Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/216/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000096 за апеляціями прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2015 року стосовно ОСОБА_8 , 1984 р.н., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачеве Закарпатської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 03 лютого 2010 року Олександрійським міськрайонний судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 510 грн. штрафу;
- 10 квітня 2012 року Олександрійським міськрайонний судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
-засуджено за ч.4 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна засудженому;

-за п.6 ч.2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі з всього належного майна засудженому.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання - 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 10 квітня 2012 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного засудженому майна.
Стягнено з ОСОБА_8 7 784 грн. 80 коп. судових витрат на користь держави.
Доля речових доказів по справі вирішена.
У апеляціях:

- прокурор просить вирок Олександрійського міськрайонного суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого. В решті вирок суду залишити без зміни.

Свої доводи мотивує тим, що при призначенні покарання судом не враховано те, що обвинувачений ОСОБА_8 є раніше судимим, звільнений від відбування покарання з випробуванням, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальні правопорушення проти власності та особи в період іспитового строку. Свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України не визнав повністю, навіть після підтвердження її доказами в ході судового розгляду, що в свою чергу, характеризує обвинуваченого з негативного боку, як особу, яка не усвідомила суспільну небезпечність свого діяння, не розкаялася у вчиненому, що слід розцінювати як спробу останнього введення суду в оману, ухилитися від встановленої законом кримінальної відповідальності та значно підвищує ступінь суспільної небезпеки його особи.

- обвинувачений ОСОБА_8 просив досконало та ретельно розібраись у справі, зазначає, що інкримінованих йому правопорушень він не вчиняв. Наполягає на тому, що коли він від`їжджав від потерпілої, то водій таксі бачив, що вона була жива, крім того таксист його не опізнав, стверджує, що не міг розраховуватись телефоном. Зазначає, що наполягав на розгляді справи судом присяжних, на що йому було відмовлено.

Вироком міськрайонного суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення злочинів проти життя та власності, за таких обставин.
25 лютого 2014 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_8 за домовленістю з потерпілою ОСОБА_10 , яка запросила обвинуваченого на вечерю в рахунок оплати за роботу по її господарству, прийшов до неї в будинок АДРЕСА_1 . Після вечері та вжиття спиртних напоїв ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_10 з корисливих мотивів, напав на неї і, застосовуючи насильство, небезпечне для життя потерпілої, умисно руками наніс удари потерпілій в обличчя, заподіявши вдавлений перелом передньої стінки та уламковий перелом латеральної (бічної) стінки лівої верхньощелепної пазухи, перелому скроневого відростку лівої виличної кістки, літеральної (зовнішньої) стінки лівої очниці, крововиливів у м`які тканини обличчя відповідно переломам, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень та саден спинки носа в проекції правої гілки нижньої щелепи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи діяти з умислом на вбивство потерпілої, ОСОБА_8 шнурком від куртки, в якій він був одягнений, здавив шию потерпілої, заподіявши останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді странгуляційної борозни на межі верхньої та середньої третин, одинарної, горизонтально орієнтованої, незамкненої, рівномірно вираженої по ширині, крововиливів у м`яких тканинах шиї, перелому правого ріжка під`язикової кістки, перелому щитоподібного хряща, крововиливів у м`яких тканинах гортані та кореня. Від механічної асфіксії гострої дихальної недостатності потерпіла ОСОБА_10 померла на місці події.
Після вчинення вбивства ОСОБА_10 в її будинку, обвинувачений ОСОБА_8 заволодів майном потерпілої: грошовими коштами в сумі 200 грн., мобільним телефоном «Nokia-1110i» вартістю 86 грн. 88 коп., 30 кг картоплі вартістю 180 грн., 0,8 кг цукру вартістю 8 грн., двома пляшками олії «Дар сонця» об`ємом 0,7 л на суму 28 грн. та домашньою птицею півнем вартістю 35 грн. і куркою вартістю 30 грн., а всього на суму 567 грн. 88 коп., після чого зник з місця події.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив досконало та ретельно розібратись у справі, зазначаючи, що інкримінованих йому правопорушень він не вчиняв, захисника-адвоката ОСОБА_7 , котрий підтримав апеляцію обвинуваченого, думку прокурора, котрий просив вирок міськрайонного суду скасувати в частині призначення покарання винести новий вирок, яким остаточно призначити ОСОБА_8 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю, думку потерпілої ОСОБА_9 , котра погодилась з вироком суду першої інстанції та просила залишити його без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора задоволенню не підлягають, за таких підстав.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе в інкримінованих злочинах не визнав і пояснив, що в лютому 2014 року він проживав в с. Березівка у свого знайомого ОСОБА_11 , по сусідству з потерпілою ОСОБА_10 25 лютого 2014 року на прохання ОСОБА_10 він допоміг їй по господарству, прибрав город, за що ОСОБА_10 пообіцяла з ним розрахуватись і запросила до себе додому повечеряти. Близько 17 год. 00 хв. він прийшов до ОСОБА_10 , вона дала йому поїсти і випити спиртного, заплатила за роботу 50 грн., а потім пообіцяла ще 150 грн., щоб він приїхав і ще допоміг відремонтувати покрівлю, також дала мішок картоплі і дві курки в мішку. Він попросив у неї мобільний телефон, з якого викликав «таксі». Коли приїхала машина, потерпіла стояла біля хвіртки і чекала, поки він завантажить в багажник два мішки, а потім він підійшов до ОСОБА_10 і вона дала йому ще 150 грн. Після цього він на «таксі» відвіз продукти до своєї співмешканки ОСОБА_12 , але її дома не було. Він залишив мішки з картоплею та інші продукти у дворі за хвірткою, а сам на «таксі» повернувся в місто, де ніч провів в інтернет-кафе. Вранці знову на «таксі» повернувся в с. Березівку до ОСОБА_11 , і ліг спати. В той же день його затримала міліція.
