печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000628 від 16.07.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 вніс до слідчого судді клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, ОСОБА_5 та членів його родини дружини - ОСОБА_6 та його сина ОСОБА_7 .
В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що слідчими Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000628 від 16.07.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою із службовими особами ТОВ «Індекспром», ТОВ «ДС-8», ПП «Портекс», ПП «КОНСЕНТ», ТОВ «Торговий дім Краснолуцький машинобудівний завод» та ДП «Луганськвугілля», протягом 2011-2013 років організував розтрату в інтересах підконтрольних йому суб`єктів господарської діяльності державних коштів у сумі 135 075 663,00 грн., що на момент вчинення злочину перевищувало 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відповідно до Примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.
Крім того, ОСОБА_5 протягом лютого-травня 2014 року, будучи представником законодавчої влади, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими на цей час особами, в тому числі з числа громадян Російської Федерації, шляхом організації проведення мітингів на території міста Луганськ, метою яких була дестабілізація суспільно-політичної обстановки в Луганській області та державі зокрема, надання організаційної та іншої допомоги в створенні та діяльності терористичної організації «Луганська народна республіка», організації проведення незаконного опитування у формі референдуму на території Луганської області, вчинив дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, внаслідок чого розпочалось збройне протистояння представників незаконно проголошеної Луганської народної республіки та Збройних сил України, що призвело до загибелі людей.
В ході досудового розслідування встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно:
- будинок за адресою АДРЕСА_1 ;
- квартира, розташована за адресою АДРЕСА_2 .
Крім того, ОСОБА_5 на права спільної часткової власності належать:
- 1/2 житлового будинку за адресою
АДРЕСА_3 на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_4 .
Також орган досудового розслідування зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що в розумінні п. 1 ч.1 ст. 3 КПК України, членами сім`ї підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Так, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 є власником наступного нерухомого майна:
- 1/2 житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 ;
- земельної ділянки біля будинку АДРЕСА_5 , вулиця Опитноє полє площею 0,1 га кадастровий номер :01:026:0276;
- квартири, за адресою АДРЕСА_6 ;
- вбудованого нежитлового приміщення, за адресою АДРЕСА_7 ;
- нежитлового приміщення з окремим зовнішнім входом, тамбуром, вхідним ганком, за адресою АДРЕСА_8 ;
- нежитлового приміщення № 1,15 (торговельно-виставкового залу та офісу) з зовнішнім входом, тамбуром та вхідним ганком, за адресою: АДРЕСА_9 ;
- квартири за адресою: АДРЕСА_8 .
За даними органу досудового розслідування згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на:
- квартиру за адресою АДРЕСА_10 ;
- машиномісце № НОМЕР_1 , підвал 2-й рівень за адресою АДРЕСА_11 ;
- 7/30 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_12 ;
- житловий будинок та земельну ділянку, кадастровий номер :02:076:0073 за адресою АДРЕСА_13 .
Як на підставу накладення арешту на вказане вище нерухоме майно орган досудового розслідування вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, санкції яких передбачають конфіскацію майна.
З метою забезпечення відшкодування завданих збитків, а також можливої конфіскації майна, на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України прокурор просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , який входить до складу групи прокурорів, підтримав клопотання та просив задовольнити.
З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна.
Окрім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Таким чином, розгляд вказаного клопотання без виклику сторони захисту не буде порушувати жодним чином права підозрюваного чи інших осіб.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, надходжу до наступного.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Судовим розглядом встановлено, що слідчими Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000628 від 16.07.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
21.09.2016 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000628 від 16.07.2014 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Так, судовим розглядом встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно:
- будинок за адресою АДРЕСА_1 ;
- квартира, розташована за адресою АДРЕСА_2 .
Крім того, ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належать:
- 1/2 частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 .
- 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 3 КПК України членами сім`ї є особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні.
Так, судовим розглядом встановлено, що членами сім`ї підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Крім того, відповідно до ст. 175 СК України майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 є власником наступного нерухомого майна:
- 1/2 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 ;
- земельної ділянки біля будинку АДРЕСА_5 , вулиця Опитноє полє площею 0,1 га кадастровий номер :01:026:0276;
- квартири, за адресою АДРЕСА_6 ;
- вбудованого нежитлового приміщення, за адресою АДРЕСА_7 ;
- нежитлового приміщення з окремим зовнішнім входом, тамбуром, вхідним ганком, за адресою АДРЕСА_8 ;
- нежитлового приміщення № 1,15 (торговельно-виставкового залу та офісу) з зовнішнім входом, тамбуром та вхідним ганком, за адресою: АДРЕСА_9 ;
- квартири за адресою: АДРЕСА_8 .
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на:
- квартиру за адресою АДРЕСА_10 ;
- 7/30 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_12 ;
- житловий будинок та земельну ділянку, кадастровий номер :02:076:0073 за адресою АДРЕСА_13 .
При цьому, належність ОСОБА_7 на праві власності машиномісця № НОМЕР_1 , підвал 2-й рівень за адресою АДРЕСА_11 , не знайшло свого підтвердження в ході розгляду клопотання.
При вирішення питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що санкції інкримінованих підозрюваному ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, передбачають конфіскацію майна, і незастосування накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 та членів його сім`ї, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його приховування, відчуження, передачі, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та унеможливить виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, і приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в цій частині.
Також слідчим суддею враховано той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В :
клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000628 від 16.07.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступне нерухоме майно:
- будинок за адресою АДРЕСА_1 ;
- квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 .
- 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 .
- 1/3 частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_4 .
Накласти арешт на належне ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступне нерухоме майно:
- 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 ;
- земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_5 , вулиця Опитноє полє площею 0,1 га кадастровий номер :01:026:0276;
- квартиру, за адресою АДРЕСА_6 ;
- вбудоване нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_7 ;
- нежитлове приміщення з окремим зовнішнім входом, тамбуром, вхідним ганком, за адресою АДРЕСА_8 ;
- нежитлове приміщення № 1,15 (торговельно-виставкового залу та офісу) з зовнішнім входом, тамбуром та вхідним ганком, за адресою: АДРЕСА_9 ;
- квартиру за адресою: АДРЕСА_8 .
Накласти арешт на належне ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступне нерухоме майно:
- квартиру за адресою АДРЕСА_10 ;
- 7/30 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_12 ;
- житловий будинок та земельну ділянку, кадастровий номер :02:076:0073 за адресою АДРЕСА_13 .
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді у порядку, встановленому ст. 174 КПК України.
Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1