АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/774/16 Справа № 193/1240/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

представника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016р. про накладення арешту на майно, -
встановила:
Вказаною ухвалою накладено арешт на автомобіль марки «ГАЗ 33021-212 СПГ» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про його реєстрацію належить ОСОБА_7 , а також накладено арешт на металобрухт не призначений для господарської та іншої діяльності загальною вагою 460 кг., електроні ваги марки «ELECTRONIC SCALE», гучномовець чорного кольору - « НОМЕР_2 ».

Приймаючи таке рішення, суд вмотивував його тим, що органом слідства доведено, що вказаний транспортний засіб є засобом вчинення злочину та є речовим доказом у вчиненні злочину, у зв`язку з чим, з метою його збереження, що є необхідними для належної правової кваліфікації, суд прийшов до висновку про необхідність накладення арешту.
В ході досудового розслідування встановлено, що 13 травня 2016 року гр. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки ГАЗ 33021-212 СПГ з номерним знаком НОМЕР_1 разом з ОСОБА_9 , не маючи спеціального дозволу скуповували металобрухт у мешканців смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області.
Дане повідомлення зареєстровано та внесено відомості до ЄРДР за № 0000245 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 213 КК України.
Заявник ОСОБА_10 не погодився з рішенням суду. В апеляції просить його скасувати, постановити нове, яким частково задовольнити клопотання слідчого, а саме, в частині накладення арешту на автомобіль.
Вважає, що судом не дано належної оцінки тому, що органом слідства не здобуто доказів його причетності до даного кримінального провадження, що про підозру йому не оголошено.
Просив прийняти до уваги, що вилучений автомобіль використовується ним для перевезень з метою отримання прибутку. А ОСОБА_8 не є власником автомобіля, що підтверджується даними технічного паспорту.
Під час судового розгляду представник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляції та просив ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про накладЕння арешту.
В судових дебатах представник підтримав таку ж позицію.
Прокурор будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду до суду не з`явився про поважність причини неявки не повідомив. З урахуванням позиції представника заявника, колегія вважає за можливе розглянути апеляцію згідно з вимогами ст. 405 КПК, без участі прокурора.
Заслухав суддю-доповідача, думку представника заявника, який підтримав скаргу, дослідивши та перевіривши надані матеріали разом з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.
Посилання заявника і його представника на відсутність доказів про застосування спірного транспортного засобу в якості знаряддя злочину спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Так, із протоколу огляду автомобіля вбачається, що під час проведення даної процесуальної дії в кузові було виявлено та вилучено металобрухт не призначений для господарської діяльності, електронні ваги, а в кабіні між сидінням водія та пасажира гучномовець. Вказані дані, на думку органа слідства, дають підстави вважати, що вказаний транспортний засіб застосовувася в якості знаряддя злочину.

Вказані висновки знайшли своє підтвердження після допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що вони управляли вказаним транспортним засобом в день події, що не заперечував і сам власник - ОСОБА_10 , який вказав, що надав технічний паспорт на автомобіль Хижняку з правом на управління ним.

Звертається увага на те, що розслідування органом слідства проводиться саме на підставі повідомлення інспектора Софіївського ВП про те, що 13 травня 2016 р. невстановлені особи на вказаному автомобілі знахядяться на вул. Камянка, с.м.т. Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області та скуповують металобрухт у населення.

Вказані дані було внесено в ЄРДР 14 травня 2016 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 213 ч. 1 КК. Вони привели слідчого до висновку про необхідність визнання автомобіля марки «ГАЗ 33021-212 СПГ» з номерним знаком « НОМЕР_1 » в якості речового доказу, про що 15 травня 2016 р. винесено відповідну постанову.
З урахуванням наведеного колегія вважає посилання в апеляції на незаконність і необґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення безпідставними, а висновки суду обґрунтованими, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави вважати, що з метою збереження речових доказів, накладення арешту на вказаний автомобіль є необхідним.
Крім того, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.
Видно, що клопотання про накладення арешту на автомобіль відповідає вимогам ст. 171 КПК. Вбачається, що в ньому містяться посилання на зазначені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати. До клопотання додані матеріали, якими слідчий обґрунтовує свої доводи, а саме протоколи: огляду автомобіля, зважування металобрухту, свідоцтво про перевірку засобу вимірювальної техніки, рапорт співробітника поліції та витяг з ЄРДР.
Дослідивши матеріали за клопотанням слідчого, а також надане апеляційному суду кримінальне провадження, колегія суддів вважає, що слідчим і судом дотримані вимоги ст. ст. 131, 132, 170, 171, 173, 214 КПК при його внесенні та розгляді.
Обговорюючи доводи апеляції щодо порушення слідчим строків подачі клопотання до суду, колегія надійшла до висновку про те, що вони безпідставні, та такі, які спросотовуються даними, які містяться в матеріалах провадження.
Так, 15 червня 2016 р. відповідно до протоколу огляду місця події, було оглянуто автомобіль марки «ГАЗ 33021-212 СПГ» та вилучено його з розміщенням на території Софіївського ВП.
16 червня 2016 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту, про що свідчить протокол розподілу справи між суддями (а.п.12).
Так, розгляд вказаного клопотання слідчим суддею був призначений того ж дня, а згідно журналу судового засідання (а.п.13) - відкладений на 17 червня 2016 р. для виклику власника майна.
Хронологія підготовки слідчого органу до арешту майна, та прийняття судового рішення по клопотанню, приводять колегію суддів до висновку про дотримання слідчим вимог ст. 171 ч. 5 КПК, у зв`язку з чим доводи щодо порушення права на захист та строків розгляду спростовані.
Посилання в апеляції на відсутність визначення процесуального статусу заявника, що є перешкодою для арешту майна, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки слідчим вказаний автомобіль визнано речовим доказом, а процесуальним законом передбачено накладення арешту на майно третіх осіб.

Таким чином, наведені слідчим та судом першої інстанції докази приводить колегію до висновку про обґрунтованість прийнятого рішення.
Тому підстав для скасування судового рішення під час апеляційного перегляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016р. про накладання арешту на автомобіль марки «ГАЗ 33021-212 СПГ» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який належить на праві власності ОСОБА_7 , та металобрухт не призначений для господарської та іншої діяльності загальною вагою 460 кг, електроні ваги марки «ELECTRONIC SCALE», гучномовець « НОМЕР_2 » без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4