1Справа № 335/7436/16-к 1-кп/335/392/2016
21 липня 2016 р. колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
процесуального прокурора ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою від 14 липня 2016 р. за даним кримінальним провадженням призначене підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вказавши, що справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя за останнім епізодом інкримінованих правопорушень, обвинувальний акт складено відповідно до вимог закону. Також просив залишити без змін та вважати продовженими запобіжні заходи, обрані обвинуваченим на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Надав список осіб, що підлягають виклику у судове засідання.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 просили вирішити питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду на розсуд суду. Просили змінити запобіжний захід ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складено із порушенням вимог КПК України, не вірно визначено підслідність та підсудність даного кримінального провадження, а також обвинуваченому ОСОБА_10 не було надано можливості ознайомитися з матеріалами досудового розслідування, чим порушено його право на захист. Просили змінити ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на погодинний домашній арешт з 17 до 6 год. доби, оскільки він працює, має міцні соціальні зв`язки та не має наміру переховуватися від суду.
Обвинувачена ОСОБА_11 та її захисник ОСОБА_8 просили вирішити питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду на розсуд суду. Просили не продовжувати запобіжний захід ОСОБА_11 , оскільки вона умови домашнього арешту не порушувала, і ризики, визначені ст. 177 КПК України на даний час відсутні.
Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами, колегія суддів дійшла таких висновків.
У відповідно до положень пункту 4 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
За змістом ч. 1 ст. 32 КПК України, у разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, які є однаковими за тяжкістю, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
В даному випадку кримінальні провадження, які інкримінуються ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є однаковими за тяжкістю.
За змістом обвинувального акта всім обвинуваченим інкримінуються злочини, передбачені ч. 3 ст. 199 КК України за кваліфікуючими ознаками виготовлення, перевезення, зберігання з метою використання при продажу товарів, збуту, а також збут підробленої національної валюти України у виді банкнот, іноземної валюти, вчинені повторно, організованою групою, а також ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 199 КК України за кваліфікуючими ознаками незакінчений замах на вчинення виготовлення з метою збуту підробленої національної валюти України у виді банкнот, іноземної валюти, вчинене повторно, організованою групою.
При викладенні фактичних обставин інкримінованих злочинів в обвинувальному акті зазначено, що залишок виготовлених підроблених грошей та їх зображень ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зберігали за місцями свого мешкання до моменту їх вилучення в ході обшуку 24 лютого 2016 р., а, як зазначено вище, зберігання підробленої національної та іноземної валюти є однією з кваліфікуючих ознак інкримінованих злочинів.
Як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, дійсно 24 лютого 2016 р. були проведені обшуки за місцями помешкань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Останній за часом обшук було проведено за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 (обшук проводився з 20:15 до 22:05 год. 24 лютого 2016 р.), де остання зберігала залишок виготовлених підроблених грошей та їх зображень до моменту їх вилучення, що віднесено до території Шевченківського району м. Запоріжжя.
Отже, останній за часом інкримінований організованій групі епізод злочинної діяльності вчинено в межах юрисдикції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Колегія суддів вважає непереконливими посилання прокурора на те, що підсудність даного кримінального провадження визначена Апеляційним судом Запорізької області, оскільки ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 8 липня 2016 р. було відмовлено у задоволенні подання Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про передачу кримінального провадження до іншого суду, яке було внесено з підстав неможливості утворення колегії суддів, а не з питання недотримання правил підсудності при направленні кримінального провадження до суду. На цю обставину також було звернуто увагу у підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_7 .
У відповідності до ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність направлення даного кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з метою вирішення питання про передачу кримінального провадження до належного суду, який територіально уповноважений розглядати дане кримінальне провадження.
Крім того, з Реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що на стадії досудового розслідування обвинуваченим були обрані такі запобіжні заходи: ОСОБА_9 тримання під вартою строком до 24 липня 2016 р., ОСОБА_10 тримання під вартою строком до 24 липня 2016 р., ОСОБА_11 домашній арешт строком до 24 липня 2016 р.
Отже, строк дії запобіжних заходів, обраних обвинуваченим, закінчується.
Як визначено у частини третій статті 315 КПК України за відсутності клопотань учасників судового провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Під час підготовчого судового засідання обвинуваченими та їх захисниками не було подано суду відповідних клопотань про зміну запобіжних заходів обвинуваченим із дотриманням положень статті 201 КПК України. В цей же час зазначені учасники кримінального провадження висловили свої заперечення щодо доцільності продовження обвинуваченим запобіжних заходів, які на переконання колегії суддів, не є переконливими, з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень під час умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2012 р., раніше був неодноразово засуджений, у тому числі і за злочини, передбачені статтею 199 КК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в підготовчому судовому засіданні не встановлено.
Також суд зазначає, що захисником та обвинуваченим не надано будь-яких доказів зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не зазначено відповідних доказів наявності обставин, передбачених ст. 178 КПК України, які могли б бути враховані судом задля зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.
Суд зазначає, що ані обвинувачений ОСОБА_9 , ані його захисник не надали суду будь-яких документальних підтверджень того, що обвинувачений має постійне місце роботи та проживання, має на утриманні малолітніх дітей чи непрацездатних осіб, позитивно характеризується за місцем мешкання, та немає порушень під час відбуття умовного покарання, так само як і не надані докази неможливості його знаходження в умовах слідчого ізолятора.
Крім того, як вбачається з обвинувального акта ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, раніше був неодноразово засуджений, у тому числі і за злочини, передбачені статтею 199 КК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в підготовчому судовому засіданні не встановлено.
Також суд зазначає, що захисником та обвинуваченим ОСОБА_10 не надано будь-яких доказів зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не зазначено відповідних доказів наявності обставин, передбачених ст. 178 КПК України, які могли б бути враховані судом задля зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.
Суд зазначає, що ані обвинувачений ОСОБА_10 , ані його захисник не надали суду будь-яких документальних підтверджень того, що обвинувачений має постійне місце роботи та проживання, має на утриманні малолітню дитину чи непрацездатних осіб, позитивно характеризується за місцем мешкання, так само як і не надані докази неможливості його знаходження в умовах слідчого ізолятора.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо осіб обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених, з огляду на що підстав для зміни запобіжного заходу щодо них з тримання під вартою на домашній арешт суд на даний час не вбачає.
Що стосується можливості не продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту, колегія суддів враховує, що захисником та обвинуваченою ОСОБА_11 не надано будь-яких доказів зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не зазначено відповідних доказів наявності обставин, передбачених ст. 178 КПК України. В цей же час, на переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний ОСОБА_11 , у повній мірі відповідає особі обвинуваченої, а також тяжкості злочинів, що їй інкримінуються. Крім того, даний запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.
Підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи дані, наявні в матеріалах кримінального провадження, суд доходить висновку, що обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а обвинуваченій ОСОБА_11 продовжити строк дії домашнього арешту на 60 днів.
Що стосується заперечень обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_7 проти призначення до судового розгляду кримінального провадження через порушення права на захист (не ознайомлення обвинуваченого з матеріалами досудового розслідування), порушення правил підслідності, неконкретного обвинувачення, то ці доводи не можуть бути оцінені колегією суду, оскільки на даний час не вирішено питання щодо підсудності даного кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 34, 177, 178, 181, 183, 201, 314, 315 КПК України, суд
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 199 Кримінального кодексу України передати до Апеляційного суду Запорізької області для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 199 Кримінального кодексу України залишити без змін та вважати продовженим строком на 60 (шістдесят) днів з 21 липня 2016 року до 19 вересня 2016 року включно.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 199 Кримінального кодексу України залишити без змін та вважати продовженим строком на 60 (шістдесят) днів з 21 липня 2016 року до 19 вересня 2016 року включно.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 199, частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 199 Кримінального кодексу України залишити без змін та вважати продовженим строком на 60 (шістдесят) днів з 21 липня 2016 року до 19 вересня 2016 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Вступна та резолютивна частини ухвали ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21 липня 2016 року.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 25 липня 2016 року о 09:00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3