Справа № 530/1341/16-к
Номер провадження 1-кп/530/93/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" листопада 2016 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі - ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , начальника у справах дітей Зіньківської РДА ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Зіньків Полтавської області кримінальне провадження №0000343 від 23.08.2016 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, освіта професійно-технічна, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий, неодружений, працюючий помічником бурильника ГПУ «Полтавагазвидобування», у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 22.08.2016 року близько 22 год. 00 хв. знаходячись біля господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із ОСОБА_6 умисно, з достатньою силою прикладання завдав йому три удари кулаком правої руки в область нижньої щелепи, в результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани, синця слизової оболонки верхньої губи зліва та забою щічної ділянки зліва які згідно з висновком судово-медичної експертизи №1328 від 31.08.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Такі дії, ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази представлені стороною обвинувачення та докази, здобуті під час судового провадження, вислухавши показання обвинуваченого, потерпілого представника потерпілого та свідків, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні знайшло своє підтвердження з наступних підстав.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або даними слідчому судді на стадії досудового розслідування. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Під час розгляду справи в суді, допитаний обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 22.08.2016 року він біля 22 години на власному автомобілі ВАЗ 2106, білого кольору виїхав до центру селища Опішня за пивом. До нього підійшов незнайомець та попрохав підвети в напрямку АЗС «Надія». Він погодився. Проїжджаючи по дорозі, в районі пожежної частини, його засліпив транспортний засіб - мотоцикліст, який їхав позаду та обігнав його. Коли мотоцикліст зупинився, то ОСОБА_5 підійшов до невідомого юнака, як він потім узнав то був ОСОБА_6 і почав виясняти відносини. В процесі сварки ударив кулаком в обличчя ОСОБА_7 цей час попутчик взяв з салону його автомобіля біту, яка належала ОСОБА_8 та ударив нею по фарі мотоцикла розбивши її. Потім вийшли мешканці будинку, який був поряд. ОСОБА_9 вдарив коли ішов до автомобіля іще ОСОБА_6 і разом з попутчиком сівши в автомобіль поїхали по дорозі, де він висадив незнайомця. Цивільний позов визнає частково, а саме,визнає моральну шкоду в сумі 1000 гривень та не визнає матеріальні збитки, так як він не розбивав фари та мобільного телефону. Просить суд призначити покарання згідно чинного законодавства, але не позбавляти волі.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 22.08.2016 року їхав на мотоциклі до своєї дівчини із ввімкнутим ближнім світлом фар. По дорозі обігнав автомобіль, який не давав йому зробити обгін. Приїхавши до господарства дівчини витягнув свій телефон і почав до неї телефонувати. До нього під`їхав автомобіль, із якого вийшло двоє молодих людей, один із яких тримав біту. Вищий по зросту битою ударив спочатку його по шолому, нічого при цьому не сказавши а потім другий раз по фарі мотоцикла. Нижчий зростом, як потім він узнав це був ОСОБА_10 , ударив кулаком в обличчя. В цей час до них вийшов батько дівчини ОСОБА_11 та почав заспокоювати незнайомців ставши між ним та незнайомцями. Але ОСОБА_10 завдав йому іще один удар в челюсті не дивлячись що між ними стояв ОСОБА_12 . ОСОБА_13 почав витягувати телефон з метою сфотографувати номер автомобіля кривдників та повідомити свого батька і в цей час ОСОБА_10 завдав третього удару пічки в обличчя. Наносячи удар в обличчя, ОСОБА_10 вибив із його рук мобільний телефон, який тут же упав на асфальт та розбився, а кривдники сіли до автомобіля та поїхали.

Представник потерпілого, ОСОБА_14 суду показав, що 22.08.2016 року його син у вечірній час поїхав до дівчини на мотоциклі. А коли повернувся то розповів про обставини пригоди. Після цього вони звернулися до поліції.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що 22.08.2016 року біля 22 год. він ішов по вул.. П.Мирного в с.м.т.Опішня в районі кафе «Околиця» почув крики а коли підійшов ближче то побачив, як двоє невідомих чоловіків, в одного в руках якого була бита, стояли та сперечалися із його знайомим ОСОБА_16 а поряд були подружжя сім`ї ОСОБА_12 . Під час сварки один, як він потім дізнався це був ОСОБА_10 ,ударив рукою в район обличчя два рази Пічки. Після чого невідомі сіли до автомобіля та поїхали до АЗС «Надія», а вона шукали запчастини мобільного телефону, який розпався та лежав на асфальті.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що 22.08.2016 року він був у дома і біля 21 год. 30 хвилин почув «галас» біля господарства. Вийшовши на вулицю побачив 2 незнайомців, в одного з яких була бита та хлопця своєї дочки ОСОБА_18 , які між собою сварилися, що начебто ОСОБА_19 на своєму мотоциклі засліпив їх. Поряд стояв автомобіль білого кольору. Під час сварки один із незнайомців двічі ударив рукою в обличчя Пічки. Від останнього удару з рук ОСОБА_19 вибився телефон та розбився. Запчастини якого вони шукали біля 10 хвилин. Дружина ОСОБА_12 , яка вийшла одного з тих хто наносив удар по обличчю ОСОБА_19 узнала, то був ОСОБА_20 . До них підійшли знайомі ОСОБА_19 , а ОСОБА_10 з незнайомцем, у якого була бита в руках поїхали подорозі. Пічка розповів що йому розбили фару в мотоциклі. Підійшовши до транспортного засобу він побачив дійсно пошкоджену фару.

- рапортом чергового Зіньківського відділення поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_21 від 22.08.2016 року про те, що о 21.29 надійшло повідомлення по телефону від ОСОБА_22 , про те, що 22.08.2016 року о 21год.18 хвилин її побили сина, побили фару в мотоциклі та телефон Самсунг (т.2 а.с.7);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.08.2016 року від ОСОБА_22 про те, що 22.08.2016 року близько 21.05 год ОСОБА_9 та невідомий побили сина, фару в мотоциклі та мобільний телефон марки Самсунг із чохлом (т.2 а.с.8-9);

- висновком судово-медичної експертизи №1328 від 31.08.2016 року відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_6 виявлено та описано тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синця слизової оболонки верхньої губи зліва та забою щічної ділянки зліва які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь який інший предмет з подібною характеристикою, тобто не характерні для утворення при падінні та при обставинах, на які вказує потерпілий та які викладені у постанові і на момент проведення судово-медичної експертизи, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.(т.2 а.с.26-27);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2016 року із фото таблицею до нього, згідно якого ОСОБА_6 відтворив та показав на місці події обставини та механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (т.2 а.с.37-40);

- додатковим висновком судово-медичної експертизи № 1493 від 26.09.2016 року відповідно до якого під час проведення слідчого експерименту, покази потерпілого ОСОБА_6 дані ним під час проведення слідчого експерименту, які зафіксовані в представленому протоколі проведення даної слідчої дії-з об`єктивними даними СМЕ загалом в протиріччя не вступають (т.2 а.с.42-43).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2016 року із фото таблицею до нього, згідно якого ОСОБА_5 відтворив та показав на місці події обставини та механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (т.2 а.с.50-53);

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_5 , кваліфіковано вірно.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_5 , достатнє і необхідне для його виправлення і недопущення в подальшому скоєння ним злочинів, суд враховує, що він свою вину визнає, що наніс удари по обличчю потерпілому - повністю і щиро кається в здійсненому, активно сприяв розкриттю злочину і вважає ці обставини, такими що пом`якшують покарання.

Згідно зі ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , не виявлено.

З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004 року, №8 від 12.06.2009 року, №11 від 06.11.2009 року, те, що ОСОБА_5 , скоїв злочин передбачений ст.. 125 ч 2 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості; обставин вчиненого злочину, характеру і розміру завданих збитків потерпілому, суспільної небезпеки скоєного злочину, обставин справи та наслідків, думки потерпілого та представника потерпілого, а також особи ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому доцільно обрати йому покарання, передбачене чинним законодавством. Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Згідно медичного висновку ОСОБА_5 , практично здоровий, може виконувати любу фізичну працю (т.2 а.с.56).

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов по справі заявлено:

- потерпілим ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_14 інтереси неповнолітнього ОСОБА_6 якого представляє на суму 5600 грн., а саме на суму 4600 грн.. матеріальні збитки за пошкожену фару автомобіля та телефон Самсунг та 1000 гривень моральна шкода.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особ, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою, згідно Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З ч.2 ст.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4, із змінами внесеними згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року № 5, вбачається, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні у них докази під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 власником Ява-350 є ОСОБА_23 , житель АДРЕСА_3 , (т.2а.с.20) який претензій до ОСОБА_5 матеріального характеру не має.
Позивачем суду не надано доказів того, що він є власником данного транспортого засобу або він правомірно ним володіє.Крім того суд бере до уваги, що ОСОБА_5 дав згоду, без дозволу із свого автомобілю взяти биту та нанести потерпілому пошкодження стекла фари.
В зв`язку з цим, позовні вимоги, ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню. А саме стягнення із ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 4480 грн. матеріальних збитків та 1000 гривень моральної шкоди, а всього 5480 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити в звязку з ненаданням доказів, що саме ОСОБА_5 пошкодив фару мотоцикла.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368 - 371,373-376, 380 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 170 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягти із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, працюючий помічником бурильника ГПУ «Полтавагазвидобування», на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_4 4480 грн. матеріальних збитків та 1000 гривень моральної шкоди, а всього стягти 5480 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовити в звязку із недоказаністю.

Вирок може бути оскаржений через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1