Справа № 346/5006/15-к
Провадження № 1-кп/346/202/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/202/16, що зареєстроване в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань 24.09.2015 року за №0000813 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Губаха Пермської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, освіта середня, не працює, не одруженого, депутатом не обирався, згідно зі ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений з необережності заподіяв потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження.

Злочин вчинено за наступних обставин.

23.09.2015 року приблизно о 23:55 год. обвинувачений, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , робив зауваження потерпілому припинити порушення тиші біля житла обвинуваченого. Після ігнорування потерпілим вказаного зауваження обвинувачений вийшов на вулицю, тримаючи у правій руці кухонний ніж. Після того як він та потерпілий перейшли через проїжджу частину на іншу сторону вулиці, потерпілий намагався відібрати у обвинуваченого вказаний ніж, внаслідок чого між ними почалася боротьба, під час якої обвинувачений, не передбачаючи злочинних наслідків знаходження в його правій руці ножа під час боротьби з потерпілим, хоча повинен був і міг їх передбачити, поранив потерпілого ножем, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої половини грудної клітки із наскрізним ушкодженням лівого купола діафрагми, проникненням в ліву плевральну та черевну порожнини, лівобічним гемо пневмотораксом, з приводу чого по життєвих показниках проведено оперативні втручання: лівобічна таракотомія, ушивання м`язів грудної клітки, лівого купола діафрагми, санація та дренування лівої плевральної та черевної порожнини. Вказане тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки є небезпечним для життя в момент його спричинення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково. Він суду пояснив, що ввечері 23.09.2015 року він перебував за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 . Після 23 год. він почув з вулиці голосні крики та нецензурну лайку. Оскільки обвинувачений та його співжителька були стомлені та хотіли відпочивати, то з метою припинення криків обвинувачений відчинив вікно своєї квартири та робив неодноразові зауваження чоловікам, які порушували тишу, просив їх цього не робити та попереджав, що викличе міліцію. Однак, ці особи на вказане не реагували та продовжували вчиняти зазначені дії. Тоді він здійснив дзвінок на номер «102» та викликав працівників міліції. Оскільки останні довго не прибували на місце, то обвинувачений вирішив вийти на вулицю, щоб заспокоїти осіб, які порушували тишу. Оскільки обвинувачений з вікна квартири через темряву не бачив скільки чоловіків вчиняють вказані дії, однак, був переконаний, що їх було кілька, то він взяв із собою кухонний ніж з метою можливого самозахисту, а також щоб налякати зазначених осіб. Вийшовши з під`їзду, він підійшов до лавки, на якій перебували (як йому стало пізніше відомо) потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , та зробив їм зауваження, запропонувавши при цьому їм перейти щоб поговорити на іншу сторону дороги, оскільки там було більш освітлено та людно. Перейшовши дорогу, вони домовилися, що розходяться, в зв`язку з чим обвинувачений вважав, що конфлікт вичерпано. Однак, коли він вже збирався повернутися додому, його ззаду схопив за шию ОСОБА_7 , почав душити та потягнув назад. В цей час потерпілий стояв близько перед обвинуваченим. Останній, падаючи, інстинктивно махнув правою рукою, в якій був ніж, внаслідок чого поранив потерпілого. Після цього останній схопив обвинуваченого за вказану руку і впав на нього. В цей час на місце події прибули працівники міліції, які підняли обвинуваченого та потерпілого.

Під час слідчого експерименту обвинувачений не стверджував, що він умисно наніс удар ножем в область грудної клітки потерпілого, однак, слідчий чомусь записав, що він це робив, тобто невірно зазначив його покази. Обвинувачений просить врахувати , що дана слідча дія відбувалася без присутності захисника.

Таким чином, обвинувачений свою вину визнає в тому, що він взяв із квартири ніж, однак, жодного умислу на спричинення будь-кому тілесних ушкоджень у нього не було. Тому він розкаюється в тому, що взяв ніж, шкодує, що сталися такі наслідки та просить врахувати, що він частково відшкодував потерпілому 500 грн. завданої шкоди, має намір і в подальшому її відшкодовувати та просить його суворо не карати.

