Справа № 367/7000/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі :
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт № 0000581 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ірпеня Київської області, громадянки України, із середньою-спеціальною освітою, не заміжньої, не військовозобов`язаної, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 3 КК України, -
встановив:
14.09.2016 року до Ірпінського міського суду Київської області від начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у строки визначені КПК України, з доставкою в судове засідання обвинуваченої та викликом інших учасників процесу.
Захисник вважав за можливо призначити судовий розгляд даного обвинувального акту.
Обвинувачена підтримала думку свого захисника.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з доданим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, колегія суддів дійшла до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. Рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії, п. 79). Крім того Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації що до пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. Рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. Рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції , п. 54).

Таким чином, розгляд кримінального провадження за відсутності фактично висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин повинно бути визнане незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті при викладенні обставин та обвинувачення зазначено, що ОСОБА_7 у не встановлений час, у не встановленому місці, у не встановленої особи шляхом купівлі за невстановлену грошову суму, з метою незаконного подальшого збуту, незаконно придбала особливо - небезпечний наркотичний засіб канабіс в перерахунку на суху речовину загальною масою 6 365,74 г. та у не встановлений час, у не встановленому місці, у не встановленої особи шляхом купівлі за невстановлену грошову суму, з метою незаконного подальшого збуту, незаконно придбала психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін в порошкоподібній речовині загальною масою 40,4073 г.

Таким чином, прокурором всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не були встановлено: рік, місяць, число, місце, час та особу у якій ОСОБА_7 придбала вищезазначені наркотичні засоби та психотропну речовину. Також, не було встановлено, за яку само грошову суму (та у якій валюті) були придбані наркотичні засоби та психотропну речовину. З наданого суду обвинувального висновку незрозуміло, чи придбала обвинувачена наркотичні засоби та психотропну речовину одночасно чи в різні проміжки часу, чи в одному місці, та у одній чи різних осіб.

Крім того, прокурор зазначив, що після цього, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел на зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини, без передбаченої законом ліцензії, перебуваючи за власним місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розфасувала зазначені вище наркотичні засоби та психотропну речовину. Однак, в обвинувальному акті не зазначено, чи обвинувачена перенесла або перевезла наркотичні засоби та психотропну речовину до місця свого проживання. Не зазначений рік, місяць, число, година, коли вона перенесла чи перевезла наркотичні засоби та психотропну речовину до місця свого проживання та розфасувала до зазначеної у обвинувальному акті тари.

Також, в обвинувальному акті (арк. 4), прокурор вказує, що ОСОБА_7 розділила та розфасувала раніше придбану нею психотропну речовину, обіг якого заборонений амфетамін, загальною масою 40,4073 г. у виді порошку до пакетиків та інших ємкостей. Однак, при підрахунку ваги вказаного порошку у пакетиках та інших ємкостях, виявилось фактична невідповідність ваги з вагою зазначеною прокурором -40,4073 г. До того ж, в обвинувальному акті зазначено, що до одного із пакетиків з полімерного матеріалу з пазовими замками розфасовано амфетамін вагою 06029 кома. Таким чином незрозуміло, яка фактична вага амфетаміну в даному пакетику, після якої цифри має стояти кома та яким чином було підраховано загальну вагу виявленого у обвинуваченої амфетаміну.

Аналогічна невідповідність ваги з вагою зазначеною прокурором вказана в обвинувальному акті на арк. 5, а саме: ОСОБА_7 шляхом зважування на електронних вагах розділила та розфасувала раніше придбаний нею особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений канабіс, загальною масою 6365, 74 г., однак при підрахунку всіх мас в різних ємностях, фактична вага не співпадає з зазначеною вище загальною масою.

До того ж, на арк. №15 обвинувального акту прокурор зазначив, що підстави застосування заходів кримінального правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими відсутні. З зазначеного неможливо зрозуміти, що мав на увазі прокурор, т. я. юридичні особи у реєстрі доданому до обвинувального акту відсутні. Крім того, незрозуміло з чого виходив прокурор кваліфікуючи дії ОСОБА_7 , як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах та психотропної речовини в особливо великих розмірах, хоча жодного факту наявності в діях обвинуваченої мети саме на збут, в обвинувальному акті не навів.

Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, продовжений Ухвалою Ірпінського міського суду Київської обл. 16.09.2016 р. суд залишає без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Повернути прокурору Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури для усунення недоліків обвинувальний акт з доданими матеріалами провадження по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.02.2016 р. № 0000581 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 3 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін - тримання під вартою по 14.11.2016 року включно.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3