Ухвала іменем україни 6 жовтня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,
в с т а н о в и л а:
засуджений ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постановлені щодо нього судові рішення.
Суд касаційної інстанції, перевіривши скаргу, дійшов висновку, що вона подана з порушенням вимог ст. 427 КПК України, а саме: засуджений не навів обґрунтованих підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень; не виклав конкретної вимоги, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду його касаційної скарги; не додав завірених належним чином копій рішень. А тому, керуючись ч. 1 ст. 429 цього Кодексу, колегія суддів ухвалою від 19 липня 2016 року залишила його касаційну скаргу без руху та надала строк для усунення зазначених недоліків.
У межах наданого строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції, проте наведених в ухвалі ВССУ від 19 липня 2016 року порушень не усунув. Зокрема, подав скаргу, яка за своїм змістом є аналогічною попередній, у якій знову не наведено обґрунтування незаконності судових рішень, а також необхідності їх скасування через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості з огляду на положення статей 414 КПК України. При цьому, зі змісту скарги вбачається,
Справа № 5-5263 ск16 Доповідач у касаційній інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч. 3 ст. 429 КПК

що засуджений в основному не погоджується з висновками суду, вказує про їх невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження, а також посилається на неповноту судового розгляду, що згідно зі статтями 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Разом з тим, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не відповідає вимогам закону, оскільки її прохальна частина суперечить змісту ст. 436 КПКУкраїни, адже суд касаційної інстанції не може постановити свій вирок.
Крім того, частиною 5 ст. 427 КПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, завірені належним чином. Проте засуджений ОСОБА_4 знову не виконав зазначену вимогу, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості визначитись, що скарга засудженого подана з дотриманням вимог ч. 1 ст. 424 та ч. 2 ст. 426 КПК України, а саме після перегляду рішення в апеляційному порядку в установлений законом строк, а тому не можна вирішити питання чи є вони предметом перегляду касаційної інстанції.
З урахуванням наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки своєї касаційної скарги, які зазначені в ухвалі ВССУ від 19 липня 2016 року, у зв`язку з чим ця скарга підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3