Крім показів обвинуваченого ОСОБА_8 вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також злочин, передбачений п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Так, допитана в якості потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_10 приходиться їй рідною тіткою. 26 лютого 2014 року близько 13 год. 30 хв. їй подзвонила сусідка, яка щодня провідувала тітку, і повідомила про подію, що ОСОБА_10 лежить на підлозі в кухні свого будинку. Вона відразу приїхала в с. Березівка з чоловіком, викликали міліцію і вона приймала участь в огляді місця події. Було дивно, що двері сараю підперті, а кури гуляли по вулиці. Перед цією подією вона завезла ОСОБА_10 продукти цукор, олію, картоплю брала у її сусіда. В ході огляду місця події, де вона була понятою, в серванті у склі для керосинової лампи були виявлені і вилучені 1 500 грн. купюрами по 100 грн., загорнуті в клапоть білої тканини, які потім їй були повернуті. Тітка не могла розрахуватися з ОСОБА_8 продуктами харчування, оскільки вона сама ОСОБА_9 , допомагала тітці заготовляти картоплю і купувала інші продукти харчування.
Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що проживає в с. Березівка по сусідству з ОСОБА_10 . ОСОБА_8 знає як друга ОСОБА_13 сина своєї дружини ОСОБА_14 . Приблизно за тиждень до вбивства ОСОБА_8 прийшов до них в село і попросив притулку, обіцяв допомагати по господарству. 25 лютого 2014 року приблизно до 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 за домовленістю допомагав ОСОБА_10 прибрати город, а потім близько 17 год. 30 хв. сказав, що йде чергувати охоронцем замість когось, хто не вийшов на роботу. Після цього ОСОБА_8 повернувся вранці близько 07 год. 00 хв. наступного дня, тобто 26 лютого 2014 року, роздягся і ліг спати. В цей день в своєму будинку знайшли мертву сусідку ОСОБА_10 . Вночі 26 лютого 2014 року близько 02 год. 00 хв. ночі ОСОБА_11 прокидався і виходив до туалету, при цьому в будинку ОСОБА_10 у вікні горіло світло. Він ще здивувався тому, що ОСОБА_10 ніколи вночі не вмикала світло.
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що мешкає в АДРЕСА_1 по сусідству з ОСОБА_10 . В ніч на 26 лютого 2014 року вдома він займався ремонтом і довго не лягав спати. Близько 24 год. 00 хв. у дворі загавкала його собака. Він виглянув у вікно і на відстані 5-6 метрів біля його двору помітив, що стоїть автомобіль «таксі» - «Жигулі» білого кольору сьомої моделі. Бачив двох чоловіків, один з яких таксист стояв біля багажника, а інший поклав клунки, які виніс з двору ОСОБА_10 , в автомобіль, потім почув, як хлопнули двоє дверцят автомобіля, і вони поїхали. Йому було дивно, що серед ночі з двору ОСОБА_10 виносили мішки. ОСОБА_10 проживала сама і, як тільки починало темніти, вона запиралася.
Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що працює таксистом в службі «таксі 15-51». 25 лютого 2014 року близько 23 год. 00 хв. диспетчеру надійшов виклик «таксі» в с. Березівку, де на початку села його зустрів ОСОБА_8 . Потім вони під`їхали до одного будинку в селі, де ОСОБА_8 завантажив у багажник два мішки картоплі, після чого поїхали в місто на Вербову Лозу. По дорозі ОСОБА_8 комусь телефонував. В місті заїхали в магазин «777», де ОСОБА_8 купив сигарети, а на Вербовій Лозі під`їхали до будинку, де нікого не було, деякий час там постояли. ОСОБА_8 заніс у двір мішки з картоплею, після чого близько першої години ночі повернулись в місто і зупинились біля аптеки № 150, де ОСОБА_8 розрахувався з ним купюрами по 50 грн.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, зі змісту якого убачається, що свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_8 як особу, яку на «таксі» відвозив із с. Березівки в м. Олександрію.
Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що вранці 26 лютого 2014 року він працював на «таксі» і отримав замовлення забрати людей на станції Користівка. По дорозі в сторону с. Березівки за містом біля кафе «Пролісок» його зупинив невідомий чоловік і він довіз його до училища в с. Березівка. В якості розрахунку чоловік віддав йому телефон «Nokia 1110i», який потім він видав міліції. Було темно і впізнати чоловіка він не може.
Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона і ОСОБА_8 були співмешканцями і до події проживали з липня 2013 року по 11 лютого 2014 року. В кінці лютого 2014 року близько 24 год. 00 хв. ночі ОСОБА_8 зателефонував їй і повідомив, щоб вона прийшла додому по АДРЕСА_3 , куди він привіз продукти. Вона в той час була у друзів. Коли вона прийшла, то ОСОБА_8 вже не було, але за хвірткою у дворі побачила два мішки картоплі, дві пляшки олії, дві курки, один кілограм цукру. 26 лютого 2014 року приїхала міліція і вилучила продукти. Після цього вона з ОСОБА_8 більше не спілкувалась і про подію їй нічого не відомо.
Вина також підтверджується:

