Справа № 183/4109/16
№ 1-кп/183/769/16
В И Р О К
іменем України
30 серпня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Покровське Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, що має на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:
20 березня 2014 року наказом № 60 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та призначено на посаду водія взводу забезпечення 3 парашутно-десантного батальйону.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9,11,12,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

06 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , умисно вчасно не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

16 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 повернувся до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовця, без поважних причин, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Обвинувачений в судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, обставини вчинення ним кримінального правопорушення не оспорював, відмовився від дачі показань в суді, у скоєному кається.

В судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставини, при яких ним скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовця, без поважних причин, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості. Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не був судимий, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, на утриманні має малолітню дитину, а також виховує дитину, яка має статус сироти.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання визнається щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений на даний час займається суспільно-корисною працею та після вчинення злочину, продовжив виконувати свій службовий обов`язок, що свідчить про його щире каяття та бажання виправити ситуацію, готовність підлягати кримінальній відповідальності.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу. Такого покарання буде достатньо для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.2 ст. 407 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1