н/п 1-кп/490/643/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка, Черніговської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який за контрактом проходить військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
07 листопада 2014 року ОСОБА_3 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби за контрактом.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 27.12.2014 року №344 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 25.04.2016 року солдата ОСОБА_3 переміщено на посаду навідника - номера обслуги кулеметного взводу роти вогневої підтримки 1 десантно-штурмового батальйону вказаної військової частини.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 28.04.2016р. № 5 солдата ОСОБА_3 виведено в розпорядженні командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю на службі понад 10 діб.
25.03.2016 року солдата ОСОБА_3 направлено на лікування в Національний військово-медичний клінічний центр "Головний військовий клінічний госпіталь" у м. Києві, де останній мав проходити стаціонарне лікування до 15.04.2016 року включно.
Проте, 18.04.2016 року о 08.00 год. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , та вибув до місця свого постійного проживання у м. Ніжин Чернігівської області, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 11.05.2016р.
11.05.2016 року солдат ОСОБА_3 звернувся до Черніговської області психіатричної лікарні, після чого останнього прийнято на стаціонарне лікування, а 23.06.2016р. ОСОБА_3 виписано по закінченню лікування.
Крім того, 24.06.2016р. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 27.06.2016р.
27.06.2016р. ОСОБА_3 звернувся до Національного військово-медичного клінічного центру " Головний військовий клінічний госпіталь" у м. Києві, після чого останнього прийнято на стаціонарне лікування і 13.07.2016р. виписано по закінченню лікування.
Крім того, 14.07.2016р. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 19.07.2016р.
19.07.2016р. ОСОБА_3 звернувся до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону України у м. Одесі, після чого останнього прийнято на стаціонарне лікуванн, і 08.08.2016р. виписано по закінченню лікування.
Крім того, 09.08.2016р. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 12.10.2016р. до 16.00 год.
12.10.2016р. близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків з військової служби.
В судовому засіданні ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачений суду показав, що тривалий час проходив стаціонарне лікування в різних лікувальних закладах. В проміжках часу між лікуванням не з`являвся на службу у зв`язку з подавленим емоційним станом, виниклим на фоні проходження військової служби. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч .4 ст. 407 КК України (в редакції закону від 05.03.2015р.).
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, приймав участь у АТО та знаходився на території проведення у Донецькій області, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад зі стійким тривожно-депресивним синдромом, агрипнією у акцентуйованої особистості по шизоїдному типу, у лікаря-нарколога на обліку не перебуває.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, з`явлення із зізнанням.
Обставин які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1