Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 07 червня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року щодо нього ,
встановила:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки, покладено на засудженого обов?язки, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 в частині призначення покарання скасовано та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В решті вирок суду залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з скаргою в якій просить переглянути вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року.

Однак касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, що мають узгоджуватись зі ст. 436 КПК України.

Скаржником вимог ч. 2 ст. 427 КПК України не дотримано.

Згідно зі ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. Тобто вимоги скаржника мають узгоджуватись з положеннями ст. 436 КПК України.
Так, засуджений ОСОБА_4 у скарзі хоч і наводить певні доводи щодо своєї незгоди з вироком апеляційного суду, однак не зазначає вимог до суду касаційної інстанції, тобто прохальна частина у касаційній скарзі скаржника відсутня.

Наявність у касаційній скарзі вказаних недоліків та невідповідність її вимогам ст. 427 КПК України, позбавляє колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.

Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року щодо нього залишити без руху.

Надати скаржнику для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7