Вина обвинуваченого у необережному спричиненні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження повністю доводиться такими дослідженими в судових засіданнях доказами:

-показами потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що ввечері 23.09.2015 року після 23 год. він зі своїм товаришем ОСОБА_8 випили по 2 пляшки пива об`ємом 0, 33 л, після чого пішли прогулятись. Перебуваючи на автобусній зупинці, що на вул.Бандери в м.Коломиї, вони голосно розмовляли. Через вікно квартири будинку , який знаходиться поблизу цієї зупинки, їм двічі обвинувачений та жінка (кожен окремо) робили зауваження та просили бути тихіше, бо інакше викличуть міліцію. Потерпілий ствердив, що він не висловлювався нецензурною лайкою в адресу вказаної жінки.

Обвинувачений же, роблячи зауваження, кричав, а також погрожував, що вийде та «порішить» їх. На зазначені зауваження потерпілий з товаришем не відреагували. Приблизно через 15 хв. з будинку вийшов обвинувачений, роздягнутий до пояса, тримаючи в руці кухонний ніж довжиною леза до 15 см, яким розмахував, та агресивно розмовляв. Потерпілий разом з товаришем почали відходити від обвинуваченого, перейшли через дорогу, реально сприймаючи погрози обвинуваченого, який йшов за ними, продовжуючи розмахувати ножем. Коли обвинувачений відволікся, поглянувши на автомобіль, то потерпілий несподівано намагався вирвати в нього ніж, під час чого відчув, що ніж поранив його в лівий бік. Після цього між ними почалася боротьба, в процесі якої обвинувачений повалив його на землю та намагався вдарити. З метою недопущення цього потерпілий двома руками утримував руку обвинуваченого, в якій знаходився ніж. Вказана подія тривала кілька хвилин та його припинив наряд працівників міліції, які також вжили заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому. Він зазначив, що він п`яним не був, а від обвинуваченого чув запах алкоголю. Після отриманого ножового поранення потерпілий свідомості не втрачав ще декілька хвилин. Зазначена суперечка відбувалась на другій стороні дороги і тривала декілька хвилин. Таким чином, потерпілий заперечив зазначену обвинуваченим обставину щодо спричинення йому поранення в зв`язку із захватом за шию обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому, обвинувачений в судових засіданнях неодноразово наголосив, що він не може стверджувати про наявність у обвинуваченого умислу на спричинення йому тілесних ушкоджень. Потерпілий оцінює завдану майнову шкоду в 10 000 грн., оскільки саме така сума витрачена на його лікування, а обвинувачений йому відшкодував лише 500 грн. Потерпілий просить призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону;

-показами свідка ОСОБА_7 , який є товаришем потерпілого та пояснив, що вони удвох поблизу АЗС, що по вул. Бандери в м.Коломиї, випили по 2 пляшки пива та пішли прогулятись. Згодом вони сіли на лавку під багатоквартирним будинком та почали розмовляти. Під час цього вони почули з вікна квартири вказаного будинку жіночий голос з проханням голосно не говорити. Вони не відреагували на це зауваження. Згодом з вікна цієї ж квартири зауваження їм зробив чоловік, під час чого погрожував, що вийде і «порішить їх». Приблизно через 30 хв. цей чоловік, оголений до пояса, вийшов та підійшов до них, тримаючи в руці металевий ніж. Він висловлювався нецензурними словами, намахувався ножем, і вони із потерпілим, сприйнявши це як реальну погрозу, встали з лавки, просили обвинуваченого заспокоїтися та пішли, а він йшов за ними. На протилежному боці дороги потерпілий, обійшовши обвинуваченого ззаду, спіймав його за руку, в якій був ніж, і намагався його відібрати. Між обвинуваченим та потерпілим почалася боротьба, під час якої вони впали на тротуар. Свідок намагався відтягнути обвинуваченого за плечі від потерпілого щоб не дати можливості обвинуваченому нанести удар потерпілому. Моменту спричинення ножового поранення потерпілому свідок не бачив. Коли прибули працівники міліції, то вони розтягли обвинуваченого та потерпілого. Після цієї боротьби потерпілий скаржився працівникам міліції, що йому паморочиться в голові, і свідок побачив на ньому кров;

-показами свідка ОСОБА_9 , який є рідним братом потерпілого, та працює поліцейським Коломийського ВП ГУНП. Він пояснив, що в ніч, коли мала місце розглядувана подія, він перебував на чергуванні в складі пішого патрулю. З чергової частини йому було передано виклик про те, що в м.Коломиї, по вул. Бандери, бійка. Він, перебуваючи на вул. Чайковського, через 5 хв. був підібраний службовим автомобілем та поїхав на місце події. Прибувши туди ( на перехрестя вул.Бандери та вул.Чайковського) на автобусній зупинці, що поблизу магазину та аптеки, він побачив трьох чоловіків, які лежали на тротуарі, та між ними відбувалась боротьба. Зверху був один чоловік, під ним обвинувачений, а знизу потерпілий, якого свідок впізнав не відразу. Свідок та інші працівники міліції почали піднімати вказаних чоловіків. Потерпілого свідок посадив на сходи аптеки, та піднявши сорочку, побачив порізи та багато крові. Свідок викликав слідчо-оперативну групу, і після її приїзду, відправився з потерпілим в лікарню. Свідок зазначив також, що вказані особи перебували в стані алкогольного сп`яніння;

-показами свідка ОСОБА_10 , який також працює поліцейським Коломийського ВП ГУНП та пояснив, що він керував службовим автомобілем, що здійснював виїзд на місце події за викликом. На місці події, на тротуарі біля автобусної зупинки, свідок бачив як потерпілий лежав на тротуарі, на ньому був обвинувачений, а зверху - ще один чоловік. Потерпілий тримав за руку обвинуваченого, який намагався його вдарити потерпілого, а свідок та інші працівники міліції намагалися розтягти вказаних осіб. Напарник відібрав у обвинуваченого ніж, після чого було викликано швидку допомогу та слідчо-оперативну групу. З поведінки обвинуваченого свідок зробив висновок, що той перебував в стані алкогольного сп`яніння;

-показами свідка ОСОБА_11 , яка є співжителькою обвинуваченого, та пояснила, що в зазначений вечір вона приїхала з роботи (працює провідником) та бажала відпочити. Однак, під вікном її квартири лунали чоловічі крики Вона підійшла до вікна та зробила чоловікам зауваження щоб були тихіше. Вони не послухали, тому вона та її співжитель викликали міліцію ( спочатку викликав співжитель, а потім - вона). Через 10-15 хв. свідок повторно викликала міліцію, а зауваження хлопцям вийшов робити співжитель. Хлопці на зауваження не реагували, а висловились в адресу свідка та обвинуваченого нецензурними словами та хтось із хлопців запропонував поговорити. Обвинувачений, будучи роздратованим, взяв ніж для захисту та вийшов на вулицю. Там вони розмовляли, перейшли на іншу сторону дороги до магазину «Галичанка», де було вуличне освітлення. Обвинувачений та хлопці розмовляли спокійно. Коли співжитель направився йти додому, ступивши 2-3 кроки, то один із хлопців напав на нього ззаду, схопив за шию та звалив його на тротуар, а співжитель оборонявся. Коли вони всі були на землі, то приїхали працівники міліції. Свідок зазначила, що її співжитель в той вечір алкоголю не вживав. Вказані події свідок бачила з балкону, оскільки вуличне освітлення давало їй змогу це робити. До моменту приїзду працівників міліції з часу здійснення першого виклику пройшло майже 40 хв. Під час перебування потерпілого в лікарні, свідок спілкувалася із його дружиною по телефону, намагаючись вирішити питання відшкодування спричинених збитків. Остання назвала суму в 20 000 грн. та бажала всієї суми відразу ж, яка для свідка при її щомісячній заробітній платі в розмірі 2000 грн. є надто великою. Намір відшкодувати шкоду частинами залишається і надалі. Свідок пояснила, що її співжитель, обороняючись, поранив потерпілого, хоча вона не бачила цього моменту, а тому і повинен відшкодувати заподіяну шкоду;

- даними протоколу огляду місця події від 24.09.2015 року та фототаблиці, згідно з якими на місці події виявлено ніж та куртку ( а.п.37-42);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 292 від 19.10.2015 року, згідно з якими тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани лівої половини грудної клітки із наскрізним ушкодженням лівого купола діафрагми, проникненням в ліву плевральну та черевну порожнини, лівобічним гемопневмотораксом, виявлені у потерпілого ОСОБА_4 , відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечним для життя в момент заподіяння (а.п.50-52);

- даними висновку експерта № 208 від 25.09.2015 року, згідно з якими ніж, вилучений під час огляду місця події 24.09.2015 року по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , не є холодною зброєю (а.п.57-59);

- даними висновку експерта № 209 від 28.09.2015 року, згідно з якими виявлене пошкодження у вигляді наскрізного прорізу на куртці могло бути утворене шляхом проколювання з наступним прорізанням тканини знаряддям колючо-ріжучої дії з гострою робочою частиною, наприклад, ножем (а.п.62-66).

