Справа №473/1621/16-к 26.05.2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
володілець майна ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Короткий зміст судового рішення.
провадження № 11-сс/784/179/16 слідчий суддя ОСОБА_10
категорія: оскарження арешту доповідач в апеляційному суді
тимчасово вилученого майна
ОСОБА_1 будь-яким способом розпоряджатися, відчужувати, передавати в оренду, вчиняти будь-які інші правочини щодо вказаного автомобіля, а також вносити будь-які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд автомобіля (без обмеження у праві користування).
Постановлено про передачу майна, на яке відповідно до цієї ухвали накладено арешт, на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 та про його негайне повернення власнику.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, що передача автомобіля власнику майна може привести до зникнення, знищення, перетворення або відчуження майна, яке має суттєве значення для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні та може бути використано як доказ.
Посилається на необхідність проведення автотехнічної експертизи з визначення технічного стану транспортного засобу, судової транспортно-трасологічної експертизи з метою з`ясування наявності контакту з іншими транспортними засобами та судово-біологічної експертизи щодо встановлення особи, яка особа перебувала за кермом під час дорожньо-транспортної пригоди.
Встановлені судом 1 інстанції обставини.
Слідчий ОСОБА_14 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасове вилучене майно зазначений автомобіль, посилаючись, що на ньому могли залишитися сліди зіткнення з опорою електромережі і є необхідність забезпечення проведення ряду експертиз та інших слідчих дій.
Приймаючи рішення про арешт майна, слідчий суддя послався на ч. 11 ст. 170 КПК України, якою визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, перетворення, використання, пересування, передачі майна. Пославшись на протокол огляду місця ДТП від 30.04. 2016 р., слідчий суддя погодився з наявністю правової підстави для арешту майна та вказав, що автомобіль, на який слідчий просить накласти арешт, міг зберегти на собі сліди злочину, а тому відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу його власником є ОСОБА_8 .
Пославшись на завдання кримінального провадження (визначені ст. 2 КПК України), наслідки арешту транспортного засобу для інших осіб, зокрема, позбавлення можливості особи, у володінні якої він перебуває, відчужувати його з метою запобігання можливості його приховування, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання слідчого, прийнявши рішення про арешт майна шляхом заборони відчуження та розпорядження, укладення правочинів щодо даного транспортного засобу без обмеження власника майна ОСОБА_8 в праві користування вказаним транспортним засобом.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, заперечення володільця майна ОСОБА_7 , яка просила передати їй автомобіль на відповідальне збереження, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Положення ст. 173 КПК України передбачають коло питань, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна, зокрема, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п.5 ч.2 ), наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п.6 ч.2).
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Застосування слідчим суддею найменш обтяжливого способу арешту майна, є умотивованим та відповідає зазначеним вимогам закону.
Відповідно до визначеного законом змісту арешту майна як одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження (ст. 170 ч.1 КПК України), слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказав на заборону будь-яким способом розпоряджатися, відчужувати, передавати в оренду, вчиняти будь-які інші правочини щодо вказаного автомобіля, а також вносити будь-які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд автомобіля.
Таке рішення фактично забезпечує зберігання відповідної слідової інформації на транспортному засобі, не перешкоджає проведенню відповідних слідчих дій та доступу до транспортного засобу, в тому числі, для проведення експертних досліджень.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали та прийняття рішення про найбільш обтяжливий спосіб арешту майна зазначеного вище транспортного засобу, про що просить апелянт.
Разом з тим, надані матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_8 , який є власником автомобіля згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04.01.2000 р., видав 02.09.2010 р. довіреність на строк 10 років на право продажу, зняття з обліку в ДАІ цього транспортного засобу ОСОБА_15 , який в порядку передоручення 22.04.2016 р. видав довіреність ОСОБА_7 на строк до 22.09.2020 р. на право вчинення тих же дій.
Під час ДТП ОСОБА_7 (прізвище помилково зазначено в окремих процесуальних документах як ОСОБА_13 ) перебувала в салоні вказаного автомобіля. Саме їй 06.05.2016 р. слідчим видана довідка про дорожньо-транспортну пригоду за участі автомобіля.
З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 405, 407,424, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Постановити нову ухвалу.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: