Провадження № 1-кс/308/4296/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2016 р. м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, касиру АЗС № 89 ТОВ «ТД Сан-Ойл», студенту ДВНЗ «Ужгородського національного університету», не одруженому, раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_7 , про обрання ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи призначеним 20.08.2016 року наказом директора від 19 серпня 2016 року на посаду касира торговельного залу АЗС № 89 ТОВ «Торговий дім «Сан Ойл», яка розташована за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 36, таким чином будучи «технічним службовцем» - службовою особою юридичної особи приватного права, в порушення вимог посадової інструкції затвердженої генеральним директором ТОВ «Торговий дім «Сан Ойл» ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом за пособництва ОСОБА_9 , який зобов`язався сприяти останньому в приховуванні злочину, а також зберіганні привласнені грошові кошти, шляхом інсценування розбійного нападу на цю АЗС, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, завідомо неправдиво повідомивши про вчинення злочину, а саме розбійного нападу на АЗС № 89 ТОВ «Торговий дім «Сан Ойл», яка розташована за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 36, який нібито відбувся з 2 год. 10 хв. по 2 год. 20 хв., незаконно близько 01.00 годин 14 листопада 2016 року привласнив грошові кошти в сумі, які знаходилися, згідно показів ОСОБА_5 , в касі АЗС № 89, зокрема близько 7000 гривень та в подальшому передав ОСОБА_9 , який сховав їх у моторного відсіку свого транспортного засобу марки Honda HRV. Точна сума спричиненого збитку наразі встановлюється.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про підозру ОСОБА_5 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, протоколом слідчого експерименту від 15.11.2016, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 15.11.2016 року, показами свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду та вилучення грошових коштів з автомобіля належного ОСОБА_9 , протоколом огляду та вилучення грошових коштів від ОСОБА_10 .

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, зокрема у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8-ти років, незаконно впливати на потерпілого, свідків, шляхом їх підкупу або залякування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного слідчий просить обрати ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили у задоволенні клопотання відмовити та обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003964 від 14 листопада 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України.

15 листопада 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 ч. 1 КК України, а 17 листопада 2016 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, шляхом їх підкупу або залякування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно пункту 3 абзацу 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
У пункті 13.3 вищевказаної постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року № 14-рп/2003в справі № 1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 затриманим в порядку ст.ст. 208, 209 КПК України не був, має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , навчається та є студентом ДВНЗ «УжНУ», раніше не судимий.
Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Оцінюючи доводи органу досудового розслідування про необхідність обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого може переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливання на потерпілого, свідків, шляхом їх підкупу або залякування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя констатує, що їх можливе настання не доведено жодним доказом. Також не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_5 , потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, та приходить до висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.
При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання у період з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., без застосування електронних засобів контролю, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний час доби з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 309, 376, 392, 395 КПК України слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, касира АЗС № 89 ТОВ «ТД Сан-Ойл», студента ДВНЗ «Ужгородського національного університету», не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання житло за адресою АДРЕСА_1 , у період з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора чи суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 17 січня 2017 року, включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1