Справа № 369/1143/16-к
Провадження № 1-кп/369/153/16
В И Р О К
іменем України
03.03.2016 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004738 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чистеньке Сімферопольського району АР Крим, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який утримується в умовах Київського СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Брянського міського суду Луганської області від 28.09.2009 року за ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, 22.05.2015 року звільненого з Коростенської ВК № 71 умовно-достроково за ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.05.2015 року на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 9 (дев`ять) місяців 4 (чотири) дні, та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, який має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який утримується в умовах Київського СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Александрійського районного суду Кіровоградської області від 04.04.2012 року за ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, 30.04.2013 року звільненого з Божковської ВК (№ 16) Полтавської області по відбуттю строку покарання,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

встановив:
11 грудня 2015 року близько 01.35 ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за умисний корисливий злочин, умовно-достроково звільнившись з місць позбавлення волі, з раніше судимим ОСОБА_5 , перебуваючи на території житлового комплексу «Софія» у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, заздалегідь домовившись про вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом з метою збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки своєї поведінки та бажаючи їх настання, підійшли до припаркованого поблизу багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіля марки «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . Після цього, скориставшись темною порою доби, відсутністю власника та сторонніх осіб, ОСОБА_5 за допомогою принесених ОСОБА_4 ножиць відкрив водійські дверцята вказаного автомобіля, пошкодивши замок дверцят, сів на водійське сидіння та намагався завести двигун, при цьому пошкодивши замок запалювання. Не привівши двигун в дію, ОСОБА_5 відчинив капот, під`єднав клему акумулятора, та, зачинивши капот, знову сів на водійське сидіння, ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння. Через те, що двигун автомобіля не вдалось привести в дію, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вийшли з автомобіля та відштовхали автомобіль на декілька метрів вперед. Далі ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_4 , штовхаючи автомобіль зі сторони передніх пасажирських дверцят, привели двигун в дію. Після цього ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння та разом з ОСОБА_5 , який був за кермом, зникли з місця злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 34819 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що у Києво-Святошинський район він приїхав на заробітки, з ОСОБА_7 був знайомий близько пів року. В ніч на 11.122015 року разом з ОСОБА_7 вони прогулювалися та ОСОБА_7 запропонував викрасти автомобіль. У спосіб, як це вказано в обвинувальному акті, вони привели двигун автомобіля в дію та ОСОБА_8 за кермом автомобіля вирушив з місця, де він був припаркований. Проїхав метрів 400 та за кермо автомобіля сів ОСОБА_7 та поїхав у своїх справах, а ОСОБА_8 пішов додому. Пізніше в гаражі по АДРЕСА_2 вони мали намір зняти та продати акумулятор. Так і зробили, також зняли електропроводку, яку продали. Метою заволодіння транспортним засобом було отримання коштів для проживання. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати, пред`явлений до нього цивільний позов визнав.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення, також пояснив, що спочатку він мав намір викрасти автомобіль, щоб покататися, в подальшому показав, що також мав намір заробити кошти на прожиття, тому і запропонував ОСОБА_9 викрасти автомобіль. Викрадений автомобіль він поставив у гараж за місцем свого тимчасового проживання, де разом з ОСОБА_5 від`єднали та продали акумулятор та електропроводку. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати, пред`явлений до нього цивільний позов визнав.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що ввечері 10.12.2015 року він залишив належний йому автомобіль «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_1 на паркувальному майданчику під вікнами квартири, де проживає разом з родиною. Прокинувшись о четвертій годині ранку 11.12.2015 року дружина ОСОБА_6 виявила відсутність автомобіля, після чого він зателефонував у поліцію. Викрадений автомобіль він знайшов самостійно по слідам. Проте автомобіль був пошкоджений. На ремонт та відновлення автомобілю він витратив 17478,96 грн., тому звернувся до суду з позовом про стягнення цих коштів солідарно з обвинувачених. При призначенні покарання послався на розсуд суду.

З досліджених судом документів слідує, що 11.12.2015 року до ЄРДР за № 0004738 були внесені відомості за заявою потерпілого ОСОБА_6 про незаконне заволодіння належним йому автомобілем «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 1, 7).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 (том 2 а.с. 14). Згідно звіту спеціаліста про проведення товарознавчого дослідження (оцінки) колісного транспортного засобу вартість автомобіля марки «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_1 , білого кольору, з урахуванням зносу, станом на 11.12.2015 року, становить 34819 грн. (том 2 а.с.168-169).

