Провадження по справі № 1-кс/752/3016/16

У Х В А Л А
про накладення арешту на майно
20.07.2016 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора групи прокурорів - заступника начальника управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва внесене № 0000400 слідчим групи слідчих Головної військової прокуратури - старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , погоджене прокурором групи прокурорів - заступником начальника управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , клопотання про арешт, подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, -
в с т а н о в и в:
Слідчий групи слідчих Головної військової прокуратури України - старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генерального слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором групи прокурорів - заступником начальника управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту з забороною відчуження нерухомого та рухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а саме:
квартири АДРЕСА_1 ;
? квартири АДРЕСА_2 ;
домоволодіння АДРЕСА_3 ;
нежилих приміщень блоку № 1 загальною площею 223,9 м2 рекреаційного призначення, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 ;
машиномісця у підземному паркінгу № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ;
квартири АДРЕСА_6 ;
автомобілю марки MAZDA CX-5 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3
В обґрунтування вимог, викладених у клопотанні про арешт майна, прокурором зазначено, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.03.2013 за фактами вчинення підконтрольною ОСОБА_8 злочинною організацією упродовж 2013 2014 років тяжких та особливо тяжких злочинів, в т.ч. участі за попередньою змовою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших осіб у вказаній злочинній організації, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, зокрема у заволодінні за попередньою змовою групою осіб шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем чужим майном коштами Національного банку України на загальну суму 787 396 148,99 грн., що є особливо великим розміром, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191 та інших статей КК України.
До участі у злочинній організації ОСОБА_8 між інших осіб залучено ОСОБА_9 , який самостійно визначав об`єкти злочинів, намічав і розробляв плани їх вчинення, підшукував інших співучасників, яких залучав до участі у злочинній організації ОСОБА_8 , розподіляв ролі між членами злочинної організації та координував їх діяльність.
До вчинення злочину за рахунок використання ОСОБА_9 своїх знайомств та контактів серед представників центральних органів державної влади, за невстановлених слідством обставин, у 2013 році до складу злочинної організації залучені Голова Національного банку України ОСОБА_10 , заступник Голови Національного банку України ОСОБА_5 та директор Генерального департаменту банківського нагляду Національного банку України ОСОБА_11 , яким доведено до відома план вчинення злочинною організацією злочинів, спрямований на заволодіння державним майном в особливо великих розмірах, на що вони надали свою згоду, зокрема у заволодінні, за попередньою змовою групою осіб шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, чужим майном, коштами Національного банку України на загальну суму 787 396 148,99 грн., що є особливо великим розміром.
Так, у 2013 році ОСОБА_9 через підконтрольних йому службових осіб ПАТ «Реал банк» забезпечив створення фіктивної заборгованості банку перед підконтрольними йому ТОВ «Юрай» та ТОВ «Київобл-імпорттрейд» на загальну суму 800 млн.грн. шляхом проведення удаваних фінансових операцій та правочинів, чим штучно створив видимість погіршення ліквідності ПАТ «Реал Банк».
У квітні 2013 року ОСОБА_9 , усвідомлюючи неможливість заволодіння державними коштами без участі службових осіб Національного банку України, залучив до участі у злочинній організації Голову Національного банку України ОСОБА_10 , заступника Голови Національного банку України ОСОБА_5 та директора Генерального департаменту банківського нагляду Національного банку України ОСОБА_11 .
Протягом квітня 2013 року - лютого 2014 року, відповідно до плану вчинення злочину, ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , зловживаючи своїм службовим становищем, в інтересах власника ПАТ «Реал банк» ОСОБА_9 , сприяли незаконному заволодінню коштами Національного банку України в особливо великих розмірах, наданими як стабілізаційний кредит, шляхом:
- прийняття до розгляду Національним банком України та Управлінням НБУ в Харківській області клопотання ПАТ «Реал Банк» про надання стабілізаційного кредиту, яке не підлягало задоволенню, у зв`язку з невідповідністю вимогам Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, в редакції постанови Правління НБУ від 26.04.2013 № 150 та Технічного порядку проведення операцій з надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, в редакції постанови Правління НБУ від 18.05.2013 № 179;
- забезпечення складання службовими особами Управлінням НБУ в Харківській області та Національного банку України низки документів, в порушення зазначених вище вимог нормативно-правових актів Національного банку України та укриття явних порушень, допущених ПАТ «Реал банк» при поданні клопотань про надання стабілізаційного кредиту;
- забезпечення прийняття в робочому порядку Правлінням Національного банку України без проведення відповідного засідання, в порушення вимог Регламенту Правління Національного банку України, затвердженого постановою Правління НБУ від 12.04.2012 № 144 та Технічного порядку НБУ, постанови про надання стабілізаційного кредиту ПАТ «Реал банк» на загальну суму 800 млн. грн. і її незаконне візування та підписання; укладення та підписання кредитного договору;
- забезпечення укладення підлеглими працівниками договорів іпотеки, на підставі яких Національним банком України було незаконно прийнято у заставу неналежне нерухоме майно, за значно завищеною його вартістю.
