АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження № 11кп/791/786/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
категорія ст.309 ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі ОСОБА_5
З участю прокурора ОСОБА_6
Обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.12.2014 року за ч.1 ст.310 КК України, ст. 75 КК України на два роки обмеження волі з іспитовим строком в один рік,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, та за ч.2 ст.309 КК України, за які призначено покарання:
за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;
за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено три роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком від 03.12.2014 року, і остаточно призначено покарання у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком чинності залишений у вигляді застави без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахований ОСОБА_7 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 03.06.2015 р. по 20.02.2016 р., та з 24.02.2016 р. по 14.03.2016 р.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу магазину «Універсам», розташованого по вул.Курасова у м.Генічеську Херсонської області наприкінці квітня початку травня 2015 року, незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи шляхом покупки за 600 грн. дві осколкові наступальні гранати РГД-5, які є боєприпасами, придатними до вибуху, які переніс до місця свого помешкання в кв. АДРЕСА_2 та зберігав їх до моменту виявлення та вилучення працівниками міліції під час обшуку проведеного 03.06.2015 року в період часу з 07.55 год. до 13.00 год.

Він же, будучи засудженим за ч.1 ст.310 КК України, в період іспитового строку, перебуваючи на території м. Мелітополя Запорізької області, на початку травня 2015 року, у невстановленої досудовим слідством особи, незаконно, без мети збуту придбав шляхом покупки подрібнену суху речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 94,765 г. ОСОБА_7 зазначену речовину перевіз до місця свого помешкання у АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав з метою особистого вживання до моменту виявлення та вилучення працівниками міліції під час обшуку 03.06.2015 року в період часу з 07.55 год. до13.00 год.

Суд першої інстанції такі дії ОСОБА_7 кваліфікував за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; та за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів без мети збуту особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.310 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про зміну вироку в частині призначеного покарання оскільки судом при ухваленні вироку не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Посилається на те що суд, при призначенні покарання за сукупністю вироків, фактично не здійснив та у вироку не зазначив перерахунок на підставі ст.72 КК України менш суворого виду покарання за попереднім вироком призначеного за ч.1 ст.310 КК України у виді двох років обмеження волі, у суворий позбавлення волі, перед призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків.

Прохає вирок в частині призначеного покарання змінити, зазначити, що за правилами ст.72 КК України перераховано покарання призначене ОСОБА_7 за вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 03.12.2014 р у вигляді двох років обмеження волі в один рік позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, прокурор, обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу з підстав в неї викладених, в судових дебатах сторони залишилися на своїх міркуваннях, в останньому слові обвинувачений ОСОБА_7 прохав апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до слідуючого.

Кримінальне провадження розглянуто судом у скороченому порядку відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; та за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів без мети збуту особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.310 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при призначенні покарання за сукупністю вироків не зазначив застосування ст.72 КК України є слушними.

Пленум Верховного Суду України постановою №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами, в п.10, зазначив, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71,72 КК України.

Відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч.1 ст. 263 КК України та ч.2 ст.309 КК України в період іспитового строку за вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 03.12.2014 року, яким був засуджений за ч.1 ст.310 КК України до двох років обмеження волі та на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробування, з іспитовим строком в один рік.

Отже, суд, призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, за якими йому призначались різні види покарання обмеження волі та позбавлення волі, мав би зазначити в резолютивній частині вироку посилання на ст.72 КК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при призначенні покарання за сукупністю вироків, не зазначив застосування ст.72 КК України, оскільки складались різні види покарання, а тому в порядку п. 4 ч.1 ст. 408 КПК України вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга прокурора задоволенню частково.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що в резолютивній частині вироку необхідно перед призначенням покарання за сукупністю вироків зазначити, що за правилами ст.72 КК України перераховано покарання призначене ОСОБА_7 за вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 03.12.2014 р у вигляді двох років обмеження волі в один рік позбавлення волі, оскільки таке перерахування мало би зазаначаться у мотивувальній частині вироку, а не в резолютивній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 26.05.2016 року, щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено три роки позбавлення волі.

Уточнити, що на підставі ч.1 ст.71 КК України, та на підставі ч.2 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 03.12.2014 року, і остаточно призначено покарання у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копі ухвали.

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2