1-кс/621/153/16
У Х В А Л А
іменем України

02 липня 2016 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши клопотання слідчого Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бутівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11.03.2016 року за ч. 2 ст. 259 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, в силу ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням строком на 3 роки,
якому вручено письмове повідомлення про підозру у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України,
В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з проникненням у приміщення, за наступних обставин: 30 червня 2016 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 . З метою реалізації свого злочинного умислу, цього ж дня, знаючи місцезнаходження автомобіля, ОСОБА_4 таємно протиправно заволодів ключами від вищевказаного автомобіля та приміщення гаражу, де він зберігається, що перебували у квартирі ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_4 близько 15:30 години прибув до приміщення гаражу № НОМЕР_2 , розташованого на господарському дворі № НОМЕР_3 в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, де використовуючи заздалегідь викрадені ключі, проник до середини приміщення. Перебуваючи в приміщенні гаражу ОСОБА_4 скористався вищевказаними ключами та запустив двигун вищевказаного автомобілю ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , незаконно заволодів даним автомобілем та розпорядився ним на власний розсуд.
Вважав, що стосовно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід - тримання під вартою виходячи з наступного:
ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно з якою йому загрожує, у разі визнання винуватим у цьому злочині, покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; судимий за умисний злочини проти громадської безпеки та підозрюється у вчиненні нового злочину у період строку випробування, призначеного за попереднім вироком; відмовився сприяти пошукам викраденого автомобіля, що свідчить про наміри уникнути від кримінальної відповідальності, а також приховати транспортний засіб, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризиків, зазначених у пунктах 1-5 статті 177 КПК України, а також на недостатність для запобігання вищезазначеним ризикам застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягала на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання та пояснив, що мав вільний доступ до квартири потерпілого, який є його родичем, та інколи використовував належний йому автомобіль. Він не розуміє, чому його сестра, яка є дружиною власника автомобіля, подала заяву про незаконне заволодіння автомобілем. Вважав, що після їх повернення з відпочинку з`ясується, що автомобілем він керував правомірно.
Водночас, ОСОБА_4 пояснив, що взяв автомобіль з гаражу та здійснив на ньому поїздку, а куди подівся потім автомобіль він не знає.
Просив врахувати, що він має двох неповнолітніх дітей, які разом з матір`ю проживають у м. Дніпродзержинську.
Захисник ОСОБА_5 проти клопотання категорично заперечувала мотивуючи відсутністю доказів незаконного заволодіння підозрюваним автомобілем, який належить сім`ї його родичів, які на даний час відсутні на території Зміївського району. Просила вирішити питання щодо можливості застосувати домашній арешт, або більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного:
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення надані докази того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно з якою йому загрожує, у разі визнання винуватим у цьому злочині, покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Підозрюваний не має постійної роботи та не перебуває на обліку як безробітний, через що не має легальних джерел доходів; проживає окремо від своєї дружини та малолітніх дітей, а потерпілим є родич підозрюваного, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків у місті проживання.
Та обставина, що потерпілим є родич підозрюваного, з урахуванням позиції захисту про вірогідність зміни позиції потерпілого щодо неправомірності заволодіння підозрюваним транспортним засобом, вказують на можливість протиправного впливу з боку підозрюваного на потерпілого та свідків.
ОСОБА_4 раніше судимий за умисний злочини проти громадської безпеки та підозрюється у вчиненні нового злочину у період строку випробування, призначеного за попереднім вироком, що вказує на можливість вчинення ним нового правопорушення.
Таким чином, у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК України.
Крім того, підозра у вчиненні нового тяжкого злочину протягом строку випробування, призначеного за попереднім вироком, після спливу незначного часу з дня ухвалення попереднього вироку, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Доводи сторони захисту про недостатність доказів підозри ОСОБА_4 , в тому числі про відсутність показань потерпілого у справі, не перешкоджають вирішенню клопотання про застосування запобіжного заходу.
Заперечення сторони захисту проти клопотання не дають підстав для висновку щодо необґрунтованості підозри та відсутності підстав для застосування запобіжного заходу.
Так само, з урахуванням зазначених вище обставин та репутації підозрюваного, не підлягають задоволенню прохання захисника та підозрюваного щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного злочину; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, і на які вказується у клопотанні; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України належить визначити розмір застави - 80 мінімальних розмірів заробітної плати, що складає 116000 грн., який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України,
п о с т а н о в и в :
1. Клопотання задовольнити.
2. Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою в Харківській УВП (№27).
3. Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під вартою до 29 серпня 2016 року.
4. Визначити розмір застави - 116000 (сто шістнадцять тисяч) грн. 00 коп.
5. У разі внесення застави звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду.
6. У разі невиконання обов`язків ОСОБА_4 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.
7. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів зі дня її оголошення.
Слідчий суддя: