АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2027/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 286 КК України
УХВАЛА
06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-потерпілої ОСОБА_7 ,
-обвинуваченого ОСОБА_8 ,
-захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/2027/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року ,-
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тазакенд Шамхорського району, Азербайджан, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,-
засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Під час руху, в районі перехрестя пр.50-річчя СРСР та вул. Ковтуна, ОСОБА_8 у порушення вимог п.п.1.5, п.18.1 Правил дорожнього руху України, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, по якому рухалась пішохід ОСОБА_7 зліва направо по ходу його руху, яку він міг бачити, не прийняв заходи для зменшення швидкості або зупинки автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .
Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_7 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відчиненого перелому діалізу обох кісток правої гомілки в середній третині із зсувом, середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді зачиненої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, внутрішньо черепові крововиливи, після травматичний середній правобічний отит, зачинений перелом шийки правої плечової кістки; легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, садни на обличчі, передньої поверхні грудної клітини та передньої черевної стінки.
В апеляційній скарзі засуджений, не оспорюючи доведеності його винуватості та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що злочин, за який його засуджено, вчинений з необережності, не відноситься до категорії тяжких, він має дочку, 2007 року народження, якій на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» не виповнилося 18 років. Додатково обвинувачений подав клопотання про застосування до нього п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілої про можливість задоволення скарги, прокурора, який вважав за необхідне змінити вирок та звільнити обвинуваченого від призначеного покарання на підставі акту амністії, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно приписів ч.1 ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження при встановленні передбачених статтею 284 цього Кодексу обставин, до яких, згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, відноситься звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Вичерпний перелік правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності шляхом закриття кримінального провадження наведено у ч.1 ст.44 КК України, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.2 ст. 86 КК України , законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені лише від відбування покарання.
Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, на який посилається обвинувачений, встановлена можливість повного чи часткового звільнення особи від відбування покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності цим законом не передбачено.
Таким чином, законом України про кримінальну відповідальність можливості звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закону про амністію не передбачено, тому підстави для скасування вироку і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 на підставі закону України про амністію - відсутні.
В той же час обвинувачений клопоче про застосування до нього п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року зі звільненням його від відбування призначеного покарання, яке підлягає задоволенню частково.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засудженні за злочини, вчиненні з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.286 КК України, тобто за злочин, вчинений з необережності і який згідно ст.12 КК України не є особливо тяжким.
ОСОБА_8 має дочку, 2007 року народження, якій станом на 19 квітня 2014 року, тобто на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», не виповнилося 18 років.
Згідно повідомлення з Управління служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської Ради Харківської області від 05.09.2016 року ОСОБА_8 не позбавлявся батьківських прав.
Обставини, передбачені ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» і за ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які перешкоджають застосуванню до засудженого амністії, відсутні.
Враховуючи викладене, до ОСОБА_8 можуть бути застосовані положення п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», однак тільки в частині звільнення від основного покарання, виходячи з наступного.
Колегія суддів враховує характер допущених обвинуваченим порушень, обставини правопорушення, наслідки, які настали, згідно яких ОСОБА_10 грубо порушив два пункти «Правил дорожнього руху України», що призвело до травмування пішохода, із спричиненням потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, середнього ступеню тяжкості та легких тілесних ушкоджень.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ст. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», не звільняти обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: