АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , представника СВК ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02 березня 2016 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому Апеляційним судом Одеської області 24 квітня 2007 року за ст.ст.115 ч.2 п.8, 185 ч.1, 357 ч.1, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 12 (дванадцять) років, відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, оскільки вважає, що суд першої інстанції розглянув його клопотання однобічно та неповно. Вказує на те, що суд безпідставно дійшов висновку, що його поведінка протягом строку відбування покарання не була достатньо сумлінною по причині наявних в минулому стягнень, оскільки в порядку ст.134 КВК України він вважається особою, яка не має стягнень. Також судом не враховано те, що він навчався без відриву від виробництва спеціальності «машиніст крану», приймав участь у конкурсі професійної майстерності, де зайняв перше місце та був нагороджений грамотою «За сумлінне ставлення до праці та навчання». Крім цього, на його думку, безпідставним є твердження суду щодо його небажання погашати заборгованість по виконавчих листах, адже з цією метою він працював і в деякій мірі борг погасив.

Згідно ухвали суду засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі. Відмову у задоволенні клопотання суд мотивував тим, що з

Справа № 11кп/794/133/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст. 82 КК України Доповідач: ОСОБА_1

врахуванням всіх обставин справи в сукупності, а також поведінки засудженого ОСОБА_7 , яка протягом всього часу відбування покарання не була достатньо сумлінною, не було встановлено достатніх підстав, які би свідчили і вказували, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив їх задовольнити, прокурора, який заперечив проти поданої апеляції і просив ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року за № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України. При цьому в судовому засіданні слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії № 67 відділу ДПтС України у Чернівецькій області за вироком апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2007 року, яким його засудженого за ст.ст. 115 ч.2 п.8,12, 185 ч.1, 357 ч.1 КК України на 12 років позбавлення волі та який в частині кваліфікації змінений ухвалою Верховного Суду України від 06 листопада 2007 року. Згідно вироку апеляційного суду початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обчислено з 23 жовтня 2006 року. На час розгляду судом клопотання ОСОБА_7 відбув дві третини строку покарання.

У період відбування покарання ОСОБА_7 у 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, які на даний час погашені, та один раз був заохочений у виді подяки. Будучи особою схильною до вчинення правопорушень, у травні 2010 року був поставлений на облік та відбував покарання у дільниці посиленого режиму. Однак, в серпні 2014 року змінив свою поведінку та був переведений до дільниці ресоціалізації. Згідно оцінки ступеня виправлення на

даний час засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення.

Характеризується керівництвом колонії засуджений позитивно, має задовільний стан здоров`я, за час відбування покарання здобув спеціальність «машиніст крана», з представниками адміністрації колонії ввічливий, у взаємовідносинах з засудженими не конфліктний, підтримує зв`язки з родичами, відвідує заходи виховного характеру та намагається робити для себе відповідні висновки. Згідно довідки за № 1490 (а.с.12), виданої бухгалтерією Сокирянської виправної колонії № 67, ОСОБА_7 має на виконанні виконавчий лист про стягнення з нього 457 855 гривень 14 коп, які станом на 02 березня 2016 року не відшкодовані та свідчать проте, що за час відбування покарання ОСОБА_7 завдані злочином збитки не відшкодував.

Колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив всі матеріали справи засудженого ОСОБА_7 та обґрунтовано відмовив засудженому у задоволенні його клопотання, оскільки протягом тривалого терміну відбування покарання поведінка засудженого була незадовільною та недостатньо сумлінною, працював він лише останній рік, та ним не приймались заходи для погашення завданих злочином збитків. А тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та зміни чи скасування ухвали районного суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,
ух в а л и л а :
Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02 березня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Касаційна

скарга на ухвалу може бути подана до суду касаційної інстанції, яким є

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних

справ, протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3