- Рапортом помічника чергового Олександрійського РВ УМВС на ім`я начальника Олександрійського РВ УМВС про те, що 26 лютого 2014 року о 13 год. 55 хв. до чергової частини Олександрійського РВ УМВС надійшло повідомлення про смерть гр. ОСОБА_10 в своєму будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.п.4);
- Протоколом огляду місця події від 26 лютого 2014 року домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого на підлозі в кухні виявлено труп власниці будинку ОСОБА_10 , 1933 року народження, зі слідами тілесних ушкоджень крововиливами в м`які тканини обличчя та в ділянці шиї странгуляційної борозни. Під шиєю трупа та біля нього виявлені фрагменти двох чорних шнурків. Труп ОСОБА_10 направлений для судово-медичного дослідження (т.1 а.п.10-16);
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, зі змісту якого убачається, що свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_8 як особу, яку на «таксі» відвозив із с. Березівки в м. Олександрію (т.1 а.п.91-92);
- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 26 лютого 2014 року, зі змісту якого убачається, що 26 лютого 2014 року о 22 год. 00 хв. був затриманий ОСОБА_8 і при обшуку у нього було виявлено та вилучено: куртку чорного кольору, коротку, з капюшоном і застібкою «блискавка», кофту сірого кольору «Адідас», брюки сині джинсові, джемпер сірий в смужку, футболку чорну бавовняну, футболку червону бавовняну, мобільний телефон «Nokia 6288», ІМЕІ НОМЕР_1 (т.1 а.п. 50-52);
- Протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіовідеоконтролю особи від 29 квітня 2014 року убачається причетність ОСОБА_8 до вбивства потерпілої ОСОБА_10 , який в ході вільного спілкування без примусу добровільно розповів про обставини вчинення ним злочину (т.1 а.п.197);
- Висновками судово-медичного експерта № 77 від 24 березня 2014 року та 07 квітня 2014 року встановлено, що при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_10 тілесні ушкодження, виявлені в ділянці шиї, черепно-лицева травма, ссадна (т.1 а.п.113-117);
- Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 77 встановлено, що тілесні ушкодження, виявлені під час судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_10 , могли утворитись і за обставин, на які вказує обвинувачений ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту за його участю (т.1 а.п.118-124);
- Висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 83 від 07 квітня 2014 року встановлено, що слід пальця руки, виявлений та вилучений при огляді місця події 26 лютого 2014 року з розміром 13 х 22 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розміром 46 х 48 мм, залишений вказівним пальцем лівої руки обвинуваченого ОСОБА_8 (т. 1 а.п.140-148);
Висновком судово-медичної експертизи № 217 від 29 квітня 2014 року куртки обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що за ізосерологічною АВО група крові ОСОБА_10 Ва, а підозрюваного ОСОБА_8 АВ. На куртці підозрюваного ОСОБА_8 (об`єкт № 16) виявлена кров, яка може походити від особи з групою крові Ва і може належати потерпілій ОСОБА_10 , і не може належати підозрюваному ОСОБА_8 (т.1 а.п.166-168);
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 286 від 04.04.2014 року вартість мобільного телефону «Nokia 1110i» станом цін на 26 лютого 2014 року може складати 86 грн. 88 коп. (т.1 а.п.153-157);
Протоколом огляду предметів від 12 червня 2014 року про визнання речовими доказами оглянутих речей куртки, вилученої у ОСОБА_8 , фрагмента шнурка сірого кольору, плівки зі слідами пальців рук, вилучених під час огляду місця події, шнурка, вилученого з шиї трупа, мобільного телефону (т.1 а.п.199-200).
Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судова колегія вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також злочину, передбаченому п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисливих мотивів.
Доводи обвинуваченого та його захисника, які заперечують причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину та смерті ОСОБА_10 місцевий суд обґрунтовано оцінив критично як надані з метою уникнути відповідальності обвинуваченого за скоєне і які спростовуються сукупністю наведених та узгоджених між собою доказів.
Судом першої інстанції перевірені та проаналізовані всі доводи обвинуваченого та захисника щодо вчинення злочину ОСОБА_8 .

