Справа № 190/1506/16-к
Провадження №1-в/190/690/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2016 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мар`ївка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, раніше судимого: 1) 15.10.2002 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровськ за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 2) 18.01.2013 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

01.08.2016 р. засуджений ОСОБА_4 подав до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, обґрунтовуючи це тим, що вироком Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області від 23.01.2014 р. його засуджено за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. В місцях позбавлення волі останній перебуває з 26.11.2013 р. та за час відбування покарання довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_4 про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник П`ятихатської виправної колонії (№ 122) ОСОБА_5 про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився і подав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання засудженого не підтримує.

Спостережна комісія П`ятихатської районної державної адміністрації про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила.

Вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали особової справи, суд дійшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 вироком Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області від 23.01.2014 р. засуджений за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

З 26.11.2013 року ОСОБА_4 перебуває в місцях позбавлення волі, а в П`ятихатській ВК (№122) відбуває покарання з 04.06.2014 року.

Згідно останньої характеристики на засудженого від 14.01.2015 р., ОСОБА_4 під час тримання в Дніпропетровському СІ характеризується посередньо, стягнень і заохочень не мав. Під час відбування покарання в П`ятихатській виправній колонії (№ 122) засуджений характеризується негативно, мав 4 стягнення, одне з яких на теперішній час погашене, та заохочувався з метою стимулювання правослухняної поведінки в подальшому. В колонії працевлаштований робітником, до виконання обов`язків ставиться добре, але потребує контролю з боку представників адміністрації установи за якістю їх виконання.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність такого звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Суд вважає, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки перебуваючи в місцях позбавлення волі з 26.11.2013 р., у тому числі в Дніпропетровсмькому слідчому ізоляторі заохочень і стягнень не мав, а відбуваючи покарання в П`ятихатській ВК (№ 122) 26.12.2014 р. заохочувався з метою стимулювання правослухняної поведінки в подальшому, 4 рази порушував режим утримання, за що накладалися стягнення. При цьому, ОСОБА_4 неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів, засуджений хоч і підпадає під дію ст.. 81 КК України, оскільки відбув 2/3 строку покарання, однак при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення основним та вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Як видно з характеристики засудженого сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, характеризується негативно, готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує.

Суд бере до уваги і те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, 4 рази порушував режим утримання, а одноразове заохочення за весь період відбуття покарання, тим більше застосоване для стимулювання правослухняної поведінки засудженого, не може свідчити про виправлення. Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу засудженого в цілому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не довів своє виправлення.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1