Під час проведення 17.12.2015 року та 27.01.2016 року слідчих експериментів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відтворили обставини заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6 (том 2 а.с. 52-55, 82-93, 184-188, 189-193).

Автомобіль марки «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_1 у розібраному вигляді був виявлений під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку 18.12.2015 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (том 2 а.с.115-138).

Обставини вчинення обвинуваченими даного злочини також зафіксовані на відео з камер спостереження 11.12.2015 року, які були встановлені за адресою: АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 194-195).

Даними про попередні судимості обвинувачених доведена правова кваліфікація їхніх дій за ознакою повторності (том 2 а.с. 45-46, 76-77).

За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що допитані судом потерпілий та обвинувачені дали правдиві послідовні показання, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими документами.

Тому, враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд визнає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 289 КК України доведена в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, тому кваліфікує їхні дії за вказаною статтею як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньо змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, його роль у вчиненому, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння, думку потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 289 КК України відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_10 раніше судимий (том 2 а.с. 45-46), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 51), за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо (том 2 а.с. 50), відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 7 від 13.01.2016 року страждав в період інкримінованих йому дій та страждає на момент проведення експертизи на легку розумову відсталість у формі олігофренії в ступеню легко вираженої дебільності (МКХ-10, F 10.24), в період інкримінованих йому дій перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, психічні розлади у ОСОБА_4 виражені на стільки, що в період інкримінованих йому дій і на момент проведення експертизи він міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, клінічних ознак наркоманії у нього не виявлено, застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, не потребує, але до нього можуть бути застосовані медичні заходи, що мають відношення до лікування хронічного алкоголізму (том 2 а.с. 161-162), не працює, обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину, та, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя та відсутність стійких соціальних зв`язків, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, без призначення додаткової міри у вигляді конфіскації майна, з призначенням остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин за ч. 2 ст. 289 КК України в період умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного за вироком Брянського міського суду Луганської області від 28.09.2009 року.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, його роль у вчиненому, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння, думку потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 289 КК України відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_5 раніше судимий (том 2 а.с. 76-77), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 81), за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо (том 2 а.с. 80), відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 8 від 13.01.2016 року в період інкримінованих йому діянь і на момент проведення експертизи на психічне захворювання, передбачене ст. ст. 19, 20 КК України, в тому числі на тимчасове порушення психічної діяльності, не страждав і не страждає, тому він міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, медичних заходів, передбачених ст. 94 КК України, він не потребує, клінічних ознак наркоманії та хронічного алкоголізму у ОСОБА_5 не виявлено, з його боку має місце епізодичне вживання опіатів та канабіоїдів і побутове пияцтво, з приводу чого він не потребує примусового лікування (том 2 а.с. 165-166), не працює, одружений (том 1 а.с. 39), має неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.с. 40), обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено, тому, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, без конфіскації майна, оскільки приходить до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства та не знаходить підстав для звільнення останнього від призначеного покарання з встановленням іспитового строку.
Також суд вважає, що діями обвинувачених потерпілому завдана матеріальна шкода у розмірі 17478,96 грн., яка є вартістю ремонтних робот викраденого автомобіля та запасних частин, необхідних для ремонту, тому цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольняє повністю.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127-129, 368 371, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання за вказаною статтею у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання приєднати частково, у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, невідбуту частину покарання за вироком Брянського міського суду Луганської області від 28.09.2009 року за ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 17.12.2015 року, зарахувавши йому в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 17.12.2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунки 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою від 17.12.2015 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області запобіжний захід у виді взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, - залишити без змін.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання за вказаною статтею у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з 17.12.2015 року, зарахувавши йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 17.12.2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунки 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою від 17.12.2015 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області запобіжний захід у виді взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, - залишити без змін.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , 17478 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 96 коп. завданої матеріальної шкоди.

Речові докази у справі:

- автомобіль марки «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_1 , який переданий власник ОСОБА_6 , - залишити в його розпорядженні;

- диск з відеозаписом з камер спостереження, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1