Колегією суддів також досліджені та проаналізовані доводи апеляції обвинуваченого, зокрема доводи ОСОБА_8 про те, що судом було відхилено його клопотання про розгляд справи судом присяжних. Із матеріалів провадження вбачається, що право на розгляд справи судом присяжних було роз`яснено прокурором ОСОБА_18 при врученні обвинувального акту ( т.1 а.с.194). Таке клопотання було заявлено ОСОБА_8 до початку розгляду справи, а саме у підготовчому судовому засіданні 7.08.2014 року. Розглядаючи дане клопотання, колегія суддів з`ясувала у ОСОБА_8 чи підтримує він клопотання, на що він відмовився так як не визнавав вини та був згоден на розгляд справи колегією суддів, яка була визначена згідно автоматизованого розгляду.

Наступне клопотання надійшло до суду 2.08.2015 року, розглянуто та залишено без задоволення, оскільки подано несвоєчасно, оскільки таке клопотання може бути заявлено до початку розгляду справи по суті, у той час як на момент заявлення клопотання справа розглядалася у суді уже рік. У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 підтвердив дані обставини, погодився із тим, що дійсно відмовився від розгляду справи судом присяжних, та про це заявив лише коли справа розглядалася у суді. Таким чином, доводи апеляції обвинуваченого щодо розгляду справи неналежним судом є такими, що не ґрунтуються на процесуальному законі та не підлягають задоволенню.

Колегією суддів детально досліджені також доводи ОСОБА_8 щодо непричетності до вчинення кримінальних правопорушень, за які він засуджений, та визнані такими, що не підлягають задоволенню як безпідставні та надумані, виходячи із такого.

Обвинувачений ОСОБА_8 буд неодноразово допитаний по справі та, на думку суду, міняв свої покази не даючи обґрунтування цим змінам. Так, у ході досудового розслідування ОСОБА_8 визнавав вину та давав детальні покази щодо обставин та деталей вчинення злочину , про які ніхто не міг знати. У судовому засіданні ОСОБА_8 вину не визнавав та стверджував, що в лютому 2014 року він проживав в с. Березівка у свого знайомого ОСОБА_11 , по сусідству з потерпілою ОСОБА_10 25 лютого 2014 року на прохання ОСОБА_10 він допоміг їй по господарству, прибрав город, за що ОСОБА_10 пообіцяла з ним розрахуватись і запросила до себе додому повечеряти. Близько 17 год. 00 хв. він прийшов до ОСОБА_10 , вона дала йому поїсти і випити спиртного, заплатила за роботу 50 грн., а потім пообіцяла ще 150 грн., щоб він приїхав і ще допоміг відремонтувати покрівлю, також дала мішок картоплі і дві курки в мішку. Він попросив у неї мобільний телефон, з якого викликав «таксі». Коли приїхала машина, потерпіла стояла біля хвіртки і чекала, поки він завантажить в багажник два мішки, а потім він підійшов до ОСОБА_10 і вона дала йому ще 150 грн. Після цього він на «таксі» відвіз продукти до своєї співмешканки ОСОБА_12 , але її дома не було. Він залишив мішки з картоплею та інші продукти у дворі за хвірткою, а сам на «таксі» повернувся в місто, де ніч провів в інтернет-кафе. Вранці знову на «таксі» повернувся в с. Березівку до ОСОБА_11 , і ліг спати. В той же день його затримала міліція.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 стверджував, що перебував у потерпілої 24 лютого 2014 року, а не 25 лютого 2014 року. Наполягав на тому, що коли таксист приїхав до нього по речі, то потерпіла була жива та стояла поряд. У той же час, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , який був таксистом та перевозив ОСОБА_8 та речі до міста, підтвердив ті обставини, що таке мало місце 25 лютого 2014 року. Він приїхав на виклик до с. Березівку, де на початку села його зустрів ОСОБА_8 . Потім вони під`їхали до одного будинку в селі, де ОСОБА_8 завантажив у багажник два мішки картоплі, після чого поїхали в місто на Вербову Лозу. По дорозі ОСОБА_8 комусь телефонував. В місті заїхали в магазин «777», де ОСОБА_8 купив сигарети, а на ОСОБА_19 під`їхали до будинку, де нікого не було, деякий час там постояли. ОСОБА_8 заніс у двір мішки з картоплею, після чого близько першої години ночі повернулись в місто і зупинились біля аптеки № 150, де ОСОБА_8 розрахувався з ним купюрами по 50 грн.
У судовому засіданні також був допитаний свідок ОСОБА_15 , який показав про те, що мешкає в АДРЕСА_1 по сусідству з ОСОБА_10 . В ніч на 26 лютого 2014 року вдома він займався ремонтом і довго не лягав спати. Близько 24 год. 00 хв. у дворі загавкала його собака. Він виглянув у вікно і на відстані 5-6 метрів біля його двору помітив, що стоїть автомобіль «таксі» - «Жигулі» білого кольору сьомої моделі. Бачив двох чоловіків, один з яких таксист стояв біля багажника, а інший поклав клунки, які виніс з двору ОСОБА_10 , в автомобіль, потім почув, як хлопнули двоє дверцят автомобіля, і вони поїхали. Йому було дивно, що серед ночі з двору ОСОБА_10 виносили мішки. ОСОБА_10 проживала сама і, як тільки починало темніти, вона запиралася.
Обвинувачений ОСОБА_8 стверджував, що показання даних свідків не відповідають дійсності, що він не розраховувся телефоном потерпілої із свідком ОСОБА_16 . У той же час ні судом ні колегією суддів не встановлено будь-яких підстав для оговору свідками обвинуваечного, більш того їх показання об?єктивно підтверджуються фактом вилучення телефону потерпілої у свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що вранці 26 лютого 2014 року він працював на «таксі» і отримав замовлення забрати людей на станції Користівка. По дорозі в сторону с. Березівки за містом біля кафе «Пролісок» його зупинив невідомий чоловік і він довіз його до училища в с. Березівка. В якості розрахунку чоловік віддав йому телефон «Nokia 1110i», який потім він видав міліції. Було темно і впізнати чоловіка він не може.
Про неправдивість показань обвинуваченого свідчить і той факт, що свідок ОСОБА_12 стверджувала про те, що вони із ОСОБА_8 припинили відносини 11.02.2014 року та він у неї не проживав, а сам обвинувачений стверджував, що на момент події проживав у ОСОБА_12 , наполягав на тому, що у ОСОБА_11 , сусіда потерпілої він не жив, тоді як свідок ОСОБА_11 наполягав на тому, що на той період ОСОБА_8 проживав у нього та допомагав йому та іншим односельчанам по господарству. 25 лютого 2014 року приблизно до 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 за домовленістю допомагав ОСОБА_10 прибрати город, а потім близько 17 год. 30 хв. сказав, що йде чергувати охоронцем замість когось, хто не вийшов на роботу. Після цього ОСОБА_8 повернувся вранці близько 07 год. 00 хв. наступного дня, тобто 26 лютого 2014 року, роздягся і ліг спати. В цей день в своєму будинку знайшли мертву сусідку ОСОБА_10 . Вночі 26 лютого 2014 року близько 02 год. 00 хв. ночі ОСОБА_11 прокидався і виходив до туалету, при цьому в будинку ОСОБА_10 у вікні горіло світло. Він ще здивувався тому, що ОСОБА_10 ніколи вночі не вмикала світло.
Виходячи із наведеного, судова колегія знаходить показання обвинуваченого такими, які дані з метою введення суду у оману з метою уникнення від відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються іншими наведеними доказами, а його вина підтверджується сукупністю наведених, досліджених доказів, які є належними, допустимими та їх сукупність достатньою для доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений.
При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є особливо тяжкими, особу винного і обставини, які обтяжують покарання в повній мірі.
Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2012 року засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, однак, належних висновків не зробив, покарання не відбув, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив умисні особливо тяжкі злочини.
Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку. Місцевим судом призначено відповідне особі та вчиненому покарання, яке, на думку колегії суддів є обґрунтованим, виваженим та справедливим. У апеляції прокурора не наведені переконливі доводи, які свідчать про невідповідність покарання та те, що за своїм видом чи розміром воно є явно несправедливим через м`якість, як того вимагає закон, зокрема ст. 414 КПК України. Прокурором не наведено підстав для призначення більш суворого покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок районного суду таким, що підлягає залишенню без зміни як законний та обґрунтований.

Керуючись ст.ст.ст.376, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_20 ОСОБА_21 ОСОБА_22
(підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2