Справа № 492/1265/16-к
У К Р А Ї Н А
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акту прокурору
та продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

04 жовтня 2016 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в місті Арцизі Одеської області в залі суду в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
30 серпня 2016 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України. Ухвалою суду від 03 жовтня 2016 року було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_5 вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Разом із тим, прокурор звернулася до суду з письмовим клопотанням, в якому просила суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заявив про те, що в обвинувальному акті при викладенні обвинувачення за епізодами завдання тяжких тілесних ушкоджень та вчинення зґвалтування відносно потерпілої ОСОБА_8 , не вірно зазначене місце скоєння злочинів.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, розглянувши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього визначені ст. 291 КПК України, однак органом досудового розслідування вимоги ст. 291 КПК України виконані не в повному обсязі, у зв`язку з чим обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам згаданої норми кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Суд наголошує на тому, що Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені неточно та неповно, у зв`язку з чим формулювання обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним та порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст.6 Конвенції його право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, які, згідно обвинувального акту вчинені ним відносно потерпілої ОСОБА_8 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із тим, при зазначенні місця проживання потерпілої ОСОБА_8 в анкетних даних, місце проживання останньої зазначене за адресою: АДРЕСА_2 . З викладеного випливає, що особою, яка склала обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , в порушення зазначених вище норм, при формулюванні обвинувачення, не зазначила місце вчинення кримінальних правопорушень, вчинених відносно потерпілої ОСОБА_8 .

Отже особою, яка складала обвинувальний акт, неповно та неточно зазначене місце вчинення кримінальних правопорушень, вчинених відносно ОСОБА_8 , що тягне за собою неконкретність у формулюванні обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, тому суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 . Крім того, неповний і неточний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та неконкретне обвинувачення порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка також перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 .

Таким чином, з підстав встановлених судом, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
При зазначенні осіб, які є потерпілими від злочинів, скоєних ОСОБА_6 вказано потерпілої громадянку ОСОБА_9 , проте, в обвинувальному акті у порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначено, чи була діями ОСОБА_6 завдана шкода зазначеній особі, її розмір у разі завдання та які саме протиправні дії вчинені відносно цієї особи (виклад фактичних обставин злочину, формулювання обвинувачення), у зв`язку з чим ОСОБА_9 зазначена в обвинувальному акті потерпілою від злочину.
Отже, з зазначеного випливає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вище переліченим вимогам КПК України, що позбавляє обвинуваченого також права на захист від висунутого обвинувачення, а тому обвинувальний акт відносно слід повернути прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Крім того, суд, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , заслухавши думки учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
При вирішенні питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судом враховується, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком більш ніж на три роки. До взяття під варту ніде не працював, перебуваючи на волі, з урахуванням суворості покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, буде мати реальну можливість переховуватись від суду. З цих підстав суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали, тому суд у відповідності до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України вважає за необхідне продовжити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з моменту припинення дії ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Суд також враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, суд, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому вважає за можливе та необхідне продовження строку його тримання під вартою.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволенняч клопотання прокурора та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 314, 369 372 КПК України, суд
ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, строком на шістдесят днів з моменту припинення дії ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , тобто з 07 жовтня 2016 року, та до 05 грудня 2016 року.
Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 05 грудня 2016 року.
Копію ухвали негайно вручити прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Арцизького районного суду