Справа № 359/5453/16-к
Провадження № 1-КП/359/303/2016
У Х В А Л А
3 серпня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_3

за участю потерпілого ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001073 від 28.05.2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 08.07.2011 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив :
07.07.2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001073 від 28.05.2016 року, щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Ухвалою судді від 08.07.2016 року було призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні повідомив, що він точно не пам`ятає чи перебуває на обліку у лікаря-психіатра. В цілому він почуває себе задовільно. Вважав за можливе призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

Потерпілий щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників кримінального правопорушення, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками та документи надані прокурором під час підготовчого судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, зокрема як повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 даної статті, в обвинувальному акті повинні міститися виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому, фактичні обставини кримінального провадження, правова кваліфікація кримінального правопорушення та сформульоване обвинувачення, відповідно до закону, є самостійними та обов`язковими складовими частинами обвинувального акту, та мають відповідати пред`явленій підозрі.

У той же час, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, з даного обвинувального акту вбачається, що він ґрунтується на обвинуваченні, яке пред`явлене з порушенням вимог законодавства виходячи із наступного.

Так, згідно вимог ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, зокрема у випадку, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права.

Пунктом 13 постанови ПВСУ від 24 жовтня 2003 року № 8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" передбачено, що під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення. Захисник допускається до участі у справі щодо такої особи з моменту, коли було встановлено наявність у неї зазначених вад.

При цьому, відповідно до п.2.3 постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику забезпечення права на захист у кримінальному провадженні" № 9 від 25.09.2015 р., слід враховувати, що для здатності особи самостійно здійснювати своє право на захист потрібен такий стан психічних функцій (сприйняття, уваги, пам`яті, мислення) та емоційно-вольової сфери обвинувачених, що забезпечить правильне відображення дійсності і створить передумови для повноцінної інтелектуальної діяльності.

Обставини, які впливають на здатність особи здійснювати право на захист, можуть бути з`ясовані з документально підтверджених відомостей: що особа інвалід певної групи, встановленої щодо психічного захворювання; особа перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері або навчається в школі для розумово відсталих дітей; визнана медичною установою такою, що страждає хронічним алкоголізмом, наркоманією, а тому має певні розлади поведінки та психіки.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 з 2002 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра Бориспільської ЦРЛ з діагнозом легка розумова, внаслідок педагогічної запущеності з акцентуацією рис характеру по нестійкому типу. Ці відомості підтверджуються довідкою Бориспільської ЦРЛ № 9 від 14.06.2016 р. (а.с.25).

Наявність такого розладу психіки у ОСОБА_3 може вказувати на нездатність обвинуваченого повною мірою реалізувати свої права, тож участь захисника у даному кримінальному провадженні була обов`язкової з моменту отримання таких відомостей, а усі подальші слідчі та процесуальні дії, здійсненні у кримінальному провадженні, повинні були проводитись за участі захисника.

Враховуючи, що вказані вади ОСОБА_3 були встановлені в ході досудового розслідування, а саме згідно довідки Бориспільської ЦРЛ № 9 від 14.06.2016 р., тому слідчий повинен був залучити захисника саме з моменту встановлення цих вад, тобто з 14.06.2016 року.

Так, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, починаючи з 17.06.2016 р. з ОСОБА_3 проводились відповідні слідчі та процесуальні дії без участі захисника, незважаючи на те, що на 14.06.2016 року у органа досудового розслідування вже були відомості про перебування останнього на обліку у лікаря-психіатра та наявність у нього психічних розладів.

При цьому, в подальшому також у відсутності захисника 26.06.2016 р. ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та 30.06.2016 р. було закінчено досудове слідство шляхом складання обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001073 від 28.05.2016 року.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику. Натомість, досудове розслідування проводилось за відсутності захисника у підозрюваного з моменту оголошення йому про підозру та до направлення кримінального провадження до суду.

Ці обставини вказують на те, що орган досудового розслідування порушив права обвинуваченого ОСОБА_3 на захист, та пред`явив обвинувачення ОСОБА_3 без захисника, у кримінальному провадженні, участь якого відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України є обов`язковою.

Суд звертає увагу, що забезпечення обвинуваченому права на захист згідно зі ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 7 КПК України віднесено до загальних засад кримінального провадження.

Так, відповідно до статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження (обвинувальний акт - є однією із складових провадження) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься і забезпечення права на захист.

Стаття 50 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно вимог ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

При цьому суд звертає увагу, що необхідною умовою реалізації права на захист є забезпечення основних його гарантій на усіх стадіях кримінального провадження, оскільки випадки, коли підозрюваному, обвинуваченому під час досудового розслідування не було призначено захисника за умови його обов`язкової участі, ставлять під сумнів питання належності та допустимості доказів, на яких ґрунтується обвинувальний акт прокурора. При цьому призначення захисника у судовому провадженні у таких справах не може саме по собі відновити порушене право на захист. Так, правову позицію ЄСПЛ щодо початкового етапу забезпечення права на захист у кримінальному провадженні викладено, зокрема, в п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Лучанінова проти України", де зазначено, що "для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження" (п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі "Сальдуз проти Туреччини" та пункти 9091 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі "Яременко проти України"). За необхідності захисника мають призначати офіційно.

Також, як визначив Європейський суд з прав людини у справах "Мефта та інші проти Франції" (п. 40 рішення від 26 липня 2002 року), "ФамХоанг проти Франції" (п. 39 рішення від 25 вересня 1992 року) та "Максименко проти України" (п. 32 рішення від 20 грудня 2011 року), забезпечення обвинуваченому юридичної допомоги є однією з гарантій, що здійснюється й у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі було надано таку допомогу, оскільки право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду". Належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні закріплена, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", так суд наголошує, що, хоча право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективну юридичну допомогу захисника, який, у разі необхідності, призначається офіційно, не є абсолютним, воно є однією з основних ознак справедливого судового розгляду (див. рішення у справі "Кромбах проти Франції", п. 89). Як правило, доступ до захисника має надаватися з першого допиту підозрюваного працівниками міліції. Право на захист буде в принципі непоправно порушено, якщо викривальні показання, отримані під час допиту правоохоронними органами без доступу до захисника, використовуватимуться з метою її засудження.

Встановлено, що на досудовому розслідуванні органом досудового розслідування участь захисника у даному кримінальному проваджені забезпечена не була. Порушення в ході досудового розслідування права підозрюваного на захист є обставиною, яка свідчить про те, що ОСОБА_3 фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення належним чином, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, у даному випадку право на захист.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а тому останній підлягає поверненню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 110, 291, 314, 315, 316, ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. 372, 395 КПК України, суд

постановив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001073 від 28.05.2016 року, щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - повернути прокурору Бориспільської місцевої прокуратури.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя Бориспільського
міськрайоного суду ОСОБА_1