Справа № 743/1651/15-к
Провадження №1-кп/743/15/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2016 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки кримінальне провадження № 0000145 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олешня Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, не військовозобовязаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 19.10.2010 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.263 КК України, до 3 місяців арешту;
2)24.04.2012 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ст.69; ч.1 ст.309 ст.70 КК України, до 3 місяців арешту;
3)25.03.2013 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений від відбування покарання 04.07.2014 року, на підставі Закону України Про амністію від 08.04.2014 року;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;
ВСТАНОВИВ:
11.04.2015 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_5 , за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , всі перебуваючи у стані алкогольного спяніння, таємно викрали з території природного комплексу Голубі озера, поблизу с.Олешня Ріпкинського району Чернігівської області шалівку соснову необрізану розміром 25Х150Х6000 мм. у кількості 4 шт., та 25Х150Х4000 мм. у кількості 3 шт., загальним обємом 0,14 куб./м., чим завдали майнову шкоду приватному підприємцю ОСОБА_4 , в розмірі 266 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винність у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що в один із днів квітня 2015 року, близько 17 години він, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , погодившись на пропозицію останнього, викрали 7 шалівок різної довжини, з огородженої території поблизу одного з Голубих озер неподалік с.Олешня Ріпкинського району. Вказану шалівку ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 спочатку передавали з внутрішньої сторони через паркан ОСОБА_8 , а потім спільно, за один раз, перенесли до двору ОСОБА_9 , яка проживає по АДРЕСА_2 . Наступного дня шалівка була виявлена працівниками міліції. У скоєному обвинувачений щиро кається.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння, підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винність у вчиненні злочину визнав та показав, що в один із днів квітня 2015 року, близько 17 години він, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , погодившись на пропозицію останнього, викрали 7 шалівок, з огородженої території поблизу одного з Голубих озер неподалік с.Олешня Ріпкинського району. Про те, що шалівка належить ОСОБА_4 обвинувачений знав, так як неофіційно виконував функції сторожа на вказаному обєкті. На момент викрадення ОСОБА_7 знаходився із зовнішньої сторони огорожі, а ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_11 , передавали йому шалівку з охоронюваної території. Всього було викрадено 4 шалівки довжиною по 6 м. та 3 шалівки довжиною по 4 м. Викрадену шалівку обвинувачені втрьох віднесли до ОСОБА_9 , за що отримали 50 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винність у вчиненні злочину визнав та показав, що навесні 2015 року він досяг домовленості з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про крадіжку шалівки з території поблизу Голубих озер в с.Олешня. На виконання домовленості обвинувачені прийшли до огородженої території, звідки викрали 7 шалівок та за один раз перенесли їх в домоволодіння сестри ОСОБА_6 - ОСОБА_9 .
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що в квітні 2015 року, з телефонного повідомлення працівника нижнього складу ДП Добрянське лісове господарство, він дізнався, що жителі с.Олешня виносять пиломатеріал, який ймовірно належав йому і знаходився на той час у зоні відпочинку на березі одного з озер поблизу вказаного вище населеного пункту. Як згодом було зясовано, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 викрали сім чи вісім необрізних соснових шалівок, належних потерпілому. На той час ОСОБА_12 неофіційно виконував функції охоронця на території зони відпочинку і в нього був доступ до майна ОСОБА_4 . Викрадене майно було повернуто потерпілому і будь-яких претензій ОСОБА_4 до обвинувачених не має.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що навесні 2015 року він, на прохання ОСОБА_6 , допомагав останньому і братам ОСОБА_14 переносити від залізничних колій шалівку, до двору жительки с.Олешня ОСОБА_9 . Про те, що шалівка викрадена, ОСОБА_13 не знав.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що вона співмешкає з ОСОБА_7 і їй відомо, як останній 11-12 квітня 2015 року, спільно з братом, переносили на АДРЕСА_1 пиломатеріал, а наступного дня повернули його власнику ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що вона доводиться сестрою обвинуваченому ОСОБА_6 і навесні 2015 року останній, за плату в розмірі 50 грн., приніс їй шалівку у кількості 7 шт. Наступного дня до ОСОБА_16 прибув дільничний інспектор Ріпкинського РВ УМВС і ОСОБА_6 , спільно з братами ОСОБА_14 , віднесли шалівку власнику ОСОБА_4 .
Протоколами слідчих експериментів підтверджується, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 добровільно, в присутності понятих, розповіли та показали на місці, яким чином вони скоїли злочин.
Довідкою ФОП ОСОБА_17 підтверджується, що вартість викраденого обвинуваченими пиломатеріалу становить 266 грн.
Обвинувальний вирок суду, постановлений щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, набрав чинності 22.03.2016 року.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, а дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставини помякшуючі та обтяжуючі його покарання.
Обставинами помякшуючими покарання обвинуваченого, є зявлення з зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами обтяжуючими покарання ОСОБА_5 , є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 негативно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, систематично притягувався до адміністративної відповідальності, має тяжке хронічне захворювання.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без відбування покарання, яке з урахуванням сукупності помякшуючих відповідальність обставин, доцільно визначити у виді арешту, в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.185 КК України.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 необхідно відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, цивільний позов по справі не заявлено, речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів, з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1