У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу судді Апеляційного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року про повернення заяви засудженого.

За вироком Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ст. 69, ст. 190-1, ч. 2 ст. 223 КК (у редакції 1960 року), ч. 4 ст. 184 КК із застосуванням ст. 42 КК (у редакції 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
За цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Ухвалою Верховного Суду України від 09 липня 2002 року цей вирок залишено без зміни.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду із заявою від 19 вересня 2014 року про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.
Ухвалою судді Апеляційного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року заяву засудженого на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК повернуто апелянту, оскільки її було подано після закінчення передбаченого ч. 1 ст. 461 КПК строку звернення про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і заявник не порушує питання про поновлення цього строку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в цьому суді внаслідок порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ч. 4 ст. 461 КПК, а також унаслідок невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2012 року, яким встановлено факт порушення щодо нього ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, 17 та 24 квітня 2015 року він направив до апеляційного суду заяви про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, які полягали у тому, що всупереч практиці Європейського суду та постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року № 13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя» у вироку щодо нього відсутні посилання на встановлений строк на перегляд справи, а також на умовно-дострокове звільнення та право подання клопотання про помилування. Про ці порушення йому стало відомо лише 16 квітня 2015 року і він одразу звернувся до апеляційного суду з доповненням до заяви.
Крім того, ОСОБА_7 подав до суду касаційної інстанції заяву, в якій просить застосувати до нього положення ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII).
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав доводи, викладені у скарзі, та вважав, що його заяву мав розглядати місцевий суд із дотриманням інстанційної підсудності, пояснення захисника, котрий підтримав скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 КПК учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, що набрало законної сили.
Згідно з ч. 1 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Як убачається з ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року, ОСОБА_7 звернувся до цього суду із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року, постановленого в порядку КПК 1960 року як судом першої інстанції.
Оскільки прийнятим у 2012 році новим Кримінальним процесуальним кодексом України було змінено чинне кримінальне процесуальне законодавство, Апеляційний суд Черкаської області позбавлений можливості здійснювати кримінальне провадження за нововиявленими обставинами рішень, постановлених ним як судом першої інстанції, тому що зазначений апеляційний суд є судом апеляційної інстанції.
Така позиція відповідає висновкам Верховного Суду України, які відповідно до ст. 458 КПК є обов`язковими для всіх судів України, викладеним в ухвалі від 21 квітня 2015 року (справа щодо ОСОБА_12 ), апеляційний суд, який розглядав справи як суд першої інстанції, у зв`язку зі зміною чинного законодавства України не є судом першої інстанції, а тому позбавлений можливості здійснити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами.
Аналогічної позиції дотримався Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 17 вересня 2015 року, постановленій за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_13 .
Таким чином, вирішення Апеляційним судом Черкаської області на підставі положень КПК 2012 року питань, пов`язаних із переглядом вироку цього суду, постановленого ним у порядку КПК 1960 року як судом першої інстанції за нововиявленими обставинами, суперечить правилам інстанційної підсудності, визначеним статтями 33, 463 КПК, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
З наведеного вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року стосовно нього за нововиявленими обставинами на підставі положень ч. 1 ст. 463 КПК повинен відбуватись у суді першої інстанції. З урахуванням правил територіальної підсудності, встановлених ч. 1 ст. 32 КПК, таким місцевим судом є Чорнобаївський районний суд Черкаської області за місцем вчинення більш тяжкого злочину.
З огляду на те, що вирок щодо ОСОБА_7 було постановлено апеляційним судом у складі колегії суддів, рішення щодо наявності нововиявлених обставин суд також повинен приймати колегіально.
Клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього вимог ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) не може бути предметом цього касаційного розгляду, оскільки питання, які виникають під час виконання вироку, вирішуються відповідно до ст. 537 КПК. Колегія суддів звертає увагу на те, що заявник має право звернутися до суду за місцем відбування покарання стосовно приведення вироку щодо нього у відповідність із зазначеним вище законом, який поліпшує його становище.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434439, 463 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року про повернення заяви засудженого про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року стосовно нього скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції у Чорнобаївському районному суді Черкаської області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3