АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/15/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - накладення арешту на майно
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

апелянта- ОСОБА_6

її захисників- ОСОБА_7 та ОСОБА_8

при секретарі ОСОБА_9

із застосуванням технічного комплексу «Оберіг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження № 11-сс/789/15/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2014 року про накладення арешту на майно,-

встановила:
ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 грудня 2014 року клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_11 задоволено.

Накладено арешт на майно у вигляді шкарпеток та засобів їх виготовлення, вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_1 , з позбавленням можливості власника відчужувати його, розпоряджатися будь-яким чином вилученим майном та забороною його використання.

Підставою для прийняття даного рішення стало те, що вилучене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення .

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді, оскільки вважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч.1 ст.170 КПК України наклав арешт на її майно без предявлення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вказує на відсутність доказів, які підтверджують належність майна, недоведеність необхідності підстав для такого арешту а також на необгрунтованість самої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_10 та її представника, які просять скасувати ухвалу слідчого судді з мотивів, викладених у апеляції, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою та просить залишити без змін, дослідивши матеріали та доводи апеляції, колегія судів дійшла до наступного висновку.

Як слідує з ухвали слідчого судді старший слідчий в ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000229 від 15 липня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України, з клопотанням, погодженим заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області , про накладення арешту на майно, а саме, на продукцію у вигляді шкарпеток та засобів щодо їх виготовлення, які були вилучені під час обшуку приміщення за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_10 , заборону використання та розпорядження даним майном, мотивуючи необхідність накладення арешту тим, що вилучені речі, зазначені в клопотанні, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.167 КПК України встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як встановлено під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_10 є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін оскільки при винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст.173 КПК України були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, достатність доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, можливу причетність до його вчинення вищевказаної особи, наслідки арешту майна, а тому підставно задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Твердження апелянта про те, що арештоване майно їй не належить колегією суддів оцінюється критично, оскільки правом оспорювати питання арешту належного на праві власності майна його власник.
Будь-яких негативних наслідків арешту майна для інших осіб колегією суддів не встановлено.
Доводи ОСОБА_10 що непред`явлення їй підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КПК України, що є перешкодою для накладення арешту на її майно, не є предметом розгляду даного клопотання, оскільки обов`язкова наявність підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, є однією з обов`язкових складових накладення арешту на майно з підстав, передбачених ч.ч.1,3 ст.170 КПК України , саме, для забезпечення цивільного позову або з метою можливої конфіскації майна, передбаченої санкцією КК України.
В даному випадку слідчий суддя наклав арешт на майно у відповідності до вимог ч.2 ст.170 КПК України з підстав відповідності цього майна критеріям, передбаченим ч.2 ст.167 КПК України.
Апеляційний суд позбавлений можливості перевірки твердження апелянта про те, що в слідчим суддею Тернопільського міськрайоного суду вже розглядалось клопотання про накладення арешту на вищезгадане майно та було відмовлено у його задоволенні, оскільки для здійснення їх перевірки суд апеляційної інстанції обмежений вимогами ч.3 ст.404 КПК України, а апелянтом не представлено відповідної ухвали суду та не заявлено клопотання про її витребування, а також не наведено підстав з яких раніше воно розглядалось та в зв`язку з чим було відмовлено у його задоволенні. Крім того, слід зазначити, що КПК України не обмежує сторону обвинуваченя в можливості звернення до суду з клопотаннями про накладення арешту на одне і те ж майно в випадку появи нових обставин або здобутті нових доказів у кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону та при розгляді клопотання судом з"ясовані всі обставини, з якими закон пов"язує можливість накладення арешту на тимчасово вилучене майно ОСОБА_10 .
Ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2014 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала є остаточною та оскаженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2