Справа № 630/340/14-к
В И Р О К
Іменем України
19 лютого 2016 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

цивільного відповідача ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 , ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000051 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жовтневе, Золочівського району, Харківської області, громадянина України, українця, який має середньо спеціальну освіту, розлучений, на час затримання, зі слів обвинуваченого, працював водієм по договору у фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:
16 жовтня 2012 року близько 23 години 50 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «МАЗ-551608-236» д.н. НОМЕР_1 з причепом-самоскидом «МАЗ-856102-010» д.н. НОМЕР_2 , рухався автошляхом «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони м. Києва в напрямку м. Харкова зі швидкістю близько 40 км/г.

Під час руху по вищезгаданому автошляху, на 459км+700 метрів, ОСОБА_8 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив наїзд на стоячий попереду нього в попутному напрямку автомобіль «Ауді-100» д.н. НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_9 в цей час знаходився на проїжджій частині біля свого автомобіля, із послідуючим наїздом на стоячий перед автомобілем «Ауді-100» автобус «Мерседес-Бенц 0403» д.н. НОМЕР_4 , водій якого ОСОБА_10 , в цей час знаходився на проїжджій частині біля автобусу, а також із наступним наїздом на стоячі автомобіль «Фольксваген-Пассат» д.н. НОМЕР_5 який належить УДАІ ГУМВС України в Харківській області та автомобіль «МАН» д.н. НОМЕР_6 з полупричепом «DON BUR» д.н. НОМЕР_7 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 був смертельно травмований на місці пригоди, а пішохід ОСОБА_9 був госпіталізований до XOKJI, де помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , які знаходяться в причинному зв`язку з випадком, виразилося в тому, що він, управляючи технічно справним автомобілем, рухаючись на вказаній ділянці автодороги, проявив неуважність, при виникненні перешкоди у вигляді автомобіля «Ауді-100» та автобуса, що стоять попереду нього в попутному напрямі, які він об`єктивно здатний був виявити, не прийняв своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди і допустив наїзд на вказаний автомобіль «Ауді-100» з подальшим наїздом на автобус «Мерседес- Бенц 0403», пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , автомобіль «Фольксваген-Пасат» і на автомобіль «МАН», що спричинило загибель ОСОБА_10 і ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні винним за пред`явленим обвинуваченням себе не визнав, він надання пояснень відмовився згідно ст. 63 Конституції України, вказавши, що минуло багато часу та він заплутався у подіях.

Суд вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Згідно протоколу огляду місця ДТП від 17 жовтня 2012 року його розпочато о 01-20 год. і завершено о 06-00 год., при його проведенні приймали участь в якості понятих ОСОБА_11 і ЯкименкоМ.П. В протоколі зафіксовані показники видимості, зафіксовані під час огляду: світлової вежі в ближньому світлі фар вантажного автомобіля більше 200 метрів; елементів проїзної частини в ближньому світлі фар вантажного автомобіля з урахуванням світла зустрічних автомобілів 41 метр; та задньої частини автобусу в ближньому світлі фар вантажного автомобіля з урахуванням світлової вежі більше 150 метрів.

Відповідно до висновку експерта № 793/12 від 18 жовтня 2012 року у дорожній обстановці, яка мала місце 16 жовтня 2012 року близько 23 години 50 хвилин, водій ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти наїзду на перешкоду шляхом своєчасного зниження швидкості (у відповідності до вимог п. 12.3. ПДР України); у діях водія ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України, яка, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією даної пригоди.

З тексту висновку експерта № 793/12 від 18 жовтня 2012 року вбачається, що підставою для проведення експертизи щодо визначення невідповідності дій ОСОБА_8 вимогам Правил дорожнього руху України є постанова слідчого від 18 жовтня 2012 року з викладенням в ній даних про параметри і стан дорожньої обстановки, зокрема, видимість задньої частини автобуса в ближньому світлі фар вантажного автомобілю 150 метрів.

Разом із тим, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він був присутній в якості понятого при огляді місця вказаного ДТП. Приїхав свідок на місце в зв`язку з тим, що йому зателефонував один з учасників ДТП та попросив приїхати забрати речі. Коли свідок їхав до місця, а також на самому місці дорожньо-транспортної пригоди був сильний туман, видимість становила 10-20 м. При цьому, на місці ДТП була встановлена світлова вежа, яку свідок бачив приблизно за 150 метрів. За участю свідка вимірювання видимості із залученням аналогічного транспортного засобу не проводилось. Також свідок не бачив, щоб таке вимірювання проводилось за участю ОСОБА_8 .

Допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що вони на час події працювали у ДАІ та перебували близько 459км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» для надання допомоги водію ОСОБА_15 , вантажний автомобіль під керуванням якого з`їхав у кювет. На місці була встановлена світлова вежа. Свідки огородили частину проїжджої частини. Близько опівночі перед огородженням зупинився автобус, який у його задню частину вдарив автомобіль Ауді. Свідки зазначили, що водій автобуса зупинив його сам, а не на вимогу свідків. Враховуючи незначні наслідки удару та необхідність звільнити автошлях свідок ОСОБА_14 сказав водіям автобусу та автомобіля Ауді звільнити шлях. В цей час він почув крик свого напарника ОСОБА_13 розбігатися, побачив світло фар та стрибнув у кювет. Після чого відбулась ДТП за участю водія ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_14 також пояснив, що руху по автошляху не було, дорога була вільна, що надавало можливість ОСОБА_8 з метою уникнення зіткнення виїхати на зустрічну смугу. Крім того, свідок пояснив, що після ДТП ОСОБА_8 поводив себе адекватно, але був шокований, говорив, що бачив світлову вежу та думав, що це заправка, а також бачив автобус та думав, що він рухається.

Крім того, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснили, що видимість на момент зіткнення становила 50-70 м.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 16.10.2012р. він здійснював перевезення вантажу на автомобілі МАН з міста Харкова до Польщі та вирішив заночувати в автозаправній станції на в`їзді до м. Люботин. При повороті на заправку в автомобілі вийшла з ладу трансмісія та кузов вантажівки з`їхав у кювет. Пізніше під`їхали працівники ДАІ та допомагали витягнути автомобіль, встановили світлову вежу, огородили частину дороги. Допомогу також надавав водій автомобіля УРАЛ, який зупинили працівники ДАІ, однак у даного автомобіля вийшов з ладу міст та його водій разом зі свідком ОСОБА_15 ремонтували його на протилежній частині дороги. Свідок бачив як перед огородженням зупинився автобус, з яким допустив зіткнення водій автомобіля Ауді. Працівники ДАІ вимагали водіїв покинути місце та майже одразу відбулось зіткнення з вантажівкою МАЗ. Свідок в цей час знаходився на іншому боці дороги біля автомобіля УРАЛ та видимість з його місця складала не менше 100 метрів. Світлову вежу було видно приблизно за 150 метрів. ОСОБА_15 також зазначив, що автобус працівники ДАІ не зупиняли, а його водій зупинив сам.

Таким чином, суд відхиляє докази сторони обвинувачення, а саме протокол огляду місця події від 17.10.2012р. в частині визначення видимості дороги та перешкоди, оскільки їх вимірювання не проводилось відповідно до встановленого порядку за участю всіх учасників слідчої дії, а самі дані спростовані показаннями свідків, наданими в судовому засіданні. З тих самих підстав суд відхиляє висновок експерта № 793/12 від 18 жовтня 2012 року, оскільки він наданий на підставі вихідних даних протоколу огляду місця події від 17.10.2012р.

Згідно висновку експерта № 471/15 від 03.07.2015р., наданого на виконання ухвали суду від 15.06.2015р., якщо видимість перешкоди дорівнювала 50-70 м., то в даній дорожній обстановці водій автомобіля МАЗ ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти наїзду на перешкоду виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Якщо видимість перешкоди дорівнювала 50-70 м., то у діях водія автомобіля МАЗ ОСОБА_8 є невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з подією, що відбулась.

Визначаючи вихідні дані, на підставі яких необхідно провести експертизу, суд їх визначив на підставі показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки вказані свідки були присутні на місці дорожньо-транспортної пригоди під час самої події, а свідок ОСОБА_12 прибув на місце події через 1,5 год. після зіткнення, тому його пояснення щодо видимості 10-20 метрів суд вважає об`єктивними на момент проведення огляду місця ДТП, однак не вважає об`єктивними стосовно часу, коли відбулась сама пригода.

Відповідно до вимог пункту 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Формально зазначена вимога ПДР дає можливість водію вибрати один із двох варіантів реагування на виявлену перешкоду під час руху.

