Справа № 306/2188/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.09.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів : ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду від 06.10.2014 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, українця, з освітою середньою, громадянина України,
-визнано винним та призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України два роки позбавлення волі;за ч.2 ст.186 КК України чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обовязку не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 17 травня 2014 року біля 18.00. годин, знаходячись у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , з метою незаконного, безоплатного заволодіння чужим майном, обернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав із гаманця, який знаходився в шафі 490 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 490 гривень.
Він же, 18 травня 2014 року біля 15.00. годин, знаходячись біля магазину Адамас по вулиці Головній міста Сваляви, з метою незаконного, безоплатного заволодіння чужим майном, обернення його на свою користь, умисно, повторно, відкрито зірвав з ОСОБА_10 золотий ланцюжок з хрестиком загальною вагою 4,1 грама 585 проби вартістю 2028 гривень 35 копійок, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2028 гривень 35 копійок.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає, що вирок Свалявського районного суду від 06.10.2014 року підлягає зміні в зв`язку з суворістю призначеного судом першої інстанції покарання та невідповідністю такого тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів і особі обвинуваченого, а також неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що потягло за собою безпідставне незастосування судом першої інстанції ст.69 КК України. На думку захисника, судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому не враховано обставини, що пом`якшують його відповідальність та дані про його особу і є підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі визначеної в санкції статей за якими кваліфіковано його дії. Тому, просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання.
Заслухавши доповідь судді, промову захисника, який підтримав апеляційні вимоги та просив, змінивши вирок суду першої інстанції, призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, думку прокурора, який вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні вимоги захисника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляції та відтворивши аудіо запис судового розгляду суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Згідно з вимогами ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення норм КПК.
Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а крім того, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Згідно ст.370 КПК судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
У відповідності з вимогами ч.1 ст.348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснює обвинуваченому його суть і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України - після виконання дій, передбачених ст.348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Однак, ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження були порушені. Проводячи скорочене судове слідство, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 вину визнав повністю. При цьому суд не з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_6 зміст тих обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також не роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, що підтверджується даними носія технічної фіксації судового розгляду, чим порушено право на захист обвинуваченого.
Отже, прийнявши згідно ч.3 ст.349 КПК України рішення про недоцільність дослідження доказів, без виконання вимог ч.3 ст.349 КПК, суд безпідставно обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючи даних на обвинуваченого, та провів судове слідство без виклику свідків, оскільки обвинуваченим, на думку суду першої інстанції та державного обвинувача, визнана вина, чим, як вважає колегія суддів, допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, обвинувачений безпідставно був обмежений в дослідженні доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи те, що судом порушено вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції грубо порушив право обвинуваченого на захист, не роз`яснивши йому наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України або не дослідивши докази в повному обсязі.
З огляду на викладене вбачається, що при судовому розгляді в суді першої інстанції було порушено загальні засади кримінального провадження, передбаченні у нормах ст.ст. 9 ч.1, 22, 23, 26 КПК України.
Крім того, згідно ст.1 КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, а у відповідності до ст.314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.
В свою чергу, згідно ч.2 ст.318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження, а у відповідності до ст.325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження видно, що підготовче судове засідання від 08.09.2014 року, всупереч вимог ст.314 КПК України, проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_10 . Будь-які відомості про застосування судом першої інстанції до потерпілого заходів процесуального примусу, визначених в КПК України, в матеріалах відсутні. Не містять матеріали провадження і будь-якої інформації про належне сповіщення вказаного учасника провадження про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання.
Всупереч вимог ст.ст.320, 325 КПК України судові засідання від 16.09.2014 року та від 06.10.2014 року також проведені за відсутності потерпілого ОСОБА_10 , і матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про його належне сповіщення про день, час та місце судового розгляду, а заява, на яку суд послався у вироці, подана слідчому СВ Свалявського РВ, ще до направлення матеріалів кримінального провадження до суду. Цим, на думку колегії суддів, суттєво порушено процесуальні права зазначеного потерпілого.
Крім іншого, у відповідності до ч.2 ст.52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, зокрема, щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.
З інформації наданої Свалявською ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з 1989 року з діагнозом: Олігофренія в ступені дебільності із зниженням інтелекту, що дає колегії суддів підстави піддати сумніву можливості обвинуваченого самостійно захищати свої інтереси в суді та в повній мірі реалізовувати свої процесуальні права.
Як вбачається з матеріалів провадження та змісту вироку, судом першої інстанції також, всупереч вимог ст.ст.373-374 КПК України, ст.65 КК України, при призначенні покарання було неповно та однобічно досліджено відомості та характеризуючі дані про особу обвинуваченого і в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про стан здоров`я, в тому числі, і психічного, ОСОБА_6 .
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що всі вище перераховані порушення кримінального процесуального закону є істотними і перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення щодо ОСОБА_6 , в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок від 06.10.2014 року скасуванню, з призначення нового судового розгляду зі стадії підготовчого провадження.
Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню саме з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і права обвинуваченого на захист, доводи апеляційної скарги захисника в частині правильності призначення покарання обвинуваченому апеляційним судом не розглядаються.
При новому судовому розгляді кримінального провадження суду необхідно звернути увагу на недопущення порушення процесуальних прав обвинуваченого та потерпілих, виконати вимоги КПК України, які регулюють процедуру судового розгляду кримінального провадження, роз`яснивши учасникам кримінального провадження правила застосування ч.3 ст.349 КПК України або повно і всебічно дослідити наявні в матеріалах справи докази, та прийняти по справі законне і обґрунтоване рішення.
Дотримуючись вимог ст.331 КПК України, стосовно обвинуваченого, з врахуванням наявності ризиків, передбачених ст.ст.177 КПК України, колегія суддів вважає можливим та необхідним залишити ОСОБА_11 раніше обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст. 404-407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.
Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 06.10.2014 року щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України - скасувати.

Призначити в Свалявському районному суді Закарпатської області новий розгляд матеріалів кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, в іншому складі, зі стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 залишити особисте зобов`язання.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: