Ухвала іменем україни 17 червня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 травня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судиму вироком цього ж суд від 2.08.2013 року за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова звільнена умовно-достроково (невідбута частина покарання 6 місяців 6 днів),
визнано винуватою та призначено покарання за: ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців без конфіскації майна;

- ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна;

- ч. 2 ст. 309 України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання з урахуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватою і засуджено за те, що вона вчинила повторно пособництво у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу та незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу повторно і незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого повторно особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України за викладених у вироку обставин.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 травня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись з постановленою щодо ОСОБА_4 ухвалою апеляційного суду, просить її скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості. Свої вимоги щодо невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України в достатній мірі не врахував те, що засуджена вчинила три кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом особливо небезпечних наркотичних засобів, два з яких є тяжкими, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Висновки суду стосовно доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 307; ч. 2 ст. 307; ч. 2 ст. 309 КК України у касаційній скарзі не оскаржуються.

Доводи прокурора щодо необґрунтованого застосування судом до засудженої положень ст. 69 КК України є безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з наявних у ВССУ даних та долучених прокурором копій судових рішень, при призначенні засудженій ОСОБА_4 покарання судом було враховано тяжкість вчинених нею злочинів, її ставлення до скоєного (повне визнання вини та щире каяття), конкретні обставини кримінального провадження, активне сприяння у розкритті злочинів, від вчинених злочинів не мала матеріальної вигоди, її позитивну характеристику, утримання батьків похилого віку, які хворіють і потребують стороннього догляду, а також те, що вона сама хворіє на невиліковні хвороби, в тому числі онкологічну. Разом з тим було враховано думку прокурора щодо можливості призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Визнавши ці обставини такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, місцевий суд, з чим погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про призначення засудженій ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, за яким її визнано винуватою. Тому колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій зазначені вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Доводи щодо м`якості призначеного покарання, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора на вирок місцевого суду, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою. Тому призначене засудженій покарання є необхідним та достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів.
Ухвала апеляційного суду про залишення апеляції прокурора без задоволення, а вироку суду першої інстанції без зміни, відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
Враховуючи, що з касаційної скарги прокурора та доданих до неї копій вироку та ухвали не вбачається підстав для її задоволення, тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 травня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3