Справа № 206/1640/16-к
Провадження № 1-кп/206/98/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" квітня 2016 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді- ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження №0000318 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.03.2016 року за обвинуваченням -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-12.10.2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-24.11.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року вирок від 24.11.2015 року змінено в частині призначеного покарння, та призначено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-25.02.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так ОСОБА_3 , 12.11.2015 року приблизно о 02:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи на першому поверсі другого під`їзду вказаного будинку ОСОБА_3 побачив дитячий візок «Adamex classic Royal Senso», зима-літо, сірого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_5 .
Під час перебування на першому поверсі другого під`їзду вищевказаного будинку у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, діючи умисно, повторно, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів він викрав дитячий візок «Adamex classic Royal Senso», зима-літо, сірого кольору, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/34-735 від 18.03.2016 року 2600 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_5 .
З викраденим майном ОСОБА_3 , з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, умисними злочинними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду у розмірі 2600 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе визнав повністю, у скоєному злочині розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в установчій частині вироку, та суду пояснив наступне.
Точної дати він не пам`ятає зазначивши що вчинив кримінальне правопорушення у минулому році, та можливо 12.11.2015 року вночі близько 02:00 год., прийшов до другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 та викрав звідти дитячий візок.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що 12.11.2015 року виявила, що в неї викрали дитячий візок, в подальшому візок було повернуто. лднак колеса були не справні.
Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_3 , просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, в зв`язку з тим що не оспорює обставини викладені в обвинувальному акті.
Покази обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники судового процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та потерпілої та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злоч ину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тіжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 1 а.п. 56). На обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога, не перебуває (т.1 а.п. 54, 55) а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття та добровільне відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням.
Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Отже, суд вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із відсутністю обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , а також відсутність у потерпілої претензій матеріального або морального характеру відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також беручи до уваги позицію потерпілої, суд вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Так як ОСОБА_3 засуджений 25.02.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, покарання слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралася.
На підставі наведеного, керуючись ст. 50, 65, 66, 67 КК України, ст. 342-380 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, покарння обране ОСОБА_3 за даним вироком поглинути покаранням за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2016 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 вираховувати з 26.11.2015 року.
Речові докази по справі: дитячий візок «Adamex classic Royal Senso» переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити останній за належністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь експертної установи 351 грн. 84 коп., витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи № 6/34-735 від 18.03.2016 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1