Справа № 197/1001/16-к
Номер провадження № 1-в/197/257/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2016 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи відбування покарання ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
представника спостережної комісії ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Широке клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Томаківка Дніпропетровської області , громадянина України , та висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , суд , -
ВСТАНОВИВ:
Вироком колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.08.2007 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено за ч.4 ст. 27 , ч.2 п.п. 6,11,12 ст. 115 , ч.1 ст. 263 , ст. 70 КК України на 14 років позбавлення волі , з конфіскацією належного йому майна , строк покарання з 21.01.2007 року . Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 11.12.2007 року вирок залишено без змін . Згідно Ухвали Запоріжського районного суду Запоріжської області від 05.02.2016 рокузасудженому відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі ,Згідно Ухвали Запоріжського районного суду Запоріжської області від 19.05.2016 рокузасудженому невідбуту частину покарання засудженому замінено на більш м`яку у вигляді обмеження волі . Початок строку покарання 21.01.2007 року , кінець 07.01.2020 року .
В клопотанні , особиста заява , засудженим ставиться питання про умовно-дострокове звільнення засудженому ОСОБА_5 відповідно до ст. 81 КК України на що має пільгу по відбуттю 3/4 строку покарання з 25.07.2016 року та не має діючихстягнень . Згідно протоколу № 14 адміністративної комісії установи від 12.08.2016 року засудженому відмовлено , як не довівшому свого виправлення . Згідно висновку про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , ставиться питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання умовно-достроково згідно ст. 81 КК України .
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши засудженого ОСОБА_5 , який підтримує клопотання, свою особисту заяву , думку прокурора , який вважає що клопотання задоволенню не підлягає, представника ШВЦ № 75 , який підтримав висновок , та просить клопотання задовольнити , представник спостережної комісії зазначила , що вони не розглядали дане питання на комісії , звернення не було , однак не заперечує щодо задоволення клопотання , суд приходить до наступного .
Відповідно до Статті 537 КПК України , 1. Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ;
Відповідно до Статт1 539 КПК України , 1. Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
2. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:
1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу;
3. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
4. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
5. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.
Відповідно до статті 81 КК України , до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Відповідно до стаття 6 Конвенції про захист прав та основних свобод громадян , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Як вбачається з висновку , засуджений прибув до установи 15.07.2016 року із БВК № 99 , тому висновок зроблено відповідно до ст. 154 КВК України , час настанні пільги за ст. 81 КК України , по 3/4 строку з 25.07.2016 року . Станом на 15.09.2016 року відбув 10 років 6 місяців і 14 днів . За час віббування покаряння , з 31.01.2007 року в КУВП № 3 характеризувався посередньо , з 17.02.2008 року відбував покарання в ВК № 67 , характеризувався посередньо , стягнень та заохочень не мав , з 25.09.2010 року в ВК №99 де характеризувався позитивно , стягнень не мав , мав шість заохочень , з 15.07.2016 року в ШВЦ 75 де характеризується позитивно , стягнень та заохочень не має . Працевлаштований в установі різноробочим згідно характеристики , однак згідно довідки за період відбування покарання засуджений на об`єктах установи не працював .
Згідно довідки про стягнення та заохочення , ОСОБА_5 стягнень не мав , мав заохочення : 01.04.2011 року подяка , за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку , 19.10.2011 року подяка , за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку , 06.07.2012 року подяка за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку , 27.06.2013 року подяка за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку , 27.01.2015 року подяка за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку , 07.12.2015 року подяка за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку , правами начальник установи та відділення БВК № 99 . Згідно характеристики в цілому характеризується позитивно . Згідно протоколу № 14 на засіданні адміністративної комісії установи від 12.08.2016 року засудженому відмовлено в умовно достроковому звільненні як не довівшому свого виправлення .
Станом на 15.09.2016 року невідбута частина покарання складає 3 роки 3 місяці 22 дні .
Прокурор висловив думку що відсутні підстави умовно дострокового звільнення засудженого від покарання, представник установи виконань покарань , представник комісії , висловили думку , стосовно що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення , а також , що до намірів останнього прилучитися до суспільно корисної праці і місця проживання .
Відповідно до ст. 5 КВК України , кримінально-виконавче законодавство , виконання і відбування покарання грунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань . Статтею 6 КВК України передбачено , виправлення засудженого - процес позитивних змін , які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки . Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства , повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві .
З врахуванням вищевикладеного , з`ясувавши даних про особу засудженого ОСОБА_5 , який засуджений за особливо тяжкий злочин , ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці , в ШВЦ №75 не був працевлаштований , додержання ним вимог режиму, відсутність даних про його участь у самодіяльних організаціях виправно-трудової установи, а також наявність даних про його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці і працевлаштування , на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, що ранішні заохочення уже були враховані судом в Ухвалі від 18.04.2016 року , його участь у суспільно корисній праці , згідно встановлених норм , та фактично відпрацьованих днях і годинах , при цьому суд не приймає як належні докази клопотання яке було адресовано на ім`я начальника установи ще 12.08.2016 року , заява засудженим подана до суду 02.09.2016 року , що суперечить ч.1 п.1ст. 7 КПК України принципу верховенства права , законності та правової визначеності , в ШВЦ № 75 засуджений стягнень та заохочень не мав , має стандартну характеристику , адміністрація установи на підставі клопотання засудженого просить розглянути дане питання , при цьому на засіданні комісії заперечується останньому в умовно достроковому звільненні як не довівшому свого виправлення , протокол № 14 , в своїй заяві як підставу умовно дострокового звільнення засуджений вважає саме тільки факт настання пільги та погашення стягнень , таким чином не бажаючи відбувати покарання , що суперечить принципам ст. ст. 1 , 5 , 6 КВК України , невідбутою частиною покарання є 3 роки 3 місяці 22 дні і що відсутні об`єктивні дані які би свідчили що відсутня необхідність повного відбуття засудженим призначеного покарання , відсутність активних дій засудженого направлених на доведеність виправлення , при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення , а не сам факт тільки настання пільги , погашення стягнення , то що , тому судом не встановлено , що засуджений відповідно до ч.2 ст. 81 КК України сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення , а тому клопотання засудженого ОСОБА_5 , та висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 154 КВК України , ст. 81 КК України , ст. ст. 537 , 539 КПК України , суд - , УХВАЛИВ :
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та висновок про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання начальника ШВЦ № 75 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Широківський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя : ОСОБА_1 .