Справа № 301/350/16-к

У Х В А Л А

"27" квітня 2016 р. м. Іршава
в с т а н о в и л а :
Скаргу мотивовано тим, що оскаржувана постанова слідчого винесена передчасно, з грубим порушенням чинного законодавства та з внесенням до неї невірних відомостей. Так, підставою для закриття кримінального провадження слідчим вказано те, що потерпілий ОСОБА_5 передав ключі від свого автомобіля ОСОБА_7 , що підтверджується показами останнього. Однак жодних подібних показів ОСОБА_5 не давав, тому постанова про закриття кримінального провадження ґрунтується тільки на свідченнях ОСОБА_7 та на припущеннях слідчого. Жодних підстав та умов для закриття кримінального провадження, які передбачені кримінальним процесуальним законом, слідчим не наведено.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав та пояснив, що оскаржувана постанова про закриття провадження винесена передчасно та безпідставно. Слідчим по даній справі вже виносилася аналогічна постанова, яка була скасована прокурором, що свідчить про однобічність розслідування справи. Зокрема, у постанові зазначено, що потерпілий ОСОБА_5 сам передав ключі від автомобіля ОСОБА_7 . Однак, сам ОСОБА_8 таких показів ніколи не давав, висновки про відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, слідчим зроблено на підставі одних показів ОСОБА_7 . Ніяких інших доказів факту передачі ОСОБА_10 ключів від автомашини ОСОБА_11 в постанові не наведено, зокрема, ніхто із свідків цього не бачив. В матеріалах справи є висновок товарознавчої експертизи, згідно якої вартість ремонту автомашини значно занижена. ОСОБА_12 відшкодував ОСОБА_5 завдані збитки, тому наразі потерпілий матеріальних претензій до ОСОБА_9 не має, про що дав відповідну розписку. Але за наявності вини, притягнення ОСОБА_9 до відповідальності не має залежати від волі потерпілого і відсутності у нього претензій. У матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП, внаслідок якої була пошкоджена автомашина ОСОБА_5 . Не визнання ОСОБА_9 винуватим у вчиненні ДТП, може в майбутньому дати йому можливість звернутися до потерпілого ОСОБА_13 з позовом про відшкодування шкоди. Покази свідків про те, що вони чули як ОСОБА_8 просив ОСОБА_14 взяти машину і поїхати за грошима є недостатнім доказом відсутності вини ОСОБА_9 і закриття справи. В ході розгляду справи по суті і допиту свідків у судовому засіданні, вони, можливо, могли б дати інші покази, які вказували б на вину ОСОБА_15 . Просив скаргу задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що скарга є безпідставною і задоволенню не підлягає. По даному кримінальному провадженню допитані всі особи, які були учасниками та свідками подій. В ході розслідування не здобуто інших доказів, які б указували на вину ОСОБА_9 в незаконному заволодінні транспортним засобом, тому постанова про закриття провадження є підставною і винесена слідчим законно. Після набрання оскаржуваною постановою законної сили, може буде вирішено питання про притягнення ОСОБА_9 до відповідальності за скоєння ДТП, а матеріальні претензії можуть бути вирішені в цивільному порядку, але вказані обставини не є підставою для скасування постанови про закриття провадження.
Слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги були належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до вимог ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарги проведено у відсутності слідчого.
Копію постанови слідчого від 08.04.2016 року скаржником отримано 14 квітня 2016 року. Зі скаргою на постанову слідчого скаржник звернувся до слідчого судді 20.04.2016 року, тому відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України він не пропустив строк подання скарги.
В заяві зазначено, що 06.01.2016 року біля 05.00 годин, мешканець с. Заріччя ОСОБА_7 , знаходячись в барі «Нон-стоп», що в м. Іршава, таємно викрав з кишені ОСОБА_13 ключі від автомашини «АУДІ-А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , якою в подальшому незаконно заволодів.
Згідно рапорту Іршавського РВ від 06.01.2016 року, в ході перевірки заяви ОСОБА_13 встановлено, що 06.01.2016 року біля 05.00 години в кафе-барі «Нон-стоп», що в м. Іршава, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу з куртки ОСОБА_13 викрав ключі від автомашини марки «АУДІ-А6», Республіки Італія, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого незаконно заволодів транспортним засобом. Згодом ОСОБА_12 залишив вказаний автомобіль в кюветі в м. Іршава по вул. Гагаріна, що зареєстровано як ДТП без потерпілих. Вказані особи разом вживали спиртні напої в кафе-барі «Нон-стоп».
Відповідно до ст. 91 ч.2, 92 ч.1, 93 ч.2 та ст. 94 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження; обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого; сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання документів, відомостей, висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом; слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Об`єктивна сторона злочину полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом: 1) воно полягає лише в активній поведінці - дії; 2) дія проявляється в отриманні можливості керувати таким транспортним засобом; 3) поведінка винного є незаконною, він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснює; 4) заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або законного користувача транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), або ж фальсифікується (при заволодінні шляхом обману).
Заволодінням транспортним засобом слід вважати умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі шляхом запуску двигуна, буксирування, завантаження на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку або продовження руху тощо.
З матеріалів кримінального провадження, наданих на вимогу слідчого судді, вбачається наступне.
