Справа №212/1223/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003646 від 23.12.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого , не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимого: 1) 15.09.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до двох років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним строком на два роки, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 повторно, 13.11.2015 року приблизно в нічний час перебуваючи в зупинково - торгівельному комплексі «Скела», який розташований за адресою вул. Ватутіна, 13А в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, прийшовши до підвального приміщення де скориставшись відсутністю свідків та очевидців, шляхом підбору ключа проник до підвального приміщення, де продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь ОСОБА_6 , діючи з корисливих намірів, з вищевказаного підвального приміщення, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: гумовий човен марки «Kolibri КМД-300» зеленого кольору, який згідно судово - товарознавчої експертизи №323 від 25.02.2016 року складає вартість на момент вчинення кримінального правопорушення з урахуванням зносу 3362,50 гривень, після чого ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3362,50 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив обставини вчинення крадіжки гумового човна у потерпілого ОСОБА_5 13.11.2015 року, провину визнав у повному обсязі, заявлені позовні вимоги потерпілого визнав, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що у нього було викрадено гумовий човен, злочинними діями ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди на суму 21500 грн, оскільки йому не повернуто мотор марки «Хонда», повернутий резиновий човен втратив товарний вигляд, також зламано замок до приміщення , де зберігалось майно. Злочином йому завдано моральної шкоди , яку він оцінює у 10000 грн, оскільки позбавлений можливості займатись улюбленою справою - рибальством та погіршився стан здоров`я. Вважає, що обвинуваченому необхідно призначити суворе покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.

З`ясувавши думку прокурора, потерпілого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних та послідовних, що дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_3 винен у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст. 66 КК України, є щире розкаяння в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений раніше був засуджений, вчинив злочин у період відбуття покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Дніпропетровської області від 15.09.2015 року, яким призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном , за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, провину у скоєному визнав, не працює, суспільно- корисною працею не займається.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі, проте на мінімальний строк , за сукупністю вироків , частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. У відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.

Суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробувальним терміном.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.. 100 КПК України: сумку синього кольору , гумовий човен зеленого кольору з емблемою « Колібрі» , комплектуючі до човна , які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , згідно зберігальної розписки, передати власнику за належністю.

Запобіжний захід домашній арешт, залишити незмінним, до набрання вироком законної сили.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково у сумі 3362 , 50 грн, що підтверджується висновком експерта, виходячи із принципу диспозитивності, передбаченому ст.11 ЦПК України та меж позовних вимог, самостійно визначених потерпілим, інших доказів , на які посилався в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 суду не надано

Вирішуючи питання, щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок моральної шкоди 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369,370,371 КПК України суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на ТРИ роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком у виді трьох років позбавлення волі, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2015 року, яким призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном на два роки, і остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття три роки шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 домашній арешт, до вступу вироку в законну силу, залишити незмінним.

Строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Речові докази : сумку синього кольору , гумовий човен зеленого кольору з емблемою « Колібрі» , комплектуючі до човна залишити у розпорядженні ОСОБА_5 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 у рахунок матеріальної шкоди 3362,50 грн та у рахунок моральної шкоди 1000 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1