Справа № 396/2438/15-к
Провадження № 1-кп/396/19/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась та проживає в АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта середня спеціальна, пенсіонерка, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судима,
у скоєнні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
Органом досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_2 обвинувачується у відкритому заволодінні чужого майна (грабежі), за наступних обставин.
30 серпня 2015 року близько 12.30 години обвинувачена ОСОБА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, реалізовуючи його, будучи попередженою про кримінальну відповідальність у разі реалізації даного умислу, запевнивши, що майно належить саме їй, попрохала безкоштовно ОСОБА_6 зняти супутникову антену з одним конвектором, яка знаходилась на стіні будинку АДРЕСА_2 , а саме між вікнами першого та другого поверху, зі сторони АДРЕСА_2 , в присутності чоловіка власниці майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрито заволоділа супутниковою антеною в зборі з одним конвектором, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_3 .
На вимогу власниці антени ОСОБА_5 повернути їй вказану вище антену, ОСОБА_2 відмовилась повертати дану супутникову антену доки ОСОБА_5 не розрахується за роботу з ОСОБА_6
16.09.2015 року під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 , остання добровільно видала вище вказану супутникову антену.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 463 від 10.10.2015 року ринкова (дійсна) вартість однієї супутникової антени у зборі з одним конвектором бувшої у використанні з 13.07.2012 року (марка антени та конвектору не встановлена) складає 518,35 грн, з урахуванням зносу станом на момент неправомірних дій фізичних осіб у жовтні 2015 року.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинила відкрите заволодіння чужим майном(грабіж), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй діяння, передбаченого ч.1 ст.186 КК України не визнала та зазначила, що в її діях відсутній склад злочину. Так 12 серпня 2015 року, приїхавши додому побачила супутникову антену над її вікном, яка закривала 2/3 огляду з вікна на вулицю у зв`язку з чим звернулася до магазину «Магніт» з`ясувати, хто встановив антену. В подальшому перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання з квартири потягнула кабель антени сапою, а через 30 хв прийшла потерпіла ОСОБА_9 з претензіями та погрозами в її адресу, на що вона попросила, щоб останні зняли антену до вечора. В подальшому приходила дільничний інспектор міліції, яку попросила розібратися та прибрати антену.
Намагалася вирішити питання через власницю квартири ОСОБА_10 в якій проживає та знімає квартиру родина ОСОБА_11 та безпосередньо через магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який надає послуги по установці антен. В суботу пішла до ОСОБА_12 з проханням зняти антену, який пообіцяв, що прийде працівник з фірми та заберуть антену. Дві неділі чекала, писала заяви і в прокуратуру та начальнику міліції, щоб допомогли вирішити питання, але ніхто їй не сприяв, тому зустрівши біля базару ОСОБА_13 , якому поскаржилася та попросила зняти антену на що останній погодився, при цьому повідомила, що антена належить їй. В подальшому зайшовши в квартиру ОСОБА_14 почав відкручувати болти, але не міг дістати відкрутити болт знизу та вона запропонувала принести драбину, з яким разом пішли на вулицю нижче приміщення суду та принісши драбину, останній заліз на неї та відкрутивши подав їй антену через вікно. Під час зняття антени був присутній ОСОБА_15 , якому вона пропонувала забрати антену та слідчий Картушан, а потім після завершення подій їх попросив слідчий написати пояснення, що вони й зробили, а сам ОСОБА_15 покинув місце. Не заперечує, що на вимогу слідчого відразу не віддала антену, а не віддала так як останні сміялися над нею, а самому ОСОБА_16 віддала б, але він за нею не приходив, а присилав слідчого. Вважає, що з ОСОБА_15 можливо було б до чогось домовитися, але з його дружиною-потерпілою, яка вела себе зухвало неможливо було говорити. Просить винести рішення на совість суду.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 надала показання, що вони поставили антену між вікнами їх квартири та обвинуваченої, яка відразу зірвала кабель граблями, про що їй відомо зі слів працівників фірми, які і ставили аетену, на що вона сказала ОСОБА_2 , якщо вас не влаштовує, то вони перенесуть, але майстер був зайнятий. Не дочекавшись ОСОБА_2 30 серпня 2015 року близько 13-ї години зірвала антену, вона ходила до останньої щоб віддала антену, а остання повідомила що повинна їй заплатить 500 грн. та висловлювалася грубо в її адресу.
Також потерпіла повідомила, що була присутня та бачила коли вилучали з квартири ОСОБА_2 їх антену. Просила, щоб за скоєне обвинувачена понесла покарання.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , надав показання, що працює оперуповноваженим Новоукраїнського ВП ГУНПУ в Кіровоградській області та перебуваючи в наряді на телефонний виклик ОСОБА_12 разом із слідчим ОСОБА_17 прийшли до будинку по АДРЕСА_2 , де побачили, як на 2 поверсі у вікні ОСОБА_2 та ОСОБА_6 демонтують антену, а саме болти відкручував ОСОБА_14 , який спочатку знаходився у вікні а потім з драбини, подав антену у вікно. ОСОБА_15 повідомив, що це його антена, підійшовши до квартири ОСОБА_2 їм ніхто не відкривав а потім вийшла ОСОБА_2 і повідомила, що нікому антену не віддасть. ОСОБА_6 їм повідомив, що не знав чия це антена, яку його зняти попросила ОСОБА_2 ..
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 посвідчив, що в першій половині серпня 2015 року звернувся в магазин «Магніт» з проханням встановити антену, які і встановили біля квартири де вважали за доцільне, а на другий день від дружини стало відомо, що ОСОБА_2 пошкодила кабель, а через два дні до нього звернулася сама ОСОБА_2 та повідомила, що антена їй заважає.
Так знаходячись дома почув шум та виглянувши з вікна, побачив, що ОСОБА_2 разом із ОСОБА_18 демонтують антену, після чого зателефонував в райвідділ міліції та приїхала слічо-оперативна група в складі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , до яких він вийшов. Потім ОСОБА_2 і ОСОБА_6 взяли драбину та через вікно ОСОБА_6 передав ОСОБА_2 антену, на питання що робите, відповіла, що потрібно те і роблю. Слідчо-оперативна група зайшла до нього в квартиру, а потім прийшла дружина написала заяву про викрадення антени.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , надав показання, що перебуваючи на базарі до нього з проханням зняти антену звернулася ОСОБА_2 , яка повідомила, що антена належить їй та заважає, так як не бачить із-за неї на вулицю, як ідуть діти до школи, проходять люди. Відкручуючи антену попросив масла у ОСОБА_2 так як болти заржавіли, які діставати з вікна було незручно і в в цей час вийшов чоловік крупної статури і почав знімати його на відеокамеру, на що він відповів "знімай, знімай буде гарне кіно". Другий болт не міг відкрутити, а ОСОБА_2 запропонувала принести драбину. Разом принесли драбину та він виліз на драбину і в цей час прийшли двоє міліціонерів та спитали, що робите, на що він відійшов у сторону, відмовившись продовжувати знімати антену, а ОСОБА_2 говорить знімай, при цьому міліціонери стояли в стороні а він відкрутив ще один болт та подав антену ОСОБА_21 через вікно, на руці якої був гіпс. А потім працівники міліції запросили піти з ними та дати пояснення, що вони і зробили. Зняв антену без будь-якої винагороди і розмови за гроші з ОСОБА_2 не було.
На обґрунтуванням винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, сторона обвинувачення також посилається на долучені та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, а саме:
-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30 серпня 2015 року потерпілої ОСОБА_5 відібрану о/у СКР Новоукраїнського РВ У МВС в Кіровоградській області ОСОБА_8 з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_22 , яка 30.08.2015 року близько 10.00 години таємно викрала, шляхом вільного доступу супутникову антену. (а.п.114);
- протокол обшуку від 16.09.2015 року з відеозаписом на диску ДВД-Р на підставі ухвали слідчого судді, у ході проведення ОСОБА_2 добровільно видала супутникову антену разом з конвектором з квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_5 (а.п.115-117);
- протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 20.10.2015 року під час якого потерпіла ОСОБА_5 на фото під №1 впізнала супутникову антену, яку викрала ОСОБА_23 за формою та за зовнішнім видом антени(а.п.118-119);
-розписку потерпілої ОСОБА_5 про отримання антени під зберігальну розписку(а.п.120);
- постанову про приєднання та передачу речових доказів та майна на зберігання від 16 вересня 2015 року, відповідно до змісту якої супутникову антену в зборі з конвектором приєднати до кримінального провадження як речовий доказ та передати його на зберігання під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 (а.п. 121);
- висновок експерта з фототаблицями № 463 від 10.10.2015 року ринкова (дійсна) вартість однієї супутникової антени у зборі з одним конвектором бувшої у використанні з 13.07.2012 року (марка антени та конвектору не встановлена) складає 518,35 грн, з урахуванням зносу станом на момент неправомірних дій фізичних осіб у жовтні 2015 року (а.п.122-131);
Згідно ч.1 ст. 337 КПК України, суд розглядає провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту який у відповідності до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України містить обставини, які прокурор вважає встановленими.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень ст. 186 КК України грабіж, як склад злочину характеризується відкритим способом викрадення чужого майна. Тобто, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину. Психічне ставлення винного до завданої ним потерпілому значної шкоди може бути як умисним, так і необережним.
Як убачається із показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який зазначав, що перебуваючи в квартирі АДРЕСА_6 в якій проживають почув шум та виглянувши з вікна, побачив, що ОСОБА_2 разом із ОСОБА_18 демонтують антену, після чого зателефонував в райвідділ міліції та приїхала слідчо-оперативна група в складі ОСОБА_19 та слідчого ОСОБА_20 , до яких він вийшов. Потім ОСОБА_2 і ОСОБА_6 взяли драбину та через вікно ОСОБА_6 передав ОСОБА_2 антену. На питання що робите, ОСОБА_2 відповіла, що потрібно те і роблю. Слідчо-оперативна група зайшла до нього в квартиру, а потім прийшла дружина написала заяву про викрадення антени.
Із зазначених показів вбачається, що свідок ОСОБА_7 після того, як він помітив обвинувачену ОСОБА_2 разом із ОСОБА_6 не зупиняв останніх а викликав оперативно-слідчу групу і та як посвідчив свідок ОСОБА_6 знімав перебіг подій на власну відеокамеру і після приїзду слідчо-оперативної групи, при цьому матеріали провадження не містять усної заяви ОСОБА_7 про скоєння злочину за телефоном. Працівники слідчо-оперативної групи також не вживали будь-яких заходів для припинення неправомірних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , а пішли як встановлено з показів свідка ОСОБА_8 до квартири ОСОБА_7 відбирати заяву у потерпілої ОСОБА_5 ..
Із показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що останньому ОСОБА_2 , повідомила, що антена належить їй та заважає, так як не бачить із-за неї на вулицю та він погодився допомогти зняти антену без будь-якої винагороди. Відкручуючи антену з вікна квартири попросив масла у ОСОБА_2 так як болти заржавіли, які діставати з вікна було незручно і в цей час вийшов чоловік крупної статури і почав знімати на відеокамеру, на що він відповів йому «знімай, знімай буде гарне кіно». Другий болт не міг відкрутити, а ОСОБА_2 запропонувала принести драбину. Разом принісши драбину, останній виліз на драбину і в цей час прийшли двоє міліціонерів та спитали, що робите він відійшов у сторону, відмовившись продовжувати знімати антену, а ОСОБА_2 говорила знімай, при цьому міліціонери стояли в стороні, не зупиняючи його, а він відкрутивши ще один болт подав антену ОСОБА_2 через вікно, на руці якої був гіпс. А потім працівники міліції відразу запросили їх піти з ними та дати пояснення, що вони і зробили.
Зазначені обставини свідчать, що обвинувачена ОСОБА_2 не вчиняла жодних дій, які б давали підстави для висновку про те, що скоєне нею переросло з крадіжки на грабіж.
Також як встановлено в судовому засіданні із показань самої обвинуваченої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 а також свідка ОСОБА_7 відразу після їх викриття, але їх дії ніхто і не намагався зупинити та не маючи і після цього бажання заволодіти викраденим (утримувати антену) продовжили її демонтаж.
Суд вважає, що в показах обвинуваченої ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не міститься розбіжностей щодо вищевказаних обставин.
Отже, у виниклій ситуації, обвинувачена не мала наміру заволодіти чужим майном, вона вживала самостійно заходів для усунення перешкод в користуванні квартирою та вільним видом з вікна.
На підтвердження зазначених обставин обвинувачена та сторона захисту посилається на долучені та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, а саме: заява ОСОБА_2 під час особистого прийому прокурору Новоукраїнського району з проханням допомогти їй зобов`язати гр. ОСОБА_7 звільнити її територію, так як 12 серпня 2015 року працівник ДАІ ОСОБА_7 самовільно прибив телевізійну антену у неї біля вікна на другому поверсі(а.п. 151 ).
Незгода ОСОБА_2 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_7 , а саме поверхом вище кв. АДРЕСА_6 в якій проживає за усною домовленістю з власницею родина ОСОБА_11 , із встановленням останніми супутникової антени, підтверджується показами самого свідка ОСОБА_7 про те що ОСОБА_2 зверталася до нього по питанню перенесення антени та подальшими заявами ОСОБА_2 до начальника Новоукраїнського ВП НПУ в Кіровоградській обл. від 01.02.2016 року. (а.п.151 )
Суд не бере до уваги твердження сторони обвинувачення про те, що обвинувачена ОСОБА_2 мала умисел на заволодіння чужим майном, так як під час судового розгляду зазначені обставини не знайшли свого підтвердження, оскільки судом встановлено, що дійсно мало місце заволодіння антеною ОСОБА_2 , запевнивши свідка ОСОБА_6 , що антена належить їй, але це діяння не є кримінальним правопорушенням за ч.1 ст. 186 КК України, внаслідок відсутності одного з обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, як суб`єктивної сторони злочину, який характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом.
Корисливого мотиву в діях обвинуваченої ОСОБА_2 не було та і судом не встановлено, а те що обвинувачена вимагали зі слів потерпілої ОСОБА_5 спочатку 500 а потім 100 грн. не можуть бути прийняті до уваги про наявність корисливого мотиву на час скоєння злочину, так як сама обвинувачена не заперечує що в подальшому могла і сказати про гроші, так як антену добровільно працівникам міліції не видавала поки не показали ухвалу суду, а якби прийшов сам ОСОБА_7 віддала б, а він не приходив, а підсилав інших, а з його дружиною взагалі неможливо спокійно було говорити. Додавши, що могли б і оплатити їх роботу, так як носили драбину, вживали дії по усуненню її перешкод в огляді з вікна квартири АДРЕСА_8 , в якій вона проживає та зареєстрована.
Жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини, сторона обвинувачення суду не надала.
Водночас, умовою настання кримінальної відповідальності, передбаченої за таємне викрадення чужого майна, є наявність в діях особи складу злочину. Суб`єктом цього злочину може бути осудна особа, що досягла 14-річного віку.
Суб`єктивна сторона таємного викрадення (крадіжки) характеризується прямим умислом на заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є корисливий умисел.
З об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом, тому, окрім діяння, обов`язковими її ознаками є матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається вартістю цього майна. Вартість викраденого майна є необхідною умовою для розмежування дрібного викрадення майна від кримінально караного викрадення.
Згідно з ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 25 КПК України, слідчий зобов`язаний розпочавши досудове розслідування вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на слідчого законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.
Доказами у кримінальному провадженні згідно зі ст. 84 КПК є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на прокурора.
Згідно ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Верховний Суд України наголошує, що докази повинні визнаватися отриманими незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання та закріплення здійснене в тому числі з порушенням встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку (пункт 19 Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»).
Допустимість доказів визначається положеннями кримінального процесуального закону та виділяє основну ознаку допустимих доказів - отримання доказу в порядку, встановленому КПК України.
Приписи статтей 104-106 КПК України, визначають правила фіксації слідчих дій та висувають обов`язкові вимоги для їх оформлення. Передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі та в додатках до нього. Ці процесуальні документи повинні задовольняти вимоги законності, тобто бути складені відповідно до вимог і правил, що містяться у КПК України та містити всі необхідні реквізити, у протоколі повинна отримуватися точність, послідовність та об`єктивність в описі виявлених об`єктів.
Окрім цього, частина друга ст. 107 КПК України наголошує, «до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії».
Отже, законодавець для проведення слідчих дій та їх оформлення встановив чіткі правила, дотримання яких обов`язкове.
У зв`язку із цим, суд зобов`язаний перевірити докази сторони обвинувачення на предмет їх належності, допустимості та достатності з ціллю надання їм правової придатність для використання у кримінальному провадженні як аргументів у доказуванні, які судом було оцінено з точки зору їх інформативності та належності.
Прямо на доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, сторона обвинувачення посилається на протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30 серпня 2015 року потерпілої ОСОБА_5 відібрану о/у СКР Новоукраїнського РВУ МВС в Кіровоградській області ОСОБА_8 з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_22 , яка 30.08.2015 року близько 10.00 години таємно викрала, шляхом вільного доступу супутникову антену (а.п.114), при цьому час складання зазначеного протоколу відсутній, а інформація щодо часу скоєння злочину у заяві «близько 10.00» а в обвинуваченні «близько 12.30» години, що ставить під сумнів час складання зазначеного протоколу відібрання заяви.
Таким чином, суд відкидає зазначений письмовий доказ, сторони обвинувачення, оскільки вони містять суперечності між собою, а отже не спроможні стверджувати про винність обвинуваченої.
З огляду на зазначене та оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку їх між собою, суд відкидає й висновок експерта з фототаблицями № 463 від 10.10.2015 року, згідно якого встановлено ринкову (дійсна) вартість однієї супутникової антени у зборі з одним конвектором бувшої у використанні з 13.07.2012 року (марка антени та конвектору не встановлена) складає 518,35 грн, з урахуванням зносу станом на момент неправомірних дій фізичних осіб у жовтні 2015 року, в той час як злочин в якому обвинувачується ОСОБА_2 скоєно 30 серпня 2015 року, а не в жовтні 2015 року, тому суд відкидає так як неспроможні стверджувати про винність обвинуваченої, оскільки ні прямо, ні побічно не підтверджують винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Отже, аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 ґрунтується лише на припущеннях або на доказах, отриманих не у спосіб, передбачений КПК України.
Будь-яких інших доказів, які б вказували на доведеність в діях обвинуваченої ОСОБА_2 складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України за викладених у обвинувальному акті обставинах, стороною обвинувачення до суду не надано.
Не заявляв прокурор в судовому засіданні й клопотань про допит будь-яких інших свідків , чи зміну обвинувачення.
Згідно ст. 186 ч.1 КК України грабіж з об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення є відкритим викраденням чужого майна і означає незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника і в його присутності, які усвідомлюють вчинення викрадення. З суб`єктивної сторони - грабіж (крадіжка) передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, вилучає чуже майно з корисливих мотивів - незаконного збагачення за рахунок чужого майна.
З урахуванням всіх обставин, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, поскільки прямого умислу на безоплатне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, а саме збагачення за рахунок цього майна у обвинуваченої не було, поскільки вона самоправно, в супереч установленому законом порядку, залучивши ОСОБА_6 , якому повідомила, що антена належить їй, демонтували зі стіни за місцем проживання родини потерпілої антену - майно.
Згідно ст. 356 КК України самоправство це самовільне, всупереч установленому законом порядку вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина.
Суд також не вбачає складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, поскільки обвинувачена ОСОБА_2 хоч і в супереч установленому законом порядку, вилучила у потерпілої її майно на загальну суму 518.35 грн. але своїми діями не заподіяла їй значної шкоди.
Значна шкода визначається з врахуванням матеріального становища потерпілої та якщо їй спричинені збитки на суму від 100 до 250 неоподаткованих мінімумів громадян.
Пленум Верховного Суду України в пункті першому постанови від 28 травня 2004 року № 9 «Про деякі питання застосування судами України адміністративного та кримінального законодавства у зв`язку з набранням чинності Законом України від 22 травня 2003 року «Про податок з доходів фізичних осіб» наголошує «що у разі, коли норми відповідних законів містять посилання на неподатковий мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації правопорушень або злочинів, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пунктом 6.1.1. п. 6.1 ст. 6 Закону для відповідного року, розмір якої дорівнює 50% однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного податкового року». Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», встановлено, що у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2015 року складає 1218 гривень, відповідно податкова соціальна пільга у 2015 році становила 1218:2=609 грн..
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного, обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливі збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Оскільки стороною обвинувачення не було доведено поза розумними сумнівами, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_2 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченої слід тлумачити на її користь. Згідно ч. 2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.
Правова позиція ЄСПЛ щодо доведеності вини особи поза розумним сумнівом, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі Кобець проти України, згідно якої, таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Тобто, розумний сумнів - це такий стан коли, після повного порівняння і розгляду всіх доказів, суд не відчуває переконання і моральну впевненість у тому що обвинувачення спроможне і, що позиція, яка представлена обвинуваченням, доведена в тій мірі, що у розумної (розсудливої) людини не залишилось розумного сумніву, що обвинувачений винен.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Отже, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_2 є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст. 186 КК України, в якому вона обвинувачується.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, наявної в матеріалах кримінального провадження, відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України: супутникову антену в зборі з конвектором, яка знаходиться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_5 , необхідно повернути потерпілій ОСОБА_5 ..
Захід забезпечення кримінального правопорушення не обирався.
З врахуванням вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 203, 368, 370,373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 186 КК України й відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 373 КПК України виправдати її за цим обвинуваченням.
Речові докази по справі: супутникову антену в зборі з конвектором, яка знаходиться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_5 , повернути потерпілій ОСОБА_5 ..
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1