В ході допиту в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, що в ніч на 06.01.2016 року біля 00.20 годин він разом з ОСОБА_7 на власному автомобілі «АУДІ-А6» приїхав в кафе-бар «Нон-стоп». Автомобіль залишив біля кафе, а ключі поставив до лівої кишені своїх штанів. В барі зустрів знайомих, зокрема, ОСОБА_16 на прізвисько ОСОБА_17 . Протягом ночі ОСОБА_12 разом з іншими вживав спиртне, а сам ОСОБА_8 спиртного не вживав. Тільки біля 04 години ОСОБА_8 випив одне пиво, після чого заснув за столом. Прокинувшись, виявив відсутність як ОСОБА_9 , так і свого автомобіля. Протягом ночі ОСОБА_12 декілька разів просив дати йому ключі від машини, але ОСОБА_18 відмовляв, оскільки ОСОБА_12 був п`яним. Він одразу зрозумів, що ОСОБА_12 викрав з його кишені ключі та угнав машину. Від знайомих дізнався, що його машина розбита, тому він одразу пішов на місце ДТП і повідомив поліцію.
Допитані в якості свідків інспектор СДПС Хустського ВП ОСОБА_19 та слідчий СВ Іршавського РВ ОСОБА_20 показали, що 06.01.2016 року о 06.45 годин виїхали в м.Іршава, на вул. Гагаріна, де сталося ДТП за участю автомашини «АУДІ-А6», яка здійснила наїзд на огорожу. Водія біля машини не було, однак, через півгодини підійшов власник машини ОСОБА_8 , який нічого не міг пояснити з приводу аварії, оскільки був п`яний. ОСОБА_8 був освідуваний і для встановлення обставин ДТП був запрошений у відділ поліції, де написав заяву про викрадення автомобіля. Згодом установили, що за кермом машини був ОСОБА_7 .
В ході дачі пояснень ОСОБА_7 пояснив, що 06.01.2016 року біля 01.00 години разом з ОСОБА_10 на його автомобілі «АУДІ-А6» приїхав в кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В барі ОСОБА_8 зустрів знайомих, до яких підсів за столик, замовив різні напої, які почали вживати. Приблизно через годину ОСОБА_8 попросив ОСОБА_14 взяти ключі від його машини, поїхати додому та взяти ще гроші для подальшого відпочинку. Отримавши від ОСОБА_13 ключі від машини, він сів в його машину та поїхав в сторону с. Заріччя за грошима. Однак, не впоравшись з керуванням автомашини, заїхав в огорожу і не міг повернутися в кафе.
Допитані в якості свідків бармен кафе ОСОБА_21 та відвідувач кафе ОСОБА_22 , будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, показали, що чули як в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_8 неодноразово просив ОСОБА_14 взяти ключі від машини і поїхати додому за грошима, щоб вони могли продовжити відпочивати.
За таких обставин покази потерпілого ОСОБА_13 про викрадення у нього ОСОБА_7 ключів від автомашини та подальше незаконне заволодіння машиною, викликають сумнів. Покази потерпілого про те, що він протягом ночі вжив тільки одне пиво і був фактично тверезим, тому добре пам`ятає події тієї ночі, у той час, як ОСОБА_12 був п`яним спростовуються протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння №1, згідно якого 06.01.2016 року о 10.05 годин під час освідчення ОСОБА_5 встановлено стан його алкогольного сп`яніння 2,3%.
Згідно протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння №22, 06.01.2016 року о 14.15 годин під час освідчення ОСОБА_7 встановлено, що він тверезий.
ОСОБА_23 не заперечується факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої була пошкоджена автомашина потерпілого ОСОБА_5 . Порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а вимоги про відшкодування матеріальної шкоди можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Згідно заяв ОСОБА_5 від 12.01.2016 року, він не має ніяких претензій до ОСОБА_7 , оскільки матеріальна шкода йому відшкодована у сумі 6000 (шість тисяч) доларів США.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура
Згідно ст. ст. 7, 9, 17, 22, 40 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, вимог КПК та інших законів; слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій; слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, якщо встановлено відсутність в діянні особи складу кримінального правопорушення, слідчий закриває кримінальне провадження, про що відповідно до вимог ст. 110 КПК України виносить вмотивовану постанову.
В ході слідства не здобуто доказів наявності в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КПК України.
Посилання представника потерпілого на те, що допитані в ході слідства свідки у судовому засіданні можливо могли б дати покази, які довели б вину ОСОБА_9 у незаконному заволодінні транспортним засобом, а також на недостатність доказів невинуватості ОСОБА_9 , до уваги не приймаю.
Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, а повідомлення про підозру здійснюється тільки у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Вказана постанова є обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам КПК України щодо форми і змісту процесуального рішення, а також встановленим в ході розслідування фактичним обставинам справи та зібраним доказам, що наявні у матеріалах справи.
За таких обставин, вважаю, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є обґрунтованою, а скарга ОСОБА_3 є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 17, 22, 40, 93, 94, 276 ч.1, 284 ч.1 п.2, 303, 306-307, 309 ч.2 КПК України,
у х в а л и л а :
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідча суддя : ОСОБА_1