Код суду 233 Справа № 233/2206/16-к
Вирок
Іменем України
19 травня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Неньковичі, Заліснянського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, одруженого, військовослужбовця старшого стрільця 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотного роти НОМЕР_1 окремого мотопіхотного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , старший солдат, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
27 травня 2015 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 р., відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», затвердженого Законом України № 15/2015 від 15 січня 2015 року, ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 27 травня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині № 256 від 13.09.2015 р. ОСОБА_4 , зарахований до списків військової частини польова пошта НОМЕР_2 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого стрільця 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотного роти 43 окремого мотопіхотного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період старший солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині № 17 від
17.01.2016 р., старший солдат ОСОБА_4 був направлений на лікування до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону ( АДРЕСА_2 ).
Проте, 17 січня 2016 р. ОСОБА_4 , будучі військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучі придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби без дозволу командування, вирішив не прибувати на лікування та не нез`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що розташована у АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового управління чи органів державної влади, місцевого самоврядування не заявляв та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 22.04.2016 р., в умовах особливого періоду та перебував за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 ,.
22 квітня 2016 року старший солдат ОСОБА_4 усвідомивши власну протиправну поведінку, повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_3 , населеному пункті Іванопілля.
Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні свою вину визнав у повному обсязі та пояснив, що він дійсно з 17.01.2016 р. по 22.04.2016 р., не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем власної реєстрації у АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Зараз розуміє, що не повинен був так поступати, шкодує про свій вчинок, щиро розкаявся. Має намір продовжити військову службу.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та, приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів злочину стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем в умовах особливого періоду.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на медичних обліках за станом здоров`я не перебуває, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , судом не виявлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченого повинно бути пов`язано з позбавленням волі на мінімальний строк, передбачений санкцією відповідної частини статті, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Беручи до уваги те, що обвинувачений скоїв злочин вперше, щиро розкаявся в скоєному, співпрацював з органами досудового розслідування, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, оскільки відсутні відомості щодо нього, які давали б підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості, і до
нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та відповідно до ст. 76 КК України з встановленням спеціальних обмежень.
Цивільний позов не заявлений.
Відомості про речові докази в обвинувальному акті не зазначені.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: повідомляти командира військової частини або в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу командира військової частини або кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 , покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя