У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 02 липня 2014 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, за касаційною скаргою засудженого на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 11 грудня 2014 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком Димитровського міського суду Донецької області від 11 грудня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, і покарання, призначеного за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 02 липня 2014 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вироком суду встановлено, що 30 червня 2014 року ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння о 22.00 год. біля торгівельних кіосків у мікрорайоні Восточний м. Димитрова побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , який у стані алкогольного сп`яніння почав вигукувати на адресу ОСОБА_7 безпідставні образи. Внаслідок цього між ними виникла сварка, під час якої останній на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_8 удар рукою по голові, від чого останній впав на асфальтну доріжку та вдарився головою. Після цього ОСОБА_7 з місця злочину пішов.
У результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.
У касаційній скарзі з доповненням засуджений порушує питання про скасування судових рішень щодо нього та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Засуджений вказує про неправильну кваліфікацію його дій, оскільки він не мав умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, суди його тверджень не спростували і не навели у судових рішеннях переконливих доказів своїх висновків, а тому вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК. Стверджує про безпідставне визнання обставиною, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу на пояснення прокурора в апеляційному суді та на окрему думку судді апеляційного суду, які вважали, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого й захисника на підтримання скарги, доводи прокурора, який підтримав скаргу частково, просив змінити судові рішення, перекваліфікувати дії засудженого на ч. 1 ст. 119 КК, призначити йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.
Судове рішення має бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення (ст. 370 КПК).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Згідно зі ст. 419 КПК в ухвалі суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема: короткий зміст вимог апеляційної скарги; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Цих вимог закону апеляційний суд належним чином не врахував.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений звернувся з апеляційною скаргою на вирок місцевого суду з аналогічними доводами і вимогами, які містяться в його касаційній скарзі. Так, він порушував питання, зокрема, про невідповідність вироку місцевого суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність і стверджував, що не нападав на потерпілого, а захищався від нього, що не було досліджено в суді шляхом виклику та допиту безпосередніх свідків події.
Проте зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що цей суд обмежився наведенням доказів про факт сварки між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і вказав про те, що засуджений вдарив або штовхнув потерпілого, після чого останній впав, що призвело до його смерті від удару об асфальтову доріжку.
Разом із тим доводи, викладені в апеляційній скарзі, про вчинення ОСОБА_7 більш м`якого кримінального правопорушення, про його самозахист від протиправних дій потерпілого, який вів себе агресивно та першим розпочав конфлікт, схопив його ззаду за футболку і цією футболкою йому пошкрябало шию справа, цей суд належним чином не перевірив, не з`ясував і не дав на них в ухвалі вмотивованих, ґрунтовних відповідей.
Так, апеляційний суд не дав належної оцінки висновку судово-медичної експертизи від 04 липня 2014 року, згідно з якою при огляді у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у виді саден на шиї, які утворилися у вказаний ним строк та при вказаних обставинах. Також цей суд не навів оцінки даним висновку судово-медичної експертизи від 15 серпня 2014 року, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлено закриту черепно-мозкову травму з переломом кісток склепіння черепа з переходом на основу черепа. Суд в ухвалі не зазначив та не врахував направленості травмуючої сили, що спричинило це тілесне ушкодження, та не дав категоричного висновку щодо наявності умислу засудженого саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
При цьому суд апеляційної інстанції лише погодився з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_7 не міг не розуміти і не передбачати, що від його удару потерпілий може впасти і отримати смертельне пошкодження.
Такий висновок є невмотивованим, а тому передчасним.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статей 404, 419 КПК не перевірив належним чином доводи захисту про необхідність застосування до засудженого положень ст. 119 КК, не спростував належним чином цих тверджень, що перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Без усунення згаданих порушень у висновках суду апеляційної інстанції колегія суддів позбавлена можливості дійти категоричного висновку щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 .
Також є обґрунтованим твердження засудженого про те, що в ухвалі апеляційного суду його ім`я та по батькові зазначено неправильно.
Тому колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК із призначенням нового розгляду у цьому суді, під час якого слід звернути увагу на викладене, усунути зазначені порушення, ретельно перевірити усі доводи апеляційної скарги та обставини вчиненого протиправного діяння, дати на них обґрунтовані відповіді із врахуванням встановлених обставин, правильно кваліфікувати дії винної особи і призначити покарання відповідно до статей 50, 65 КК.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3