21 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самари Російської
Федерації, громадянина України, зареєстрованого за
адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючого за
адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, та не застосувати до нього ст. 71 КК України.
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді двох років трьох місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року, та призначене йому остаточне покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.

За доводами апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що судом першої інстанції було порушено його процесуальні права, а тому просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 06 серпня 2014 року приблизно в 16 год. 45 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «Pimkie» в ТЦ «Піраміда», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Мішуги, буд. 4, скориставшись тимчасовою відсутністю касира-продавця та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, з корисливих мотивів підійшов до каси даного магазину, де зі столу викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_8 вартістю 5 449 грн.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили змінити вирок суду та виключити з нього застосування ст. 71 КК України, прокурор заперечував проти її задоволення.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , та правильно кваліфікував його дії ч. 2 ст. 185 КК України.
Висновки суду підтверджені сукупністю наведених у вироку доказів і в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого є необґрунтованими, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок суду не підлягає скасуванню.

Під час розгляду провадження в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він не оскаржує призначене судом першої інстанції покарання за вчинення ним крадіжки чужого майна, в той же час не погоджується з рішенням суду про застосування ст. 71 КК України. Обвинувачений вважає, що оскільки він не відбував покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року, то суд безпідставно приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Колегія суддів вважає, що такі доводи обвинуваченого ОСОБА_5 не грунтуються на законі.
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує

невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин 06 серпня 2014 року, тобто після вироку суду від 15 квітня 2014 року, суд правильно призначив покарання за правилами ст. 71 КК України, застосувавши принцип часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання повною мірою дотримався вимог закону.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не містить доводів щодо порушення його процесуальних прав. Таких доводів він не навів апеляційному суду. Під час апеляційного розгляду будь-яких порушень процесуальних прав ОСОБА_5 не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку суду немає.
Керуючись ст.ст.376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2