За наслідками проведення досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України як спричинення умисного тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК України).

Необережне тяжке тілесне ушкодження (стаття 128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано в статті 25 КК України.

Наведене свідчить про те, що розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (частина перша статті 121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (стаття 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Судом встановлено, і про це прямо ствердили потерпілий та свідок-очевидець ОСОБА_7 , що ножове поранення було спричинено потерпілому під час його намагання відібрати ніж в обвинуваченого. Із вказаного випливає, що обвинувачений не чинив жодного нападу на потерпілого з метою спричинити йому тілесні ушкодження ножем, а саме з ініціативи потерпілого між ними розпочалася боротьба, спрямована на відібрання ножа у обвинуваченого.

При цьому суд також бере до уваги кількість, характер і локалізацію поранення, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, а саме безпричинного порушення потерпілим в нічний час громадського спокою та права обвинуваченого та його співжительки на відпочинок, що суд розцінює як віктимну поведінку потерпілого. Суд враховує і те, що з метою припинення вказаних порушень обвинувачений та його співжителька неодноразово викликали працівників міліції, які тривалий час не прибували за викликом, а також місце спричинення потерпілому тілесного ушкодження, яке є освітленим та знаходиться біля магазину та автобусної зупинки, хоча у разі наявності умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинувачений мав реальну можливість це зробити біля будинку, в якому проживає, оскільки саме там знаходився потерпілий, коли вийшов обвинувачений. Також суд враховує знаряддя злочину, що за своїми характеристиками згідно з вищевказаним висновком судової експертизи № 208 від 25.09.2015 року є ножем господарсько-побутового призначення та до холодної зброї не відноситься.

За таких обставин суд має обгрунтовані сумніви щодо наявності в обвинуваченого умислу на спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження. У цьому випадку винний, тримаючи в руці ніж, не передбачав можливості поранення ним потерпілого, який з метою намагання відібрати ніж, першим розпочав фізичну боротьбу, хоча повинен був і міг це передбачити. Тому обвинувачений діяв з необережності у виді злочинної недбалості.

Стороною обвинувачення не надано суду жодного доказу на ствердження наявності в потерпілого умислу на спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, адже ні допитані в судовому засіданні свідки, заявлені стороною державного обвинувачення, ні надані письмові докази, не стверджують про саме таку форму вини обвинуваченого. Зокрема, суд критично оцінює зазначені в протоколі проведення слідчого експерименту від 30.10.2015 року покази обвинуваченого про те, що він наніс один удар потерпілому в область грудної клітки, оскільки таке формулювання суперечить як показам обвинуваченого, даним в судовому засіданні, так і показам самого потерпілого та свідка - очевидця ОСОБА_7 , які чітко ствердили, що ножове поранення потерпілому було спричинено під час його боротьби з обвинуваченим. Тому суд вважає, що зазначені відомості, вказані в протоколі проведення слідчого експерименту, суперечать іншим доказам, і на увагу не заслуговують.

Відповідно до ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин вчинене обвинуваченим діяння слід розглядати не як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення, а як необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Тому дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає каяття обвинуваченого та його позитивну характеристику.

Обставин, які обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за ст. 128 КК України у вигляді обмеження волі, тобто в межах санкції вказаної статті.

Необхідності обрання запобіжного заходу до набрання даним вироком законної сили немає.

Судові витрати в справі складають 982,08 грн. за проведення експертиз холодної зброї та криміналістичної експертиз та підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373 , 374, 376, 100, 124 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз холодної зброї та криміналістичної експертизи в загальному розмірі 982 ( дев`ятсот вісімдесят дві ) гривні 08 копійок.

Питання про речові докази вирішити таким чином:
- спортивну куртку потерпілого ОСОБА_4 повернути останньому;

- ніж, вилучений в ході огляду місця події, переданий на зберігання речових доказів Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1