Справа № 163/2264/16-к
Провадження № 1-кп/163/108/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження №00000104, що надійшло з прокуратури Волинської області 06.09.2016 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Душанбе Республіки Таджикистан та жителя АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина Німеччини, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 21 серпня 2016 року приблизно о 19 годині 20 хвилин слідуючи автомобілем марки "MERCEDES-BENZ Е210", реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якості водія з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, що знаходиться на території села Старовойтове Любомльського району Волинської області, намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю, способом, що утруднював виявлення, перемістити через митний кордон України книги «ТРІОДІОНЬ», «ШИТЬВЕРЫ», «БИБЛІЯ», ТРЬОХТОМНИК «ПРИРОДА И ЕЯ СИЛЫ НА СЛУЖБЕ У ЧЕЛОВЕКА», «ЗАРАЗНЫЯ БОЛЕЗНИ», «ФАРМАКОЛОГИЯ», «СПРАВОЧНИК ПРАКТИЧЕСКОГО ВРАЧА».
3 метою утруднення виявлення під час митного контролю, ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) приховав книги у різних місцях, зокрема книгу «ТРІОДІОНЬ», без вказаного року публікації, в дорожній сумці серед особистих речей у багажному відділенні автомобіля; книгу «ШИТЬ ВЕРБІ», рік публікації - 1913, у просторі між складеним сидінням заднього ряду у багажному відділенні автомобіля; книгу «БИБЛІЯ», рік публікації - 1922, у дорожній сумці серед особистих речей у багажному відділенні автомобіля; книгу ТРЬОХТОМНИК «ПРИРОДА И ЕЯ СИЛЫ НА СЛУЖБЕ У ЧЕЛОВЕКА», без вказаного року публікації, у дорожній сумці серед особистих речей у багажному відділенні автомобіля; книгу «ЗАРАЗНЫЯ БОЛЕЗНИ», без вказаного року публікації, в дорожній сумці серед особистих речей у багажному відділенні автомобіля; книгу «ФАРМАКОЛОГИЯ», без вказаного року публікації, в дорожній сумці серед особистих речей у багажному відділенні автомобіля; книгу «СПРАВОЧНИК ПРАКТИЧЕСКОГО ВРАЧА», рік публікації - 1956, в дорожній сумці серед особистих речей у багажному відділенні автомобіля, та не повідомив про їх наявність інспекторам Волинської митниці ДФС України та працівникам ДПС України під час усного опитування.
Классен ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час проведення прикордонно-митного контролю вказані культурні цінності були виявлені інспекторами ДПС України та Волинської митниці ДФС України, та вилучені слідчим УСБУ у Волинській області.
Згідно з актом експертизи експертної комісії Волинської ДОУНБ ім. Олени Пчілки № 201/01-07 від 31.08.2016 вказані вище предмети, а саме книги: «ТРІОДІОНЬ», «ШИТЬ ВЕРЫ», «БИБЛІЯ», ТРЬОХТОМНИК «ПРИРОДА И ЕЯ СИЛЫ НА СЛУЖБЕ У ЧЕЛОВЕКА», «ЗАРАЗНЫЯ БОЛЕЗНИ» та «ФАРМАКОЛОГИЯ» мають культурну цінність.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на контрабанду культурних цінностей, тобто на їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відсутні.

До суду в порядку ст.ст. 468, 469, 472 КПК України надійшла укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, в обсязі обвинувачення.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1177 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 009 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, визнав повністю та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому додав, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, вид та міру покарання, яка буде застосовано до нього у разі затвердження угоди.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду затвердити.

Такої ж думки притримався захисник.

Заслухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити угоду про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам,а тому укладення угоди між прокурором та обвинуваченим з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України. Угода за своїм змістом відповідає вимогам статті 472 вказаного Кодексу, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді особистого зобов`язання слід залишити до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05.09.2016 року у кримінальному провадженні №00000104, між прокурором прокуратури Волинської області та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, і за цим законом, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1177 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 009 гривень.

Речові докази:

-книги «ТРІОДІОНЬ», «ШИТЬВЕРЫ», «БИБЛІЯ», ТРЬОХТОМНИК «ПРИРОДА И ЕЯ СИЛЫ НА СЛУЖБЕ У ЧЕЛОВЕКА», «ЗАРАЗНЫЯ БОЛЕЗНИ», «ФАРМАКОЛОГИЯ», які знаходяться на відповідальному зберіганні у Волинській державній обласній універсальній науковій бібліотеці ім. Олени Пчілки передати в дохід держави;

-книгу «СПРАВОЧНИК ПРАКТИЧЕСКОГО ВРАЧА», що знаходиться на відповідальному зберіганні у громадянина Німеччини ОСОБА_4 - залишити у розпорядженні останнього;

-автомобіль марки MERCEDES-BENZ E210, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2000 року випуску, який знаходиться на відповідальному зберіганні у громадянина Німеччини ОСОБА_4 - залишити у розпорядженні останнього;

-паспорт громадянина Німеччини, виданий на ім`я ОСОБА_6 ,серії НОМЕР_3 , та свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки MERCEDES-BENZ E210, реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 , які знаходиться на відповідальному зберіганні у громадянина Німеччини ОСОБА_4 - залишити у розпорядженні останнього.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1