В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , які діяли за узгодженням з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , Національним банком України 07.11.2013 видано ПАТ «Реал Банк» стабілізаційний кредит для підтримання ліквідності в сумі 800 млн. грн. строком на 2 роки. При цьому учасники злочинної організації мали намір не повертати переважну частину з отриманих таким чином коштів, а здійснити повернення лише їх незначної частини у сумі 12 603 851,01 грн. - з метою набуття видимості законності користування наданими кредитними ресурсами.
Постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014 № 109 ПАТ «Реал банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а грошові кошти у сумі 787 396 148,99 грн. з отриманих ПАТ «Реал Банк» у вигляді стабілізаційного кредиту, не повернуті, чим Національному банку України заподіяно матеріальні збитки на зазначену суму.
За результатами проведеного досудового розслідування здобуто достатні докази про вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів та останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження:
- актом позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Реал банк» за період з 01.01.2013 по 01.09.2014, відповідно до якого, в порушення вимог п.п. 1.2, 1.8 Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13.07.2010 № 327, НБУ не відхилено клопотання та надано стабілізаційний кредит ПАТ «Реал банк» для дострокового повернення депозитів та підтримання ліквідності банку, який з 12.11.2013 по 18.11.2013 був фактично використаний для покриття витрат фізичних та юридичних осіб, а саме в сумі 208 500 000,00 грн. знято готівкою фізичною особою ОСОБА_13 , та в сумі 591 500 000,00 грн. шляхом придбання 72 980 000,00 доларів США і перерахування їх за межі України, що є порушенням п. 2.2 Статуту ПАТ «Реал банк». НБУ завдано шкоди (збитків) на суму 787 396 148,99 грн.
- висновком експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи № 5262/10748/15 45 від 25.06.2015, відповідно до якого висновки акту ревізії Державної фінансової інспекції в Харківській області щодо заподіяння збитків Національному банку України внаслідок безпідставного надання стабілізаційного кредиту ПАТ «Реал банк» на суму 787 396 148,99 грн. документально підтверджуються;
- висновками експертів за результатами проведення комплексних судових будівельно-технічних експертиз Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз №3503/14 42 від 12.09.2014, та № 6191/14 42 від 03.11.2014, відповідно до яких встановлено завищення вартості об`єктів нерухомого майна, що надавалось у забезпечення виконання зобов`язань з повернення стабілізаційного кредиту: нежитлової будівлі по вул. Лабораторній, 6 м. Києва на 231 191 236 грн., тобто майже вчетверо, а нерухомого майна за адресами м. Херсон, вул. Нафтогавань, буд. б/н, та м. Херсон, вул. Чайковського, 236 на 950 634 651 грн., тобто майже вшестеро, внаслідок чого відповідні звіти про оцінку заставного майна не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними та непрофесійними і не можуть бути використаними;
- показаннями: допитаного як підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000113 (у подальшому об`єднаного із цим кримінальним провадженням) колишнього Першого заступника Голови НБУ ОСОБА_14 ; допитаної як свідка начальника юридичного відділу УНБУ в Харківській області ОСОБА_15 та ряду інших осіб;
- документами доповідною запискою директора Генерального департаменту банківського нагляду ОСОБА_11 від 06.11.2013 № В/47 308/20724/БТ; постановою правління НБУ від 07.11.2013 № 448/БТ «Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності»; електронними повідомленнями Управління НБУ в Харківській області від 23.09.2013 № 05 168/7681/БТ та від 24.09.2013 № 05 168/7719/БТ, якими ОСОБА_5 та ОСОБА_11 особисто повідомлено про наявність численних порушень вимог законодавства у діяльності ПАТ «Реал банк», внаслідок яких існують загрози інтересам вкладників та кредиторів; листами Управління НБУ в Харківській області від 04.11.2013 № 05 168/9091/БТ та № 05 168/9096/БТ, у яких зазначається, що сума стабілізаційного кредиту, яку можна надати банку, дорівнює 180,8 млн. грн., а також викладаються порушення в частині дій менеджменту банку щодо, зокрема, проведення ризикованої кредитної політики; депозитними договорами та кредитними договорами, за рахунок укладення яких створювалась штучна потреба ПАТ «РЕАЛ БАНК» у ліквідності; клопотанням ПАТ "Реал Банк" про надання НБУ стабілізаційного кредиту, підписаним головою правління банку ОСОБА_12 , та додатками до нього;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч. 2 цієї статті арешт майна є одним з таких заходів забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Пунктом 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Частиною п`ятою ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкцією якої передбачено можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Викладене свідчить про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України тобто, обґрунтованих підстав вважати, що з метою уникнення можливої в майбутньому конфіскації майна або звернення стягнення на майно у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, підозрюваний, його близькі родичі самостійно або з використанням інших осіб можуть приховати, перетворити або здійснити відчуження майна, на яке можливе звернення стягнення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2016 № 61635923, ОСОБА_5 має у власності квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2016 № 61636064 дружині ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з якою 25.09.1993 зареєстровано шлюб, належить на праві власності:
