Справа № 727/6519/13-к
Провадження № 1-кп/727/192/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2013 року Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі: головуючого судді Літвіновій О.Г.

за участю прокурора Мустеци І.В.,

адвоката ОСОБА_1

при секретарі Чубрей А.В.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці кримінальне провадження за №0000187 від 15 липня 2013 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого, одруженого, має на утримання неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, Головна, 226/45, раніше не судимого,-

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 342 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_2 28 травня 2013 року приблизно о 16-45 годині був затриманий в порядку ст. 208 КПК України в приміщенні Чернівецького навчально-консультативного центру Національного Університету «Львівська політехніка».

Під час особистого обшуку начальник відділу УДСБЕЗ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_3 виявив в його внутрішній кишені піджака аркуш паперу с прізвищами студентів, останній схопив його та намагався порвати.

На вимогу ОСОБА_3 припинити протиправні дії, ОСОБА_2 не відреагував, а натомість продовжував поводити себе агресивно та зухвало та продовжував чинити працівникам міліції опір.

З метою врятування можливого речового доказу, ОСОБА_4 було попереджено, що в разі продовження чинити останнім активного фізичного опору до нього будуть застосовані заходи фізичного впливу.

В свою чергу ОСОБА_2 на усне попередження о/у УДСБЕЗ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_5 та ст..о/у УДСБЕЗ УМВС України в Чернівецькій області не відреагував та продовжував чинити активний фізичний опір відштовхуючи працівників міліції від себе.

16.07.2013 року до суду надійшла угоди між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про примирення, згідно яких ОСОБА_2 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного злочину за ст. 342 ч.2 КК України. Крім того між ними погоджено міру покарання у вигляді 1700 грн. в дохід держави.

Суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти укладених угод та погодився з мірою покарання передбаченою в угоді, пояснення та думку потерпілих які просила затвердити угоду і вказали, що матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_2 не мають, адвоката, яка просила затвердити угоди про примирення, обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди, вважає, що угода підлягає затвердженню, а ОСОБА_2 слід визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачується та визнає вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з'ясовано, що обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дані угоди, на думку суду, відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов'язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того судом беруться до уваги, те що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Затвердити угоду про примирення від 12 липня 2013 року, укладену в м. Чернівці між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_2.

Затвердити угоду про примирення від 12 липня 2013 року, укладену в м. Чернівці між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_2.

На підставі угоди про примирення призначити ОСОБА_7 узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень в дохід Держави.

Міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст.473 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г.Літвінова