АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/466/16 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №626/2354/15-к
Категорія:ч. 1 ст. 119 КК України
Іменем України
11 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 2 грудня 2015 року, відповідно до якого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Красноград Харківської області, громадянка України, з середньою освітою, неодружена, непрацююча, в силу ст. 89 КК України є особою, що не має судимості,
засуджена за ч. 1 ст.119 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнено з випробуванням, якщо протягом 2 років іспитового строку вона не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п.3,4 ст. 76 КК України.
ОСОБА_8 визнано винною в тому, що 15 вересня 2015 року близько 13 години 30 хвилин, вона, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «Квіти», що розташований на приавтовокзальній площі у м. Краснограді Харківської області, під час конфлікту, який раптово виник на ґрунті неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_9 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, проявивши злочинну недбалість, і, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна і могла їх передбачити, нанесла останньому один удар кулаком правої руки в ділянку щелепи.
Від цього удару ОСОБА_9 впав, ударившись лівою скроневою ділянкою голови об асфальтне покриття, отримавши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з субдуральними крововиливами обох потиличних областей, мозочка, перелом скроневої кістки зліва, кровопотечністю м`яких покровів голови в лівій скроневій області, синцями на голові.
ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер.
Причиною смерті ОСОБА_9 виявилась закрита черепно-мозкова травма, з чисельними внутрішньочерепними крововиливами, яка супроводжувалась гострим розладом мозкового кровообігу.
Суд розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України - 4 роки позбавлення волі. На обґрунтування такої просьби прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що призначене обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі зі звільненням її від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованим, невмотивованим та занадто м`яким, без урахування того, що обвинувачена ОСОБА_8 є раніше засудженою за скоєння умисного злочину.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а вирок залишити без змін як законний, обґрунтований та вмотивований, посилаючись на те, що ОСОБА_8 скоїла кримінальне правопорушення через необережність, вказаний злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, свою провину обвинувачена визнала повністю та щиро покаялася, визнала цивільний позов районної лікарні, сама викликала «швидку допомогу», за місцем проживання характеризується добре, претензій до неї потерпіла не має.
Потерпіла ОСОБА_10 в своїй заяві повідомила, що до апеляційного суду вона з`явитись не може через похилий вік і стан здоров`я та просила призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах встановлених санкції статті Особливою частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом ст. 75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням.
Суд, звільняючи обвинувачену від відбування покарання не навів у вироку переконливих мотивів такого рішення, зазначивши, що суд враховує обставини скоєння злочину, особу обвинуваченої, тяжкість злочину, позитивну характеристику, свою провину визнала, розкаялася у скоєному, що суд визнав пом`якшуючими її провину обставинами. До обтяжуючої обставини суд відніс вчинення обвинуваченою злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням вищевикладеного, як далі йдеться у вироку, суд вважає необхідним призначити обвинуваченої покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком, оскільки виправлення її можливо без ізоляції від суспільства.
Кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_8 засуджується, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Вважаючи обґрунтованим визнання судом першої інстанції наведених обставин, які характеризують особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючи покарання обставини, колегія суддів, разом з тим зазначає, що формально пославшись на ці обставини, суд не надав їм належної оцінки, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та не врахував інші обставини, що характеризують особу обвинуваченої.
Тому судова колегія дійшла висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, про що в своїй апеляційній скарзі вказує і прокурор.
Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність ст. 75 КК України, який не підлягає застосуванню, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є однією з підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів в порядку п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України скасовує вирок у відношенні ОСОБА_8 в частині призначеного їй покарання і постановляє в цій частині свій вирок, виходячи з наступного.
Суд, не врахував, що обвинувачена ОСОБА_8 хоча і є особою, що, в силу ст. 89 КК України не має судимості, раніше вже засуджувалася за вчинення злочину, пов`язаного з насильством та звільнялася від відбування покарання з іспитовим строком. Але ж менш ніж через рік після закінчення цього строку, обвинувачена вчинила новий злочин, за який засуджується зараз. Також суд не врахував, що обвинувачена офіційно не працює.
Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, яке належить призначити ОСОБА_8 колегія суддів, враховуючи встановлені обставини справи, дії обвинуваченої після вчинення злочину, спрямовані на надання допомоги постраждалому, який як і вона знаходився у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи позицію потерпілої про призначення більш суворого покарання, положення ст. 65 КК України, вважає за необхідне і достатнє призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.
Просьба в апеляційній скарзі прокурора про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості правопорушення та особі винної внаслідок м`якості, є безпідставною, оскільки в апеляційній скарзі прокурор просить призначити покарання обвинуваченої таке саме за видом та розміром, як і призначив суд першої інстанції.
Безпідставною є ї просьба прокурора визнати ОСОБА_8 винною, оскільки суд першої інстанції її не виправдовував.
За наведених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413, п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів,-

П Р И С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 2 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного їй покарання скасувати і призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України 4 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту її фактичного затримання.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий -

Судді: