Справа № 448/705/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/410/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000320 від 05.05.2015р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 8 лютого 2016р. щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Борислав, Львівської області, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, заміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

за участю: прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілих ОСОБА_12

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 08.02.2016р. ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтись в цю інспекцію для реєстрації.

Позови ОСОБА_13 та ОСОБА_11 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 13 294 грн. 99 коп. майнової шкоди, 80 000 грн. моральної шкоди та 1000 грн. витрат, понесених на правову допомогу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 7000 грн. моральної шкоди та 1000 грн. витрат, понесених на правову допомогу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на суму 552 грн. 42 коп. за проведення експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.

За вироком суду, ОСОБА_8 04.06.2015р. близько 21 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «CITROEN XANTIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись дорогою «Мостиська-Краківець» у напрямку с. Краківець Яворівського району Львівської області, при проїзді ділянки дороги між селами Годині та Черневе Мостиського району Львівської області, грубо порушила вимоги п.п. 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, які виразились у тому, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку в умовах недостатньої видимості, з моменту виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, не вжила своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого нею транспортного засобу, внаслідок чого здійснила зіткнення з гужовим возом під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався в попутному напрямку попереду.

В результаті зіткнення потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , водію та пасажиру гужового возу, були заподіяні тілесні ушкодження. Потерпілому ОСОБА_13 заподіяно тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, - у виді закритої травми голови у вигляді забою головного мозку, крововиливу в черепну порожнину, яка в подальшому перебігу ускладнилась набряком головного мозку, комою із загрозою диханню; закритому перелому кісток лівого передпліччя, гематоми голови, садна на голові та лівій руці, а потерпілому ОСОБА_11 заподіяно легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, - у виді струсу головного мозку, ран на голові.

Не оспорюючи вірність кваліфікації дій ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_7 в її інтересах подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, у якому застосувати до ОСОБА_8 ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 1 рік, зменшити суму відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування покликається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, не врахування всіх обставин даної справи. Суд першої інстанції не врахував та не навів у вироку обставини, які пом`якшують покарання, а саме: обвинувачена не втікала з місця події, викликала швидку медичну допомогу, в подальшому надавала допомогу, вину свою визнала, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину та встановленню істини у справі, ОСОБА_8 раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягувалась, позитивно характеризується за місцем проживання, виховує неповнолітню дочку, попросила пробачення у потерпілих. Зазначає про відсутність обставин, які обтяжують покарання. Вказує, що потерпілий ОСОБА_13 жодного разу не був у судовому засіданні, хоча стороною захисту неодноразово усно заявлялось клопотання про його участь, а підтверджуючих причину його відсутності документів немає. Звертає увагу на те, що під час судових дебатів сторона державного обвинувачення просила встановити обвинуваченій іспитовий термін 1 рік.

Окрім цього, судом першої інстанції не враховано та не наведено у вироку обставини щодо відшкодування у справі заподіяної шкоди, а саме те, що ОСОБА_8 після ДТП матеріально допомагала потерпілому (квитанція про надання потерпілому матеріальної допомоги у сумі 40000 грн.), надала грошову допомогу родичам потерпілих у розмірі 1 000 доларів США, допомагала в транспортуванні ОСОБА_13 по різних сучасних клініках м. Львова., обґрунтованість вимог потерпілих щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди, суд не врахував те, що обвинувачена та її чоловік не працюють, є малозабезпеченою сім`єю і визначена судом сума відшкодування є непомірною для ОСОБА_8 , яка відшкодувала практично повністю всі матеріальні витрати.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задоволити, виступ прокурора, який вважає оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, думку потерпілого ОСОБА_11 та його представника ОСОБА_12 , які заперечили апеляційну скаргу та просили залишити вирок щодо ОСОБА_8 без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Винність обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за наведених у вироку обставинах повністю доведена, стверджується матеріалами кримінального провадження і в апеляційному порядку не оскаржується.

При призначенні ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, те, що обвинувачена вчинила злочин з необережності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , заочно навчається, те, що ні ОСОБА_8 , ні її чоловік не працюють, поведінку обвинуваченої після настання дорожньо-транспортної пригоди та надання нею матеріальної допомоги потерпілим під час їхнього лікування шляхом придбання ліків та медикаментів, та обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у межах санкції статті, а саме у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням наведеного та конкретних обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 без відбування призначеного їй основного покарання та обґрунтовано застосував положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, взявши до уваги вищенаведені обставини, у повній мірі не врахував такі при визначенні обвинуваченій тривалості іспитового строку, визначивши іспитовий строк максимальної тривалості, що на переконання колегії суддів не відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєї суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, вирок Мостиського районного суду Львівської області від 08.02.2016р. щодо ОСОБА_8 підлягає зміні. Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що обвинуваченій ОСОБА_8 слід визначити іспитовий строк тривалістю 1 рік, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із засад виваженості, розумності та справедливості, та у своєму рішенні навів відповідні мотиви.

Так, суд першої інстанції вірно встановив, що діями обвинуваченої ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_11 була спричинена моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, які вони зазнали у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень та втратою здоров`я, і які потягли за собою вимушені зміни у їх життєвих стосунках.

При визначенні розміру заподіяної потерпілому ОСОБА_13 моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь перенесених ним моральних та фізичних страждань внаслідок отримання тяжкого тілесного ушкодження, перебування його на стаціонарному лікуванні, подальше амбулаторне лікування, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, порушення нормального життєвого укладу потерпілого та його сім`ї.

При визначенні розміру заподіяної потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь перенесених ним моральних та фізичних страждань внаслідок отримання ним легких тілесних ушкоджень, тривалість його перебування на стаціонарному лікуванні, порушення нормального життєвого укладу потерпілого та його сім`ї.

Отже, апеляційні вимоги захисника про необхідність зменшити суму відшкодування моральної шкоди колегія суддів визнає необґрунтованими, а тому такі до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовільнити частково.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 8 лютого 2016р. щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 286 КК України на чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

У решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4