УХВАЛА

28 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,
громадянина України, зареєстрованого та
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 .
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначене покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання, з випробуванням, встановлений іспитовий строк один рік, та покладено на нього обов`язки: повідомляти органи кримінального-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінального-виконавчої інспекції, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів кримінального-виконавчої інспекції.
Обвинувачений звертає увагу, що 10 серпня 2015 року ним було здійснено грошовий переказ коштів у сумі 3000 грн. на ім`я потерпілої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. З урахуванням вищевикладеного, вважає, що матеріальна шкода, яка підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_8 становить 20 959, 87 грн.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що його цивільна відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди ( далі ДТП) була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Скайд», про що свідчить поліс. Ні органами досудового розслідування, ні судом першої інстанції не було залучено страхову компанію як цивільного відповідача, проте, на думку апелянта, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вони повинні були це зробити.
В доводах апеляційної скарги обвинувачений звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, чи зверталась потерпіла ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова компанія «Скайд» із заявою про страхове відшкодування, та чи було відшкодовано завдану їй матеріальну та моральну шкоду.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 23 червня 2015 року приблизно в 11 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Шевроле», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Тельмана в м. Києві, після чого зупинився перед нерегульованим перехрестям з вул. Боженка в м. Києві. Перед початком руху та подальшою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух з маневруванням лівого повороту через нерегульоване перехрестя вул. Боженка в напрямку вул. Ковпака в м. Києві, в той же час будучи неуважним та неправильного зреагувавши на зміну дорожньої обстановки при наявності нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху України ( далі ПДР), не дав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , в результаті чого здійснив наїзд на останню, внаслідок чого вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, прокурор та потерпіла ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 289 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.
В той же час обвинувачений ОСОБА_5 не погоджується з рішенням суду щодо розгляду цивільного позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди його цивільна відповідальність була застрахована ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД», що підтверджується полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому він просить залучити вищезазначену страхову компанію як цивільного співвідповідача, стягнувши з останнього на користь потерпілої матеріальну та моральну шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження лише на стадії апеляційного оскарження відповідачем обвинуваченим ОСОБА_5 ставиться питання про залучення як співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД».
Оскільки коло сторін, зокрема і відповідачів визначається при розгляді позову в суді першої інстанції, апеляційний суд, відповідно до Розділу 5 Глави 1 ЦПК України «Апеляційне провадження» не може залучити до участі судового розгляду ще одного співвідповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого щодо залучення ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» в якості цивільного співвідповідача не ґрунтуються на законі.
З такими доводами також погоджується колегія суддів.
Під час розгляду в апеляційній інстанції потерпіла ОСОБА_8 надала суду документи, які підтверджують її додаткові витрати на лікування, та просила збільшити розмір стягнення з урахуванням цих витрат.
Колегія суддів вважає, що такі вимоги потерпілої не можуть бути задоволені на стадії апеляційного розгляду, оскільки відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Отже, апеляційний суд, як суд другої інстанції, перевіряє законність прийнятого судом першої інстанції рішення і в випадках, не передбачених законом, не може прийняти свого рішення.
В той же час, колегія суддів зазначає, що потерпіла ОСОБА_8 не позбавлена права звернутися з цього приводу в порядку цивільного судочинства.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що в цій частині вирок суду підлягає зміні з прийняттям рішенням про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 2359,87 гривень.
Доводи апелянта про те, що суд при задоволенні цивільного позову не врахував того, що він відшкодував потерпілій 3000 гривень, не можуть бути підставою для зменшення розміру відшкодування матеріальної шкоди, але ці обставини можуть бути враховані при виконанні судового рішення.
Отже, доводи апелянта є безпідставними, оскільки в результаті вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, потерпіла ОСОБА_8 отримала травми, що в їх сукупності призвели до розладу її здоров`я, яке не відновила до цього часу. ОСОБА_8 відчувала і відчуває моральні страждання не тільки від фізичного болю, але й від усвідомлення того, що від отриманих в результаті ДТП травм її фізичні можливості стали обмеженими, що призвело до порушення нормального перебігу її життя.
В той же час, колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений, в свою чергу, не надав суду доказів, які б підтверджували обгрунтованість стягнення з нього на користь потерпілої 5000 гривень моральної шкоди, як цього він вимагає в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, змінити в частині цивільного позову.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3