Справа № 333/5450/15-к
Провадження № 1-кп/333/49/16

УХВАЛА

Іменем України
03 березня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001355 відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта вища, одруженого, працюючого слюсарем механоскладальних робіт у КП НКП «Іскра», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206, ст. 356 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206, ст. 356 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільні позови потерпілих та розписка про отримання обвинуваченим ОСОБА_11 і його захисником адвокатом ОСОБА_4 обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копій цивільних позовів.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Комунарському районному суду м. Запоріжжя, під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Потерпілий ОСОБА_10 проти призначення судового розгляду кримінального провадження заперечував, просив повернути обвинувальний акту прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме серед документів, залучених до справи відсутня ухвала апеляційного суду Запорізької області від 13.03.2014 року, відмічені в ній судом вказівки слідчим невиконані, помилки не усунені.
Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти призначення судового розгляду кримінального провадження заперечували, просили повернути обвинувальний акту прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме в обвинувальному акту зазначені лише матеріальні збитки на загальну суму, однак кому з потерпілих та в якій сумі спричинені ці збитки не зазначено, а також обвинувачення в частині умислу на скоєння кримінальних правопорушень є неконкретним. Клопотання потерпілого ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту прокурору також підтримали.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вищевказані клопотання підтримали.
Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило.
Вислухавши думку прокурора, який проти вказаних клопотань заперечував, потерпілих, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо останній не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором та має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

При цьому обвинувачення, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

При цьому зміст фактичних обставин кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 91 КПК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними і достатніми для його вирішення по суті.

Як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 3 ст. 206 КК України як протидія законній господарській діяльності, вчинена службовою особою з використанням службового становища, що заподіяла велику шкоду.

Згідно з Законом України № 4025 від 15.11.2011 року ст. 206 КК України зазнала редакційних змін. Однак при формулюванні обвинувачення органами досудового розслідування не конкретизовано редакцію ст. 206 КК України за якою висунуто обвинувачення, що не дозволяє вирішити питання чинності закону про кримінальну відповідальність у часі. Така невизначеність може привести до порушення прав обвинуваченого, зокрема у випадку визнання його винним при призначенні покарання.

Крім того, кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, яку прокурор вважає встановленою, є завдання великої шкоди. При цьому, згідно з приміткою до статті 206 КК України, матеріальна шкода вважається великою, якщо вона у п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52).

З аналізу обвинувального акту відносно ОСОБА_11 вбачається, що в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону, статті та частини статті закону України про кримінальну відповідальність, однак, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, відсутнє чітке формулювання обвинувачення. Так, в обвинувальному акті зазначено, що діями ОСОБА_11 потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 заподіяно значних матеріальних збитків на загальну суму 618 389 грн. 82 коп., однакне зазначено кому з потерпілих і в якій сумі спричинені збитки. Зазначене свідчить про те, що поза увагою досудового розслідування залишилися обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а такі порушення суд розцінює як порушення права на захист обвинуваченого ще на стадії досудового розслідування.

Сторона обвинувачення за ст. 92 КПК України має довести обставини, віднесені у ст. 91 цього Кодексу до предмету доказування, на підставі яких висувається обвинувачення, чому кореспондує право обвинуваченого за ст. 43 КПК України знати, у вчиненні якого злочину його обвинувачують. Справедливий судовий розгляд неможливий без дотримання права обвинуваченого на детальне повідомлення про характер і підстави висунутого обвинувачення за п. 3 «а» ст. 6 Конвенції про захист права людини та основоположних свобод, яке за практикою тлумачення Європейським Судом з прав людини в рішенні від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (заява № 25444/94, §§ 51, 52, 54) не припускає неконкретного обвинувачення і вимагає доведення до відома особи детально сутності обвинувачення не лише через юридичну кваліфікацію реальних фактів, але і через підстави обвинувачення, якими визнаються ці факти, поставлені за вину, які лежать в основі твердження про вчинення злочину. З огляду на ці приписи Закону ані межі судового розгляду для суду, ані діяльність прокурора не можуть визначатися гіпотетичною зміною обвинувачення в майбутньому.

Крім того, суб`єктивна сторона даних злочинів характеризується прямим умислом. Однак, викладаючи суб`єктивну сторону інкримінованих ОСОБА_11 злочинів, орган досудового розслідування послався на те, що обвинувачений діяв протиправно, достовірно знаючи про рішення Запорізького апеляційного господарського суду від 18.03.2008 року у справі № 14/232/07 і всупереч цьому рішенню, однак не зазначивши при цьому яким чином ОСОБА_11 стало відомо про вказане рішення, оскільки він був призначений на посаду директора ТОВ «ВКФ «ЗОРЗ» лише 01.03.2009 року.

Згідно з ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається, зокрема, реєстр матеріалів кримінального провадження, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до положень ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування, її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), зокрема, повідомлення про внесення відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань і початок досудового розслідування (ст. 214 КПК України), помітка про ознайомлення сторони захисту, потерпілого з матеріалами досудового розслідування до його завершення, інформація про кожну проведену слідчу (розшукову) дію, дані про факт відкриття матеріалів кожною стороною протилежній стороні по закінченні досудового розслідування та письмового підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України.
Згідно з ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень даної статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них як докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором вносяться відомості про закінчення досудового розслідування, однак в наданому реєстрі взагалі відсутні відомості про проведення такої процесуальної дії.
Крім того, в реєстрі не вказані прізвище, ім`я та по батькові, а також посада особи, яка проводила допит підозрюваного, потерпілих та свідків.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування, який додано до обвинувального акту, в порушення вимог ч. ч. 9, 12 ст. 290 КПК України не вказано, що сторони кримінального провадження письмово підтвердили протилежній стороні, а потерпілі прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Статтею 291 КПК України встановлено, що надання суду інших документів, ніж тих, що зазначені в ч. 4 цієї статті, до початку судового розгляду забороняється, тому суд позбавлений можливості ознайомитися зі справою до судового розгляду. Надання ж до суду реєстру матеріалів досудового розслідування, в якому вичерпно викладені всі процесуальні дії і процесуальні рішення, надає можливість судді усвідомити обсяг доказів, зробити певне уявлення у справі та спланувати час її розгляду з урахуванням вимог безперервності судового розгляду, встановлених ст. 322 КПК України.

При наявності таких порушень, суд не має можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, а тому вважає за необхідне повернути його прокурору. Крім того, суд вважає, що повернення перевіреного судом обвинувального акту разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст. 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314-316 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження № 0001355 від 27.03.2015 року відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206, ст. 356 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області для його належного складання згідно з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства протягом розумного строку та усунення вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Запорізькій області шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1