АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/218/16 Справа № 176/588/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 щодо підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Сосново-Озерське Єравнінського району Республіка Бурятія Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
на ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за участю прокурора ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , підозрюваного - ОСОБА_7 .
В апеляції прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням кримінального процесуального закону. Вказує на те, що у клопотанні слідчого було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, веде асоціальний спосіб життя, підтримує зв`язки з особами схильними до вчинення правопорушень, схильний до вчинення злочинів, часто змінює місця проживання, не працевлаштований, постійного джерела доходів не має. Судом не врахована вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, наявність повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, на підтвердження чого органом досудового розслідування було подано витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Жовтоводського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 05.04.2016 року. На ОСОБА_7 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покладено обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатися з м. Жовті Води Дніпропетровської області; носити електронний засіб контролю.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, але саме існування обґрунтованої підозри, не може бути підставою для позбавлення особи свободи. Підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце реєстрації, є батьком малолітньої дитини. Прокурором не доведено обставини того, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. До матеріалів клопотання слідчим не подано повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень. За місцем проживання підозрюваний характеризується посередньо, як такий, що веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, але це також не може слугувати підставою для застосування ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, міркування захисника та підозрюваного, які заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обґрунтування апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

В частині 1 ст.194 КПК України зазначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині допущених слідчим суддею порушень вимог КПК України, колегія суддів вважає такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду та не є визначальним для скасування судового рішення.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні слідчого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 06 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7
06 лютого 2016 року в установленому законом порядку йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст.187 КК України.
06 лютого 2016 року о 09 годині 35 хвилин ОСОБА_11 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
08 лютого 2016 року ухвалою слідчого судді застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на підозрюваного процесуальних обов`язків до 05 квітня 2016 року.

Як вбачається з наданих матеріалів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, дослідив фактичні обставини, об`єктивно взяв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років. Визначені наявні ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, і жоден із більш м`яких чи тяжких запобіжних заходів ніж домашній арешт не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.
Перевіривши надані матеріали і обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає доведеними встановлені у судовому рішенні першої інстанції обставини, які є достатніми для переконання,що жоден із більш м`яких чи більш тяжкіх запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора, що саме існування обґрунтованої підозри в інкримінованому тяжкому злочину підозрюваному дає підставу для застосування лише такої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З цього приводу, в своєму Рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального висновку.

Крім того, при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і тільки за наявності підстав вичерпний перелік яких визначено законом, застосовувати цей запобіжний захід.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що слідчий суддя, при прийнятті рішення відносно, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка зміні або скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області:

____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4