Справа №127/6908/16-к
Провадження №1-кс/127/2596/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 26.03.2016 року про відмову у визнанні потерпілим,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 26.03.2016 року про відмову у визнанні потерпілим.

ОСОБА_3 просить суд зобов`язати слідчого Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 визнати скаржника потерпілим по кримінальному провадженню №0000028 від 11.03.2016 року.

У своїй заяві скаржник зазначив, що у матеріалах досудового розслідування по кримінальному провадженню №0008535 від 27.11.2014 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 384 КК України є письмова заява свідка ОСОБА_5 , яка відмовилась давати покази на підставі ст. 63 Конституції України. Однак ОСОБА_5 з ОСОБА_6 не знаходиться у родинних відносинах, що свідчить по незаконність вказанної заяви про відмову давати покази. Свідок ОСОБА_5 колись була класним керівником ОСОБА_6 і раніше вже надавала покази і у цивільній та у кримінальній справах, тому на думку скаржника така відмова на даний час є неправомірною та підпадає під ознаки кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 384 КК України.

26.03.2016 слідчим Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 винесено оспорювану постанову, яку мотивовано тим, що ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим, оскільки відсутні підстави вважати, що останньому завдано моральної, фізичної або матеріальної шкоди, що відповідно до ст. 55 є обов`язковими умовами для визнання особи потерпілою.

Проте, скаржник вважає, що дії свідка ОСОБА_5 щодо відмови від давання показань, є злочином проти правосуддя, так як створюють перешкоди у збиранні доказів у кримінальному провадженні, яке спрямовано на відновлення порушених прав ОСОБА_3 , що в свою чергу має наслідком позбавлення ОСОБА_3 доступу до правосуддя, чим порушуються його права, закріплені в ст. 21 КПК України. Крім того, внаслідок відмови свідка від давання показів ускладнюється діяльність щодо здійснення правосуддя, створюються перешкоди встановленню істини, повному всебічному і об`єктивному розслідуванню справи, і в свою чергу завдає моральної шкоди потерпілому.
Скаржник вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, також й тому, що слідчий у мотивувальній частині постанови належним чином не обгрунтував своїх доводів.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги на підставі викладених в ній обставин.

Слідчий ОСОБА_4 заперечив щодо даної скарги, вказав, що діяв у відповідності до КПК України, пояснив суду, що в даному випадку відсутній склад злочину, зокрема об`єктом злочину, передбаченого ст.385 КК України є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі, а потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України може бути, в тому числі, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або матеріальної шкоди, тому у скаржника відсутні підстави для визнання його потерпілим.Просить відмовити скаржнику.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , суд находить, що скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п. 1, 5 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потепрілим.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Родовим об`єктом злочину - відмова свідка від давання показань або відмова експерта чи перекладача від виконання покладених на них обов`язків, передбачена ст. 385 КК України, є нормальна, яка грунтується на законі, діяльність органів дізнання, слідства, прокуратури, суду, органів, що виконують покарання, по здійсненню правосуддя у державі. Безпосередній об`єкт злочину - інтереси правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі.

Правосуддя (у вузькому змісті) - це розгляд судом цивільних і кримінальних справ і прийняття по них відповідних закону рішень. Однак, зазначена діяльність судів була б мало ефективної, якби їй не сприяли органи дізнання, попереднього слідства, прокуратури, а також органи, що здійснюють виконання рішень, що вступили в законну силу, вироків, ухвал і постанов. Посягання на нормальну діяльність цих органів по виконанню функцій попереднього розслідування і виконання судових вироків, рішень, ухвал і постанов, у кінцевому рахунку, завдає шкоди відправленню правосуддя. Тому система правосуддя (у широкому змісті) включає і названі органи, що сприяють суду в його діяльності.

У розділі XVIII Кримінального кодексу містяться як склади злочинів, що безпосередньо посягають на нормальну діяльність суду по відправленню правосуддя, так і склади злочинів, метою яких є перешкоджання ходу розслідування кримінальних справ і виконання судових вироків, ухвал і постанов.

Злочини проти правосуддя - це передбачені кримінальним законом суспільно небезпечні діяння, які порушують нормальну діяльність суду, а також органів, які забезпечують відправлення правосуддя. До таких органів належать крім судів, органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, органи, які виконують вирок, рішення, постанови, що вступили в законну силу.

З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №№0000028 від 11.03.2016 року у оспорюваній постанові було надано вірну оцінку щодо відсутності підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим, оскільки у зв`язку з вищевикладеними нормами права вбачається, що ОСОБА_3 не справляє правосуддя, то ж не може бути потерпілим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 385 КК України, також ОСОБА_3 не було завдано жодної моральної, фізичної або матеріальної шкоди.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі зазначеного, суд находить, що у скарзі ОСОБА_3 на постанову слідчого Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 26.03.2016 року про відмову у визнанні потерпілим слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 303, 306 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: