуваченого та, відповідно, зацікавлена в уникненні обвинуваченим покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо застосування до обвинуваченого незаконних методів ведення досудового слідства спростовуються наданою апеляційному суду копією постанови слідчого від 19 липня 2016 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ч. 2 ст. 365 КК України в зв`язку із встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Матеріали провадження не містять жодних підстав для обмовлення обвинуваченого свідком ОСОБА_10 , не зміг назвати цих підстав і сам обвинувачений під час апеляційного розгляду, таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував характеристику обвинуваченого спростовуються матеріалами кримінального провадження, так призначаючи покарання суд вказав, що враховує дані про особу обвинуваченого, те, що за місцем мешкання він характеризується задовільно та інші характеризуючи обставини.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений виховує дітей своєї співмешканки, які є хворими, не спростовують доведеності вини ОСОБА_7 , крім того, вони нічим не підтверджені.

Підстави для повернення справи на новий судовий розгляд визначені ст.ст. 412, 415 КПК України і в даному провадженні такі обставини відсутні, тому доводи апеляційної скарги захисника про повернення провадження на новий судовий розгляд задоволенню не підлягають.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляційна скарга захисника є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: