Єдиний унікальний номер 201/3941/15-к
Номер провадження 1-кп/201/173/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 15 березня 2016 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 13 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, із вищою освітою, офіційно непрацевлаштованої, не одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2016 року, близько 00 годин 50 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні сауні «Фламінго» за адресою: місто Дніпропетровськ, пр. Героїв, 10, прийняла заказ на користування сауною від раніше не знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Під час розрахунку останніх за користування сауною, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на звідництво для розпусти, посягаючи на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків, погодилась на прохання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 познайомити їх та організувати їм зустріч з особами жіночої статі, які займаються розпустою та можуть надати останнім добровільні послуги сексуального характеру для чого зі свого мобільного телефону з номером НОМЕР_1 зателефонувала на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , зазначений на візитній картці, раніше отриманої від осіб, що займаються розпустою, повідомила особі жіночої статі про бажання клієнтів сауни «Фламінго» отримати інтимні послуги.

12 лютого 2016 року, близько 01 години 25 хвилин, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які займаються розпустою, прибули до сауни «Фламінго», розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 10, в якій у вказаний час знаходились невідомі їм ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_5 зустрівшись з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які займаються розпустою, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на звідництво для розпусти з метою наживи, сприяючи добровільним сексуальним стосункам незнайомих осіб між собою, познайомила ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В процесі знайомства з останніми, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виявили бажання вступити в інтимні стосунки з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 для чого передали на зберігання ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1 500 гривень, яка в свою чергу, згідно раніше оговореній домовленості з вказаних грошових коштів передала 400 гривень в якості грошової винагороди ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вступили в інтимний зв`язок з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надавши останнім інтимні послуги в приміщенні сауни.

Умисні дії, ОСОБА_5 , які виразилися у звідництві для розпусти, вчинені з метою наживи кваліфікуються за ч. 2 ст. 302 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 надано угоду про визнання винуватості від 15 березня 2016 року, яка укладена в приміщенні прокуратури Дніпропетровської області між ним та обвинуваченою ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2016 року за № 0000018.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 просили суд розглянути надану угоду про визнання винуватості, затвердити та призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.

Із змісту угоди вбачається, що слідчим СУ ГУНП України у Дніпропетровській області за погодженням із прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 29 лютого 2016 року повідомлено про підозру та 09 березня 2016 року повідомлено про змінену підозру ОСОБА_5 у звідництві для розпусти з метою наживи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

Згідно даній угоді прокурор ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинувачена ОСОБА_5 з другої сторони, дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

Обвинувачена ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. При цьому, сторонами цієї угоди узгоджено покарання, яке має бути призначено ОСОБА_5 за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено останню від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_5 згодна. В наданій суду угоді сторонами передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, положення ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Під час розгляду угоди обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною їй зрозумілий, вид покарання, який буде застосований до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим. Додала, що виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання, вона в змозі реально, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, тобто у звідництві для розпусти з метою наживи, визнала повністю та підтвердила фактичні обставини інкримінованого їй правопорушення, викладені в угоді про визнання винуватості.

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підставі для невизнання винуватості, відсутні.

Отже, за таких обставин, суд приходить до переконання, що надана угода про визнання винуватості від 15 березня 2016 року, укладена між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 13 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 за обвинуваченням останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального закону, підстави для відмови у її затвердженні відсутні, а тому зазначена угода підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням ОСОБА_5 своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України і обвинувачена винна у його вчиненні, так як вона своїми умисними діями вчинили звідництво для розпусти з метою наживи, а тому вона підлягає покаранню, визначеному в угоді, за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, передбачених ст. 65 КК України та розміру призначеного покарання, який встановлений санкцією ч. 2 ст. 302 КК України.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 , відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Як вбачається із наданої суду угоди про визнання винуватості, ОСОБА_5 раніше не судима, не одружена, офіційно не працевлаштована.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують її покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 років. При цьому, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за нею постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на неї відповідні обов`язки.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 березня 2016 року, укладену в приміщенні прокуратури Дніпропетровської області, між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 13 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 за обвинуваченням останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного їй основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Роз`яснити ОСОБА_5 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1