Справа №1-п-145/11
29 листопада 2011 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Терещенко О. І.
при секретарі Павленко О. Г.
з участю прокурора Криушенка Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі постанову слідчого СВ Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 про направлення до суду для вирішення питання про закриття кримінальної справи у звязку із закінченням строків давності за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.3 КК України в редакції 1960 року,
18 листопада 2011 року до Білопільського районного суду надійшла кримінальна справа, порушена по факту крадіжки 132 кг комбікорму зі складу бригади №2 АФ «Нива»в селищі Улянівка Білопільського району Сумської області за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), що мало місце 28 жовтня 1996 року.
Постановою Білопільського районного суду від 29 листопада 2011 року провадження в зазначеній кримінальній справі закрито у звязку із закінченням строків давності.
При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що 28 жовтня 1996 року невстановлені особи таємно проникли до складу бригади №2 АФ «Нива»в селищі Улянівка Білопільського району та викрали 132 кг комбікорму.
28 жовтня 1996 року дільничним інспектором Білопільського РВ Черненком А.В. по даному факту була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.3 КК України.
В ході досудового слідства та перевірки повідомлення про злочин було проведено огляд місця події, допитано ряд свідків, проведені очні ставки потерпілого.
20 січня 1997 року досудове слідство по кримінальній справі зупинено на підставі п.3 ст.206 КПК України до встановлення особи, що скоїла злочин.
14 листопада 2011 року постановою слідчого СВ Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області ОСОБА_1 досудове слідство у справі поновлено. В цей же день постановою слідчого дії невстановлених осіб були перекваліфіковані зі ст.81 ч.3 КК України в редакції 1960 року на ч.3 ст.185 КК України в редакції 2001 року та винесено постанову про направлення кримінальної справи до суду для вирішення питання про її закриття у звязку із закінченням строків давності, оскільки по даній кримінальній справі виконані слідчі дії та оперативно-розшукові заходи, направлені на встановлення особи (осіб), які вчинили злочин, однак до цього часу встановити зазначених осіб не представилося можливим, а з часу вчинення злочину і порушення кримінальної справи минуло більш ніж 15 років, тобто закінчено строки давності притягнення певної особи (осіб) до кримінальної відповідальності. Вказана постанова погоджена прокурором Білопільського району у встановленому законом порядку.
Але хоча слідчий дії винних невстановлених осіб і перекваліфікував на ч.3 с.185 КК України в редакції 2001 року, але у постанові про направленні справи до суду для вирішення питання про її закриття у звязку з закінченням строків давності нічого не зазначив про перекваліфікацію дій і, навпаки, посилається лише на ст.81 ч.3 КК України в редакції 1960 року.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, з моменту порушення справи слідчим при провадженні досудового слідства як безпосередньо, так і через взаємодію з іншими органами, вживалися певні заходи до встановлення особи (осіб), що вчинила даний злочин.
Проте суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що органом досудового слідства не вжито всіх можливих і необхідних заходів для встановлення осіб, що вчинили злочин, а досудове слідство зупинено без достатніх на те підстав.
Так, при проведенні досудового слідства до зупинення провадження в справі не проведено усіх можливих оперативно-розшукових заходів та слідчих дій. Також викликає сумніви законність постанови слідчого СВ Білопільського РВ ОСОБА_2 від 20 січня 1996 року про закриття кримінальної справи відносно підозрюваних осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Дані особи під час досудового слідства показали, що злочин вчинили вони. Більше того, у ОСОБА_3 був вилучений викрадений комбікорм. Але не зважаючи на це, слідчий повторно допитує підозрюваних, вони вже не визнали свою причетність до крадіжки і слідчий закриває матеріали справи відносно них, не вживши зовсім ніяких заходів щодо перевірки їх показів та здобуття інших доказів. Прокуратура Білопільського району, в свою чергу, належним чином не перевірила законність даної постанови і погодилась зі слідчим.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінальної справи остання слідча дія слідчим була виконана 8 грудня 1996 року, а справа була зупинена лише 20 січня 1997 року, тобто майже 1,5 місяці до зупинення провадження у справі її розслідуванням ніхто не займався.
Викладене свідчить про те, що органом досудового слідства не виконано вимоги ст.206 КПК України, а саме: досудове слідство було безпідставно зупинене більш ніж на 15 років без провадження всіх необхідних і можливих слідчих дій для встановлення особи, яка скоїла злочин.
Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, що під час зупинення слідства в справі з 20 січня 1997 року по 14 листопада 2011 року органами досудового слідства вживалися будь-які заходи до встановлення осіб, які вчинила даний злочин.
В бездіяльності слідчого вбачається також порушення вимог ст.209 КПК України, оскільки слідчий зобовязаний як безпосередньо, так і через органи дізнання вживати заходів до встановлення особи, що вчинила злочин. Досудове слідство в справі зупинялося на 15 років і при цьому не проводилося жодних слідчих дій чи оперативно-розшукових заходів, що є грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства.
Відповідно до ст.ст.7-1, 11-1 КПК України прокурор або слідчий за наявності для того підстав зобовязаний складати мотивовану постанову про закриття кримінальної справи. Відповідно до ст.130 КПК України у постанові має бути обґрунтування щодо прийнятого рішення. В постанові слідчого СВ Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 від 14 листопада 2011 року про направлення кримінальної справи до суду для вирішення питання про її закриття у звязку із закінченням строків давності не зазначені докази вчинення злочину з посиланням на відповідні аркуші справи, що негативно впливає на дослідження судом обставин справи.
Порушення строку розслідування даної кримінальної справи, тривале та безпідставне зупинення провадження, а саме на 15 років, не вжиття заходів до встановлення осіб, що вчинили злочин, перевищує всі допустимі та розумні строки проведення розслідування, а тому є формою бездіяльності як органу досудового слідства, так і органів прокуратури в порядку нагляду, навмисним невиконанням ними вимог законів, що регулюють строк проведення розслідування та свідчить про халатне відношення до своїх посадових обовязків.
Зазначене вище також свідчить про відсутність контролю з боку начальника Білопільського РВ ГУМВС України за діяльністю органів дізнання і слідства, про відсутність нагляду з боку прокуратури Білопільського району за досудовим слідством і відсутність перевірки кримінальних справ при направленні їх до суду.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 2008 року № 3 «Про практику винесення судами окремих ухвал (постанов) у кримінальних справах» суд, встановивши при розгляді справи факти порушення закону, допущених під час здійснення дізнання чи досудового слідства, зобовязаний відповідно до ст.23-2 КПК України винести окрему ухвалу (постанову), якою звернути увагу відповідних органів на факти порушення закону для вжиття відповідних заходів.
Виявлені судом порушення кримінально-процесуального законодавства при проведенні дізнання та досудового слідства відділенням дізнання та слідчим відділу Білопільського РВ, при здійсненні нагляду за дізнанням та досудовим слідством з боку прокуратури Білопільського району призводять до порушення вимог закону щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи та не можуть залишатися поза увагою суду і потребують відповідного реагування шляхом винесення окремої постанови, яка має бути ефективним засобом дотримання законності.
На підставі викладеного, керуючись ст.23-2 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Довести до відома начальника Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області про недбале ставлення працівників слідчого відділу та відділення дізнання Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області до виконання своїх посадових обовязків.
Довести до відома прокурора Білопільського району про відсутність нагляду з боку прокуратури Білопільського району за дізнанням та досудовим слідством і відсутність перевірки кримінальних справ при направленні їх до суду.
Не пізніш як у місячний строк по фактам, викладеним в окремій постанові, вжити необхідних заходів, про що повідомити суд.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 7 діб з моменту її проголошення.
Суддя