Справа№ 640/3818/16-к
н/п 1-кп/640/321/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 року місто Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, незаміжньої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України,-
На початку серпня 2015 року (більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_4 із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, прийняла рішення здійснити виготовлення та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру в мережі Інтернет.
Для зазначеної мети ОСОБА_4 орендувала приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , у якому облаштувала необхідні декорації та розмістила комп`ютерну техніку, яку підключила до мережі Інтернет.
Після цього, ОСОБА_4 на зазначеному вище персональному комп`ютері здійснила доступ до глобальної мережі Інтернет, під вигаданим іменем (логіном) « ОСОБА_6 », на сайті за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєструвала обліковий запис (аккаунт), ти самим створила технічну можливість виконувати інтимні побажання клієнтів з метою їх статевого задоволення неприродним способом та шляхом інтернет - трансляції виготовляти в режимі реального часу відеопродукцію порнографічного характеру (здійснювати оголення та демонструвати статеві органи), яку розповсюджувати шляхом її демонстрації у «приватному чаті», за матеріальну винагороду відвідувачам вказаного сайті. При цьому, грошові кошти за виготовлення та розповсюдження порнографічної відеопродукції мали надходити на інтернет рахунок, який на зазначеному сайті було закріплено за аккаунтом, створеним ОСОБА_4 . Так, 21.08.2015 року у відповідності до постанови прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, було проведено
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 301 КК України, тобто вчинення виготовлення з метою збуту та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_4 було досягнуто та підписано угоду від 05 лютого 2016 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що підозрювана під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному злочині і зобов`язалась:
а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
Сторони угоди погодились, що ОСОБА_4 понесе покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою провину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ст. 301 ч.2 КК України, у вчиненому щиро покаялась.
Підтвердила суду, що угоду про визнання винуватості вона укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку. Просила затвердити зазначену угоду.
Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості з обвинуваченою, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України. Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити вказану угоду, підтвердив добровільність її укладання.
Крім того, обвинуваченій судом було роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання
суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченій були роз`яснені та нею зрозумілі.
Після таких роз`яснень суду обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник не заперечували проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ст.. 301 ч.2 КК України , в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої і відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.ст. 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_4 та призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Речових доказів та судових витрат по справі не має.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд,-
Угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_4 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.301 КК України, і призначити їй покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 (тисяча сімсот) грн.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.1 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1