У Х В А Л А
про призначення судового засідання
"29" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілих ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за обвинуваченнямОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
в с т а н о в и в:
15 вересня 2016 року на підставі розпорядження Дніпровського районного суду м. Києва № 155 було здійснено повторний авто розподіл, яким замінено суддю ОСОБА_9 .
Відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду, вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .
У підготовчому судовому засіданні прокурор доповів про можливість призначення його до судового розгляду, представник потерпілих, потерпілі, не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Захисник та обвинувачений звернулися до суду з письмовими клопотаннями про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Прокурор, представник потерпілих, потерпілі заперечували проти повернення акту з підстав, викладених у клопотаннях захисника та обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначений перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Положення ч. 3 ст. 291 КПК України передбачають, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Крім того, ч. 4 ст. 291 КПК України передбачає виключний перелік документів, які додаються до обвинувального акту:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування;

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним прокурором, відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору, не встановлено, оскільки вони відповідають вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, з наданих до суду розписок про отримання копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, не вбачається зауважень захисника чи підозрюваного про недоліки отриманих документів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

При перевірці наданого до суду реєстру матеріалів досудового розслідування істотних порушень ст. 109 КПК України, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, не вбачається.

Питання про визнання доказів неналежними або недопустимими у зв`язку з порушенням права на захист підозрюваного або інших порушень прав та свобод, гарантованих Конституцією України або КПК України, буде розглянуто судом під час судового розгляду справи згідно глави 4 КПК України.

З урахуванням наведеного є всі достатні підстави для призначення судового розгляду кримінального провадження, яке необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Крім того, представник потерпілих звернулась до суду з письмовим клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за постійним місцем проживання обвинуваченого із застосуванням до нього електронного носія, у зв`язку з тим, що розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 починається спочатку, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вину не визнає, може впливати на потерпілих, свідків, оскільки в даному судовому розгляді вони покази не надавали, може переховуватися від суду та для належної його процесуальної поведінки.

Прокурор та потерпілі підтримали клопотання представника потерпілих та просили його задовольнити.

Захисник та обвинувачений заперечували про задоволення даного клопотання, посилаючись на відсутність у представника потерпілих права його заявляти та його необґрунтованість.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо клопотання представника потерпілих про застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Зважаючи на положення ч. 3 ст. 315 КПК України, суд вважає, що представник потерпілих правомірно звернулася до суду з клопотанням про застосування обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки вона є учасником судового провадження та має право заявляти такі клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Тож, суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

За таких умов, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити дане правопорушення.

У судовому засіданні суду не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків, встановлених стороною обвинувачення.

Між тим, у клопотанні не зазначено обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до ОСОБА_8 .
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу учасник судового провадження, який заявив клопотання доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного представником потерпілих обґрунтування клопотання.
Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав вважати, що менш суворий запобіжний захід, ніж домашній арешт, на що посилається представник потерпілих, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, а також з урахуванням даних, що характеризують особу обвинуваченого, який працює, не одружений, раніше не судимий, незважаючи на відсутність будь-якого запобіжного заходу своєчасно з`являється до суду, суд вважає клопотання представника потерпілих таким, що задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд -

у х в а л и в:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні на 06 жовтня 2016 року на 11 годину 00 хвилин в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, представника потерпілих, потерпілих.

В задоволенні клопотання представника потерпілих ОСОБА_4 про застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_8 , обов`язки:

1.прибувати до суду за викликом;

2.не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу суду.

Виконання зазначених обов`язків покласти на ОСОБА_8 до 27 листопада 2016 року.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: