АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1880/16 Справа № 206/606/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0001754 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шверіна Німеччина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

-14 квітня 2016 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року, у вигляді одного місяця позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, покарання обране за даним вироком повністю поглинути покаранням призначеним за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення з 25.01.2016 року по 04.02.2016 року включно та з 25.05.2016 року по 03.06.2016 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_6 , будучи раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин.
Так, ОСОБА_6 02 листопада 2015 року приблизно о 13 годині 35 хвилин, зайшов до приміщення КЗ «Шкільне харчування «Марія», яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космонавтів, буд. № 8, з метою відвідати їдальню та пообідати. Проходячи повз службові приміщення першого поверху до залу їдальні вищезазначеного закладу, ОСОБА_6 побачив, що двері кабінету директора відчинені, та в нього раптово виник повторний умисел на таємне викрадення майна.
Реалізуючи злочинний умисел, 02 листопада 2015 року приблизно о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшов до кабінету директора КЗ «Шкільне харчування «Марія», розташованого на першому поверсі будинку № 8 по вул. Космонавтів у м. Дніпропетровську, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, знайшов жіночу сумку, що знаходилася на столі в кабінеті, та таємно викрав з неї косметичку блакитного кольору з грошовими коштами у сумі 1000 гривень, які належать ОСОБА_9 .
Після чого, ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 1000 гривень.
Не погоджуючись з судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про зміну вироку суду в частині призначення покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та просить призначити покарання, з урахування ч.1 ст.69 КК України, у виді обмеження волі.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на наявність пом`якшуючих обставин кримінального провадження та можливість застосування положень ч.1 ст.69 КК України. Зокрема, обвинувачений зазначає, що мало місце явка із зізнанням, активно сприяв органу досудового розслідування, свою вину визнав у повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та змінити вирок суду пом`якшивши останньому покарання, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, а тому просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та правова кваліфікація його дій ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються, визнавались самим обвинуваченим в ході судового розгляду в суді першої інстанції, то апеляційний суд не провадить перевірку вказаних обставин.

Аналізуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого через свою суворість, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості злочинів та призначив покарання із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

Відповідно даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , останній характеризується посередньо за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», не працює, а також раніше неодноразово судимого, зокрема в період іспитового строкуза попереднім вироком суду повторно вчинив умисний корисливий злочин.
Судом першої інстанції визнано обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 щире каяття у вчиненому правопорушенні, а обтяжуючих обставин судом не встановлено.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого злочину та його підвищений рівень суспільної небезпеки, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, та інші обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та досягнення інших цілей покарання, можливо, виключно за умови ізоляції ОСОБА_6 від суспільства, і правильно призначив останньому покарання у виді позбавлення волі.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає наявності двох або більше пом`якшуючих покарання обставин кримінального провадження, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_6 необґрунтовані та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень п.1 ч.1 ст.66 КК України, з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину можуть враховуватися як окремо так і в сукупності як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, оскільки такий порядок визначено кримінальним процесуальним законом та випливає із цих фактичних обставин як ознак суб`єктивної сторони кримінального правопорушення.

А тому висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування положень ст.69 КК України або можливості перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, а також застосування положень ст.75 КК України є обґрунтованими.

Судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 також правильно застосовано положення ч.4 ст.70 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України до ухвалення попереднього вироку суду.

У зв`язку з вищевикладеним доводи обвинуваченого, викладені в його апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення: з 25 січня 2016 року по 04 лютого 2016 року включно та з 25 травня 2016 року по 18 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4