Суд також враховує показання свідка ОСОБА_14 стосовно того, що зустрічна смуга відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 була вільна, що надавало можливість обвинуваченому об`їхати перешкоду у вигляді автомобіля Ауді та автобуса.

Згідно висновку експерта № 812/12 від 26.11.2012р. на момент експертного огляду робоча гальмова система та кермове управління автомобіля «МАЗ-551608-236» знаходились у непрацездатному стані. На момент ДТП кермове управління автомобіля «МАЗ-551608-236» знаходилось у працездатному стані. Надати відповідь на питання щодо того, чи була працездатна гальмова система на момент ДТП неможливо.

У даному висновку експертом зазначено, що несправності робочої гальмової системи у вигляді зміщення педалі управління гальмовим приводом з переду назад відносно належного положення та деформації правої передньої гальмової камери знаходяться в аварійній зоні, мають не експлуатаційний характер, відповідно, виникли внаслідок пригоди. Несправності робочої гальмової системи у вигляді часткового руйнування верхніх фрикційних накладок гальмових механізмів передніх коліс мають експлуатаційний характер, виникли до пригоди, відповідно могли бути виявлені при технічному обслуговуванні автомобіля. Оскільки створити тиск повітря та перевірити працездатність робочої гальмової системи не виявилось можливим, відповісти на запитанні щодо того, чи була працездатна гальмова система на момент ДТП неможливо.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що факт порушення ОСОБА_8 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулась вищевказана пригода, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта № 26/63-ОКБт/12 від 14.11.2012р. при судово-медичному дослідженні трупа гр.. ОСОБА_9 встановлено наступні пошкодження:

- Голови: забійна рана в тім`яних областях, на рівні проекції стику стреловидного та потиличного швів, садно на лівій тім`яній області, забійна рана в середній третині правої вушної раковини, синець в лобовій області праворуч, синець у правій навколоочної області, садно на спинці носа праворуч, забійні поверхневі рани на правій щоці, забійно-рвана рана правого кута рота, синець і забійна рана лобної ділянки зліва, садна в області зовнішнього кута лівого ока, крововиливи в м`які покриви голови в лобовій області, в тім`яно-потиличної області;

- Грудної клітини: дві точкові рани в правій підключичній області, дві точкові рани в лівій підключичній області, післяопераційна рана на лівій боковій поверхні грудної клітини, по ходу проекції 5-го міжребер`я, перелами 2 - 8-го ребер зліва по середній пахвовій лінії, з пошкодженням пристінної плеври в проекції переломів 4 8го ребер, 4 - 6-го ребер по задній пахвовій лінії зліва, 2 - 9-го ребер справа по передній пахвовій лінії, з пошкодженням пристінною плеври в проекції переломів 3 - 7-го ребер, перелом тіла 4-го грудного хребця з пошкодженням судинно-зв`язкового апарату, розривом спинного мозку, перелом грудини в проекції 3-го міжребер`я, розриви легенів, крововиливи в плевральні порожнини.

- Живота: післяопераційна рана по умовно-серединної лінії, перелом тіла 3-го поперекового хребця з пошкодженням судинно-зв`язкового апарату, розривом спинного мозку, крововилив у черевну порожнину;

- Кінцівок: забита рана і садна на розгинальній поверхні в області проекції правого плечового суглоба, синець на розгинальній поверхні в області проекції правого ліктьового суглоба, забита рана на тильній поверхні середньої фаланги п`ятого пальця правої кисті.

Вищевказані ушкодження утворилися прижиттєво.

Точкові рани в підключичних областях, рана на лівій боковій поверхні грудної клітини, рана на передній поверхні живота, є слідами хірургічного втручання, зазначені в наданій медичній документації.

Інші ушкодження могли утворитися в період часу, зазначений у постанові, від дії твердих предметів зі значною силою, індивідуальні особливості яких пошкодженнях не знайшли свого відображення, і могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Перераховані вище рани, садна і синці за ступенем тяжкості носять ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Закрита тупа травма тулуба с переламами ребер, хребта, розривами легенів, крововиливами в плевральні и червневу порожнини, у своїй сукупності, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Причиною смерті гр. ОСОБА_16 є травматичний шок, який розвинувся внаслідок вищеописаної тупої травми тулуба.

Відповідно до висновку експерта № 185/3009/12дм від 19.11.2012р. при судово-медичній експертизі трупа гр.. ОСОБА_10 були виявлені наступні пошкодження:

- голови: забійні рани на волосистій частині голови, садна і різана рана на обличчі, синці на м`яких покровах голови, осколові переломи кісток зводу та основи черепа;

- тулуба: садна, забиті рани, множинні осколкові переломи ребер з ушкодженням і синцями пристінною плеври, розрив аорти і легеневої артерії, розриви серця, печінки і тканини легень, нирок, шлунка, кишківника, підшлункової залози, сечового міхура, з травматичної екстракцією селезінки, перелом хребта з розривом і крововиливом спинного мозку, перелом правої ключиці і обох лопаток, осколковий перелом крижової кістки, множинні осколкові переломи кісток тазу;

- множинні забиті рани, переломи кісток верхніх і нижніх кінцівок.

Вищевказані ушкодження утворилися незадовго до настання смерті, в єдиний проміжок часу, від дії тупих твердих предметів, зі значною силою, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких в пошкодженнях не відобразилися і найвірогідніше утворилися в умовах дорожньо-транспортної пригоди і могли утворитися і в строк і при обставинах зазначених в постанові.

Враховуючи характер і локалізацію ушкоджень, механізм їх утворення

представляється наступним: в момент первинного контакту з автомобілем потерпілий міг перебуває у вертикальному або близькому йому положенні. Сталося контактування потерпілого з виступаючими частинами транспортного засобу з подальшим відкиданням тіла потерпілого на дорожнє покриття. Після цього, через область тулуба та кінцівок потерпілого, що знаходився в горизонтальному положенні, можливо, сталось перекочування колеса (коліс) транспортного засобу, зі здавленням тулуба і кінцівок потерпілого, внаслідок чого утворилися пошкодження на тулубі і кінцівках, і ковзанням тіла по дорожньому покриттю.

Причиною смерті гр. ОСОБА_10 виявилась несумісна з життям поєднана тупа травма тіла з переломами кісток скелета і розривами внутрішніх органів.

За ступенем тяжкості, стосовно живих осіб, несумісна з життям поєднана тупа травма тіла з множинними переломами кісток скелета і розривами внутрішніх органів, носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Аналізуючи вищевказані докази у їх сукупності суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

Вивченням особистості ОСОБА_8 судом встановлено, що обвинувачений має середньо спеціальну освіту, розлучений, на час затримання, зі слів обвинуваченого, працював водієм по договору у фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , раніше згідно ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога.

Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_8 враховуючи тяжкість вчиненого злочину, всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, викладені вище, виходячи із положень ст. 65 КК України, а також із принципів законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення ОСОБА_8 нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому основне покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України та додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 до набрання даним вироком законної сили, суд вважає, що у даному випадку ризики, визначені ст.. 177 КПК України відсутні, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні ОСОБА_15 заявлений цивільний позов, в якому останній, з урахуванням уточнення, стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 257179,29 грн. та моральну шкоду у розмірі 38000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 326 КПК України якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею. Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.

Цивільний позивач ОСОБА_15 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином, заяви про розгляд цивільного позову без його участі не подав. Крім того, а ні обвинувачений, а ні цивільний відповідач ОСОБА_5 позов не визнали.

Суд зазначає, що після допиту ОСОБА_15 в якості свідка судом роз`яснювалось йому право заявити клопотання про зміну порядку дослідження доказів та одразу розглянути його цивільний позов, враховуючи, що він з`явився в той день до суду.

Водночас, ОСОБА_15 таким своїм правом не скористався, вказане клопотання не заявив та пояснив, що має намір з`явитись до суду для розгляду його позову та бажає розглянути його пізніше.

Виходячи з викладеного, цивільний позов має бути залишений без розгляду, що не позбавляє цивільного позивача звернутись до суду в порядку цивільного судочинства після набрання даним вироком законної сили.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи, згідно ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з засудженого на користь держави.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 100, 124, 369, 371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним в вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення №793/12 від 18.10.2012 у розмірі 303,91 грн., автотоварознавчої експертизи №5467/27 від 22.11.2012 - 2209,50 грн., автотехнічної експертизи № 812/12 від 26.11.2012-949,5 грн., авто технічної експертизи № 471/15 від 03.07.2015р. у розмірі 736,56 грн. стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_17 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1