Справа № 206/3171/16-к
Провадження № 1-в/206/550/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" червня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпро Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника КВІ ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро Дніпропетровської області клопотання заступника начальника Самарського РВ КВІ УДПтСУ у Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про скасування засудженому іспитового строку,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

03.06.2016 року Самарським РВ кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Днiпропетровськiй області внесено клопотання про скасування засудженому іспитового строку, яке мотивовано тим, що 16.04.2015 року до КВІ надійшов на виконання вирок стосовно ОСОБА_5 , якого було викликано до інспекції для постановки на облік, однак той не з`являвся до інспекції, а тому його було ознаймлено з порядком та умовами відбування покарання лише 14.05.2015 року, після чого встановлено дні явки на реєстрацію ІІ, IV четвер щомісяця, та винесено попередження у зв`язку з тим, що не знайла свого підтверження поважність неявки його за викликом. Крім того, засуджений ОСОБА_5 не з`являвся на реєстарцію: 28.05.2015 року, 11.06.2015 року, 25.06.2015 року, 13.08.2015 року, 12.11.2015 року, 21.01.2016 року, 12.05.2016 року та 19.05.2016 року без поважних причин.
В судовому засіданні представник КВІ підтримав клопотання та просив скасувати засудженому ОСОБА_5 випробувальний термін та направити його у місця позбавлення волі.

Прокурор також просив задовольнити клопотання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно допускав пропуски днів явок для реєстарції до інспекції, та робив це не навмисно, а через відвідування приватного лікаря-стоматолога, а також через домашні обставини. В судовому засіданні просив не позбавляти його свободи.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив суду, що ОСОБА_5 його син, та йому було відомо про те, що він повинен з`являтись для реєстрації до КВІ, однак той не завжди туди їздив через сімейні складнощі, оскільки вони мешкають втрьох з дідусем, який переніс два інсульти та знаходиться у паралізованому стані, через що залишити його вдома самого не мають можливості, оскільки він сам є інвалідом ІІ групи та всі домашні, господарські та матеріальні турботи покладені на сина, на підтвердження чого надав харктеристику від голови квартального комітету. Окрім того пояснив, що ОСОБА_5 дійсно час від часу відвідував приватного стоматолога.

Суд вислухавши думки учасників процесу та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Станом на час скерування подання будь-якого злочину чи адміністративного правопорушення засуджений ОСОБА_5 не вчиняв. В матеріалах справи відсутні відомості про грубе порушення засудженим обмежень встановлених вироком суду, які б давали підстави для скасування звільнення засудженому від покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання у відповідну установу.

Суд вважає, що сама по собі неявка на реєстрацію не може свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Представником РВ КВІ не спростовано доводи засудженого ОСОБА_5 та його батька ОСОБА_6 про те, що неявки на реєстрацію відбулись з поважних причин, так як засуджений здійснює догляд за батьком, який є інвалідом ІІ групи та дідусем, якого паралізовано, про що свідчить характеристика з місця мешкання.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про скасування іспитового сторку слід відмовити, із наведених вище підстав.
Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 369, ст. 372, ст. 537. ст. 539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання заступника начальника Самарського РВ КВІ УДПтСУ у Дніпропетровській області про скасування ОСОБА_5 засудженому вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2014 року іспитового строку відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція у Апеляційний суд Дніпропетровської області, через Самарський районний суд м. Дніпро Дніпропетровської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1