Справа № 743/440/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/213/2016
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000024 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, вдівця, не працюючого, без визначеного місця проживання, раніше судимого:

- 14.02.2011 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 23.11.2012 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 263, ст.ст.75, 76 КК України, до 2 років обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік;

- 24.10.2013 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.297, ст.ст.70, 71, 72 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі; Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.10.2014 року, звільнений 03.11.2014 року умовно-достроково на 09 місяців 12 днів,-

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України, у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України до покарання приєднано частину покарання невідбутого за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24.10.2013 року, остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

До набрання вироком чинності, обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено відраховувати з моменту взяття під варту, тобто з 25.12.2015 року та в строк відбування покарання зараховано час перебування під вартою з 28.05.2015 року по 27.08.2015 року

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 184 грн. 50 коп.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що у грудні 2014 року, в невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_8 , повторно, шляхом проникнення до будинку АДРЕСА_1 , таємно викрав металеву плиту для груби, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду, в розмірі 360 грн.

25 січня 2015 року, в невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_8 , повторно, шляхом вільного доступу, з підвалу будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав дитячі санчата, вартістю 70 грн. і 25 металевих прутів, вартістю 150 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду, в розмірі 220 грн.

На даний вирок обвинуваченим ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи кваліфікацію його дій та не заперечуючи фактичних обставин справи, просить змінити вирок місцевого суду в частині взяття його під варту в залі судового засідання до набрання вироком законної сили.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що знаходячись під домашнім арештом покладених на нього обов`язків не порушував, не переховувався від слідства та вчасно з`являвся на виклики слідчого, не створюючи перешкод для встановлення істини, а навпаки активно сприяв слідству в розкритті злочину. Додатково зазначив, що в подальшому має намір в установлені законом строки подати апеляційну скаргу в частині кваліфікації його дій та покарання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали. Від обвинуваченого інших апеляційних скарг та доповнень також не надходило.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити з наведених в ній підстав. Додатково розширив коло своїх апеляційних вимог заявивши, що призначене йому покарання є занадто суворим і з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого, щиросердного його каяття та сприяння розкриттю злочинів, це покарання можливо пом`якшити.

Такої ж думки дотримувався в судовому засіданні адвокат, який просив пом`якшити покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною.

Вислухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Основна вимога апеляційної скарги щодо неправомірного взяття особи під варту при постановленні вироку задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 374 КПК України суд при постановленні вироку зобов`язаний вирішити питання про заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі вирішити питання про запобіжні заходи. Зміна запобіжного заходу при постановленні вироку і взяття обвинуваченого під варту є правом суду. Колегія суддів вважає, що місцевий суд цілком обґрунтовано взяв ОСОБА_8 під варту, оскільки він, як встановив суд, не має постійного місця мешкання, скоїв злочин в період умовно-дострокового звільненні від відбування покарання, знаходячись на волі може скоїти інші злочини.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого, доведеність вини в судовому засіданні не оспорюються. Щодо призначеної міри покарання, то колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням відносно невеликої кількості викраденого майна і його відносно незначної цінності, місцевий суд не у повній мірі дотримався принципу спів- розмірності призначеного покарання скоєному злочину. Водночас, з урахуванням даних про попередні судимості обвинуваченого і скоєння ним злочинів в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, колегія суддів не вважає за можливе пом`якшити покарання з урахуванням ст. 69 КК України. Колегія суддів вважає, що прийняття такого рішення не суперечитиме закону, адже у відповідності до ст. 404 КПК України апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_8 змінити.

За ст. 185 ч. 3 КК України пом`якшити призначене судом покарання з 3-х років 6 місяців до 3-х років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_8 засудженим: за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання, призначеного судом 2 роки 6 місяців позбавлення волі; за ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі; за ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24.10.2013 р. і остаточне покарання призначити у виді 3 (трьох) років и 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України час попереднього ув`язнення з 28.05.2015 р. до 27.08.2015 р. та з 25.12.2015 р. до 29.02.2016 р. зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В іншій частині даний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4