11-кп/775/318/2016(м)
264/2217/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000661 за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Маріуполя, громадянку України, із середньою освітою, не працюючу, не заміжню, яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

1) 30.03.2011 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком на два роки; звільнено від відбування покарання на підставі ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22.05.2013 року у зв`язку із закінченням іспитового строку;

2) 20.03.2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт;

3) 25.06.2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 2 місяців 15 днів арешту; звільнена 23.12.2015 року по відбуттю строку покарання,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА :

За вироком суду ОСОБА_6 визнана винною і засуджена за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

10 березня 2016 року приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні кв. АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрала майно, яке належить ОСОБА_7 , заподіявши своїми діями ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 4650 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 зазначає, що вважає призначене їй покарання занадто суворим, суд першої інстанції мав можливість призначити їй менш суворе покарання в межах санкції статті, з урахуванням пом`якшуючих, а також обтяжуючих обставин справи. Зазначає, що вона випила пляшку пива, тому факт знаходження її у стані алкогольного сп`яніння не доведений. Просить вирок змінити та призначити покарання у вигляду штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який не погодився з апеляційною скаргою обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_6 та правильність кваліфікації її дій в апеляційному порядку не оскаржуються.

Покарання, призначене обвинуваченій, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки визначено в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до положень загальної частини КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, конкретних обставин даного провадження. На думку колегії суддів по своєму виду і розміру призначене покарання ОСОБА_6 є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд врахував, що ОСОБА_6 раніше судима, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку в медичних закладах не перебуває, визнала вину, щиро розкаялася, що суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відніс вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту знаходження обвинуваченої під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не можуть впливати на законність вироку, оскільки провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому фактичні обставини провадження, до яких відноситься також і перебування обвинуваченої під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, що закріплено ч. 2 ст. 394 КПК України.

Не можуть бути підставою для зміни вироку і доводи апеляційної скарги стосовно того, що обвинувачена має стійкі соціальні зв`язки, бо проживає разом з матір`ю та неповнолітню донькою, оскільки потерпілою від скоєного ОСОБА_6 злочину є саме її мати, а відносно своєї доньки вона рішенням суду позбавлена батьківських прав, що підтверджується матеріалами провадження. (а.п. 32, 33-34, 35-36)

Тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що треба пом`якшити покарання, призначене ОСОБА_6 внаслідок того, що вона щиро розкаялася, має на утриманні малолітню дитину, неспроможні, оскільки суд першої інстанції врахував всі ці обставини при призначенні покарання.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 можливо тільки в умовах ізоляції її від суспільства, у зв`язку з чим і призначив їй покарання, пов`язане з позбавленням волі.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляція є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду Донецької області від 22 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: