Категорія:ч.1 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду від 11 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцька Волинської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, непрацюючий, з середньою спеціальною освітою, не одружений, раніше судимий, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2015 року за ч.2 ст.125 КК України на 5 місяців арешту,
засуджений за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 постановлено рахувати з 20 листопада 2015 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_9 зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 20 листопада 2015 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком вирішено також долю речових доказів.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, Апеляційний суд Волинської області,
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що 20.11.2015 року близько 21 год. 50 хв., знаходячись неподалік гіпермаркету «Там-Там», що по вул. Сухомлинського, 1 в м. Луцьку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілих, що зазнали нападу, а саме висловив погрозу застосування ножа щодо неповнолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та малолітнього ОСОБА_13 , під час чого заволодів грошовими коштами в сумі 1 гривня 56 копійок, належними ОСОБА_10 , які останній, побоюючись застосування щодо нього насильства, передав на вимогу ОСОБА_9 , грошовими коштами в сумі 100 гривень, належними ОСОБА_13 , частину з яких, а саме 30 гривень останній, побоюючись застосування щодо нього насильства, передав на вимогу ОСОБА_9 , а іншу частину в сумі 70 гривень ОСОБА_9 самостійно дістав з внутрішньої лівої кишені його куртки та грошовими коштами в сумі 18 гривень, належними ОСОБА_11 , які ОСОБА_9 самостійно дістав з правої кишені куртки останнього, чим спричинив вищевказаним потерпілим майнової шкоди на зазначені суми.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі. Посилається на те, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував, що вину він визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, тяжких наслідків від його дій не настало, є особою молодого віку, попросив вибачення у потерпілих і вони не наполягали на призначені суворого покарання, а просили суд призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України. За таких обставин, вважає, що є всі підстави для призначення покарання нижчого від найнижчої межі передбаченої в санкції ч.1 ст.187 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційної скарги, захисника та представника потерпілого, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_9 зазначеного у вироку кримінального правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав відповідну юридичну оцінку, і фактичні обставини провадження у апеляційній скарзі не оспорюються.

Кваліфікація судом дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.187 КК України є правильною і також не заперечується.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_9 покарання судом в повній мірі дотримані.

Зокрема, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, через незначний проміжок часу вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, вину визнав частково, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілих, які на суворому покаранні обвинуваченого не наполягали, а також те, що ОСОБА_9 є особою молодого віку та має важке захворювання.

Також судом враховано і обтяжуючі покарання обставини, а саме рецидив злочинів, вчинення злочину щодо малолітнього та вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції і з обгрунтуванням спростовані з наведенням у вироку відповідних мотивів.
За таких обставин, твердження ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про те, що судом не в повній мірі враховано наявність пом`якшуючих покарання обставин та думку потерпілих, то колегія суддів визнає їх необґрунтованими.

Суд першої інстанції, врахувавши всі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції закону, за яким його засуджено, ближче до мінімальної межі з реальним відбуванням покарання, яке відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав вважати його надто суворим немає.

Законних підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_9 з підстав наведених в апеляційній скарзі, пом`якшення призначеного йому покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Вирок Луцького міськрайонного від 11 лютого 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 в той самий строк з дня отримання її копії, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4