Cправа №678/13/15-к
Провадження №1-кп-678-3/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485 від 05 грудня 2014 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троянки Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 висунуте обвинувачення в тому, що близько 4 год. 25 грудня 2014 року він та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, з метою порушення недоторканності іншого володіння особи, підійшли до пустуючого приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_4 і належить (згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області №2-2-1/10 від 01 липня 2010 року) на праві спільної частки фізичним особам ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , умисно, без будь-якого дозволу, всупереч волі власника, маючи на меті облаштування місця для ночівлі, вибили нижню фільонку у вхідних дверях в частині приміщення ОСОБА_10 та проникнули в його середину.

Дії ОСОБА_8 , та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, близько 04 год. 25 грудня 2014 року ОСОБА_8 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, проникнувши, всупереч волі власника, до приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_4 , ? ідеальної частки якого (згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області №2-2-1/10 від 01 липня 2010 року) на праві власності належить фізичній особі ОСОБА_10 , оглянули приміщення і виявили, що у ньому відсутні умови для тимчасового проживання.

Після чого, діючи за попередньою змовою, з метою приховати вкрадене із магазинів ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 майно, а також облаштування тимчасового житла, крізь утворений в стіні отвір, вони без дозволу власника проникли до іншої частини приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_4 , ? ідеальної частки якого (згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області №2-2-1/10 від 01 липня 2010 року) на праві власності належить фізичній особі ОСОБА_11 , де скориставшись незамкненими дверима підсобного приміщення, проникли в його середину та залишились тимчасово в ньому проживати.

Близько 09 год., щоб зігрітись, ОСОБА_8 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, розвели багаття в середині приміщення і по димові, який виходив з нього, були виявлені працівниками Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області разом з викраденим майном.

Дії ОСОБА_8 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

В судовому засіданні 26 січня 2016 року потерпіла ОСОБА_10 подала суду письмову заяву згідно якої відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , просить закрити кримінальне провадження, при цьому вказала, що заява написана добровільно, без будь-якого тиску чи примусу, наслідки закриття кримінального провадження зрозумілі.

В назване судове засідання потерпіла ОСОБА_10 не з`явилася.

В названому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 подала суду письмову заяву згідно якої відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , просить закрити кримінальне провадження, при цьому вказала, що заява написана добровільно, без будь-якого тиску чи примусу, наслідки закриття кримінального провадження зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 підтримує подані потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_6 заяви про закриття кримінального провадження щодо його підзахисного і просить такі задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_5 клопотання потерпілих вважає обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 при вирішенні клопотання по суті покладається на розсуд суду.

Представники прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не заперечують проти задоволення клопотань потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та вказали, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України належить до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, тому є підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення.

Ознайомившись із матеріалами справи, письмовими заявами потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , вислухавши думку учасників судового провадження суд вважає, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК України слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до змісту п. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема, ч. 1 ст. 162 КК України (порушення недоторканості житла без обтяжуючих обставин).

У обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину особою повторно, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Верховний Суд України у постанові від 08 жовтня 2015 року по справі №5-132кс15 зазначив наступне.

Предметом перегляду є неоднакова правова позиція суду касаційної інстанції щодо тлумачення поняття у статті 477 КПК обтяжуючих обставин для визнання провадження таким, що здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Ця норма закону містить кілька пунктів, у яких визначено види кримінальних правопорушень, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення. Зокрема, у пункті першому йдеться про ряд статей КК, у тому числі і частину першу статті 122 КК, кримінальне провадження за якими за відсутності обтяжуючих обставин здійснюється у формі приватного обвинувачення, тобто може бути розпочато лише на підставі заяви потерпілого, який в подальшому вправі відмовитись від обвинувачення, наслідком якого, відповідно до пункту 7 частини першої статті 284 КПК, є закриття кримінального провадження.

Доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто «кваліфікуючі» ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання зазначені у частині першій статті 67 КК.

Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів у статті 477 КПК свідчать про таке.

Пункт 1 частини першої статті 477 КПК передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК, тобто визначається за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачений. Частина перша статті 122 КК в оскаржуваному рішенні та частина перша статті 126 КК в порівнюваному рішенні у диспозиціях передбачають склади злочинів без кваліфікуючих ознак.

У пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті стосовно певних складів злочинів закон прямо передбачає окремі види кваліфікуючих ознак, визначених саме в статтях Особливої частини КК обтяжуючими обставинами (наприклад, частина друга статті 126, статті 185, 186, 189, 190, 191 КК), наявність яких унеможливлює здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Ці ознаки не співвідносяться з частиною першою статті 67 КК.

Також у пункті 3 частини першої статті 477 КПК використовується поняття «особливо обтяжуючі обставини», що не є складовою призначення покарання.

Крім того, в статті 477 КПК в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК, немає.

Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення.

У відповідності до ст. 458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх судів загальної юрисдикції.

Враховуючи висновок Верховного Суду України застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України стосується викладених у диспозиції даної статті кваліфікуючих ознак інкримінованого правопорушення.

Орган досудового розслідування інкримінує ОСОБА_8 вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до іншого володіння особи. Кваліфікуючі ознаки в обвинуваченні не зазначаються.

Відповідно до змісту п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно змісту ч. 6 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені п. 7 ч. 1 означеного Закону виявляться під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Так, інкриміноване ОСОБА_8 органом досудового розслідування кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України відноситься до приватного обвинувачення.

В судовому засіданні 26 січня 2016 року потерпіла ОСОБА_10 , а в названому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 добровільно відмовилися від обвинувачення щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно змісту ч. 4 ст. 26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, мають місце підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 284, ст. 350, ст. 372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485 від 05 грудня 2014 року, в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, де потерпілими є ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1