Справа №592/7615/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/894/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в місті Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 серпня 2016 року, якою

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 22 червня 2011 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт;

- 02 липня 2013 року Роменським міськрайонним судом Сумської області за ст.ст. 389 ч. 2, 289 ч. 2 КК України та на підставі ст.ст. 70 ч. 1, 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 5 років 10 днів позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році»

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 серпня 2016 року відмовлено в застосуванні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

Рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а саме: вирок Білопільського районного суду Сумської області від 22 червня 2011 року за ст. 185 ч. 3 КК України; вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2013 року за ст.ст. 389 ч. 2, 289 ч. 2 КК України. Відповідно до ст. 12 ч. 4 КК України злочини передбачені ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2 КК України відносяться до тяжких, а злочин за ст. 389 ч. 2 КК України відповідно до ст. 12 ч. 2 КК України відноситься до невеликої тяжкості. Відповідно до ст. 4 п. в) Закону України «Про застосування амністії в України» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

В апеляційні скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році» та скоротити на половину невідбуту частину покарання призначеного за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2013 року. Свої вимоги мотивує тим, що прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення його клопотання проте суд безпідставно не задовольнив його, також зазначає, що він має судимість за ст. 185 ч. 1 КК України, а не за ст. 185 ч. 3 КК України і вказаний злочин відноситься до злочину середньої тяжкості. Посилається також на інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-757/0/4-14 від 26 травня 2014 року «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін», зокрема на п. 3 і зазначає, що суд діючи відповідно до вказаного листа мав застосувати відносно нього положення ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки остання обмежень у застосуванні не містить за тяжкістю вчинених злочинів.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який повністю підтримав свою апеляційну скаргу та вважав, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення його клопотання, висновок прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 був судимий за: вироком Білопільського районного суду Сумської області від 22 червня 2011 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 120 годин громадських робіт; вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2013 року за ст.ст. 389 ч. 2, 289 ч. 2 КК України та на підставі ст.ст. 70 ч. 1, 71 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі.

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2013 року набрав законної сили 12 вересня 2013 року.

Початок строку відбування покарання 17 травня 2013 року, а кінець строку 27 травня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги засудженого з приводу того, що він мав судимість за ст. 185 ч. 1 КК України вважати обґрунтованими не можна, оскільки в матеріалах особової справи на засудженого ОСОБА_7 наявна належним чином завірена копія вироку Білопільського районного суду Сумської області від 22 червня 2011 року (а.с. 21), з якої вбачається, що ОСОБА_7 засуджений саме за ст. 185 ч. 3 КК України.

Доводи апеляційної скарги про необхідність врахування судом першої інстанції положень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-757/0/4-14 від 26 травня 2014 року «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін», п. 3 і задоволення його клопотання, вважати обґрунтованими не можна, оскільки вказаний пункт листа дійсно веде мову про застосування ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», яка передбачає скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк або інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, та які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст. 1-5 Закону України «Про амністію у 2014 році», в незалежності від будь якої тяжкості вчинених злочинів. Разом з тим, вказаний пункт містить застереження по застосуванню ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» і відсилає до обмежень, визначених у ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та до ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні». Враховуючи, що ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» закріпила перелік випадків, коли амністія не застосовується і містить положення загального характеру, які мають бути дотриманні при застосуванні положень закону України про амністію на відповідний рік, до яких законодавець, в тому числі і відніс п. в) Закону України «Про застосування амністії в України» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу не врахування позиції прокурора, який не заперечував проти застосування амністії, їх також вважати обґрунтованим не можна, оскільки судове засідання по розгляду клопотання про застосування амністії відбулося з участю прокурора, та з врахуванням клопотання засудженого без його участі, судом заслухано було позицію прокурора, яка знайшла відображення в ухвалі, разом з тим суд під час постановлення ухвали керується положеннями КПК України та КК України, а позиція сторін, до якої відноситься і прокурор, враховується, але рішення постановляється на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно ст. 94 КПК України.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про задоволення клопотання засудженого, як про це порушено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Ухвала суду є законною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 серпня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою з дня отримання ним копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4