Справа № 522/8095/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2016 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
за участю представника потерпілих - ОСОБА_4
за участю захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001223 від 12.02.2016 року стосовно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівнопілля, Волноваського району Донецької області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Білгород - Дністровський Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України КК України, -
В С Т А Н О В И В:
12.02.2016 року, близько 03 години 15 хвилин, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , спільно з групою невстановлених в ході досудового слідства осіб, в кількості п`яти чоловік, попередньо вступивши в злочинну змову з метою вчинення хуліганських дій відносно осіб, з якими у них виник малозначний конфлікт в барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », прибули до ярмарки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 25, яка є громадським місцем.
Приступивши до реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 спільно з групою невстановлених в ході досудового слідства осіб, вступив у бійку з малознайомими йому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 .

Під час реалізації свого злочинного умислу, направленого на заподіяння побоїв, ОСОБА_6 з особливою зухвалістю почав наносити удари ОСОБА_13 , від яких останній втратив рівновагу, впав на землю та втратив можливість чинити фізичний опір. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та групою невстановлених слідством осіб продовжували наносити удари руками, ногами, по різним частинам тіла лежачому на землі ОСОБА_13 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_14 і групою невстановлених в ході досудового слідства осіб, продовжували наносити удари руками та ногами, ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Після завершення реалізації свого злочинного умислу, направленого на грубе порушення громадського порядку, поєднаного з завданням потерпілим побоїв, та насильством, ОСОБА_6 спільно ОСОБА_14 та групою невстановлених слідством осіб, втекли з місця події, але безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_14 були затримані на вул. Приморській в м.Одесі екіпажами патрульної поліції (БЛАГО 0352, та 0306), спільно зі свідками кримінального правопорушення.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_14 винними себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України визнали в повному обсязі та підтвердили обставини справи, які описані у обвинувальному акті.
У скоєному розкаюються, просять суд суворо їх не карати, дати шанс на виправлення та урахувати, що вони раніше до кримінальної відповідальності не притягувались.
Суд з`ясував, що всі учасники судового засідання правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою всіх учасників судового засідання, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також розкаяння ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, а також позицію представника потерпілих, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі. Проте, з урахуванням того, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому злочині, та зважаючи на позицію представника потерпілих, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства, і йому потрібно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і для попередження вчинення ОСОБА_6 нових злочинів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність матеріальних та моральних претензій у потерпілих до обвинуваченого ОСОБА_7 , а також щиро розкаяння ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, - не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі. Проте, з урахуванням того, що ОСОБА_7 , раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому злочині, зважаючи на відсутність моральних та матеріальних претензій у потерпілих до обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, і йому потрібно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і для попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 20 704, 45 гривень у зв`язку з витратами потерпілого на лікування та інших потреб (з наданням підтверджуючих фіскальних документів), підлягає частковому задоволенню, а саме у тій частині, де витрати потерпілого підтверджуються фінансовими документами - квитанціями про сплату, а саме на суму 10 704, 45 гривень. В іншій частині задоволення позову про відшкодування матеріальних збитків, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки матеріальна шкода у сумі 10 000 гривень була витрачена потерпілим ОСОБА_9 на благодійність лікарні, тому і не підлягає задоволенню, оскільки благодійні внески не є примусовими витратами на лікування.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.
Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Так, розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, суд вважає, що з урахуванням того, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_9 переніс фізичний біль через отримані фізичні травми, тривале лікування, душевні переживання, що внесло в його життя негативні зміни, порушило його нормальні життєві відносини, тому необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 8 000 тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди.
Судові витрати по справі,- відсутні.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням - іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 на судовому розгляді не продовжувався та не обирався.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 10 704, 45 грн. (десять тисяч сімсот чотири гривні сорок п`ять копійок) та моральну шкоду у сумі 8 000 (восьми тисяч) гривень.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням - іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 на судовому розгляді не продовжувався та не обирався.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.
Суддя Приморського
районного суду міста Одеси: ОСОБА_1
12.08.2016