Провадження № 1-кп/643/527/16
Справа № 643/3764/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, яке внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001689,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 18.02.2016 року, близько 18-30 години, знаходячись в одній із кімнат в квартирі за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, на рунті раптово виниклих неприязнених відносин між ним та його батьком ОСОБА_5 , наніс останньому три удари кулаком правої руки в область голови та три удари правої ногою в хаотичному порядку в область правої та лівої ніг. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 644-с/16 від 10 березня 2016 року ОСОБА_5 було спричинено наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин, синець та садно на правій гомілці, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів, характерні особливості на його тілі не відобразилися та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Судом дії обвинувачуваного кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

22 березня 2016 року в даному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 відповідно до вимог ч.1 ст. 468 КПК України укладено угоду про примирення, за якою сторони дійшли згоди, що обвинувачений зобов`язується повно та беззастережно визнати свою вину в обсязі та за обставин, викладених у повідомленні про підозру та обвинувальному акті в ході судового провадження за кримінальним провадженням №0001689.

Потерпілий ОСОБА_5 стверджує та проти цього не заперечує підозрюваний ОСОБА_4 що збитки, спричинені злочином, повністю відшкодовані потерпілому, матеріальних претензій до підозрюваного потерпілий не має.

Зважаючи, що вчинений злочин не є тяжким та чинне законодавство України передбачає можливість укладення угоди про примирення у такій категорії справ, а також з урахуванням задовільної характеристики ОСОБА_4 за місцем його проживання, щирого каяття у вчиненому, відсутність тяжких наслідків від вчинених правопорушень, сторони вважають за необхідне узгодити розмір покарання, що необхідно призначити підозрюваному ОСОБА_4 в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у вигляді громадських робіт на строк 60 годин.

Сторони також у відповідності до положень частин шостої та сьомої статті 474 КПК України свідчать, що укладення угоди сторонами є добровільним, що умови угоди не порушують інтересів сторін або інших осіб, що вони дійшли повного та безумовного примирення щодо вчиненого злочину, здатні в повному обсязі виконати умови, викладені в цій угоді.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просить суд угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Суд, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України є правильною. Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості і відповідно до вимог ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання можливі для виконання. За таких обставин суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Під час проведення досудового розслідування запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався, суд також не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення від 22.03.2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 22 березня 2016 року покарання за цією статтею - у вигляді громадських робіт на строк 60 годин.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ч.1, ч.5 ст. 476 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів через Московський районний суд м. Харкова.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1