1/2 квартири АДРЕСА_2 ;
домоволодіння АДРЕСА_3 ;
нежилі приміщення блоку № 1 загальною площею 223,9 м2 рекреаційного призначення, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;
машиномісце у підземному паркінгу № НОМЕР_2 , розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .
Крім того, за інформацією територіальних підрозділів Головного сервісного центру МВС України ОСОБА_6 з 22.11.2014 належить автомобіль марки MAZDA CX-5 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .
Також, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2016 № 61637586 доньці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 за договором дарування від 21.12.2013 на праві власності належить квартира АДРЕСА_6 .
Згідно відомостей Декларації ОСОБА_5 про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2012 рік, ОСОБА_7 зазначена як дочка ОСОБА_5 , а також зазначено її реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 . Також у декларації зазначено, що квартира АДРЕСА_7 , належить ОСОБА_5 (або членам його сім`ї).
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, речі, набуті за час шлюбу крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також згідно із ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, право спільної сумісної власності виникає незалежно від наявності у когось із подружжя власного заробітку (доходу). Таким чином, майно, яке на праві власності належить дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - належить ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.
Крім того, частиною 1 статті 175 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна прошу розглянути це клопотання без повідомлення підозрюваного та інших власників майна, їх захисників чи представників, зважаючи на існування обгрунтованих підстав вважати, що підозрюваний, його близькі родичі або інші особи за їх сприяння, дізнавшись про розгляд судом цього клопотання, вчинять дії, передбачені абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.
Крім того, викладені у клопотанні обставини, а саме можливість застосування судом покарання у вигляді конфіскації майна або звернення стягнення на майно в рахунок відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, існування ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України обґрунтовано свідчать про те, що незастосування заборони розпорядження майном може призвести до приховування, пошкодження, втрати, знищення, перетворення або передачі майна, що унеможливить або значно ускладнить виконання завдань кримінального провадження.
На підставі викладеного, з метою усунення ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також забезпечення можливої конфіскації майна, відшкодування шкоди у розмірі 787 396 148,99 грн., завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Вислухавши пояснення прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступних висновків.
31.03.2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за номером №0000400 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191КК України.
ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкцією якої передбачено можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, речі, набуті за час шлюбу крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також згідно із ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, право спільної сумісної власності виникає незалежно від наявності у когось із подружжя власного заробітку (доходу). Таким чином, майно, яке на праві власності належить дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - належить ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.
Крім того, частиною 1 статті 175 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.
Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Частиною 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного.
Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту, підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою забезпечення відчуження, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт з забороною відчуження нерухомого та рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а саме:
квартири АДРЕСА_1 ;
? квартири АДРЕСА_2 ;
домоволодіння АДРЕСА_3 ;
нежилих приміщень блоку № 1 загальною площею 223,9 м2 рекреаційного призначення, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 ;
машиномісця у підземному паркінгу № НОМЕР_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ;
квартири АДРЕСА_6 ;
автомобілю марки MAZDA CX-5 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя