Справа № 395/941/16-к
Провадження № 1-кп/395/84/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000808 від 23.12.2015 р., стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Листопадове, Новомиргородського району Кіровоградської області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з базовою вищою освітою, не працює, одружений, має на утриманні сина інваліда з дитинства, такий, що не має судимості,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 24 грудня 2015 року о 02 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи водієм ТОВ ВКФ «Велта» та перебуваючи на своєму робочому місці в ТОВ ВКФ «Велта», яке розташовано по вул. Хутір Комінтерн, 3 у с. Коробчине, Новомиргородського району Кіровоградської області, побачив на території кар`єру пластикову каністру ємністю 20 л, в якій знаходилося дизельне пальне, що належало ТОВ ВКФ «Велта».

В цей час у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння даною каністрою з пальним шляхом крадіжки. Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та охоронників, що могли помітити його протиправні дії, таємно та протиправно помістив до автомобіля марки УАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та сховав в салоні автомобіля під кришкою двигуна каністру ємністю 20 л, в якій знаходилося дизельне пальне вартістю 17 грн. 04 коп. за 1 л на загальну суму 340 гр. 80 коп., та намагався виїхати з вказаною каністрою з пальним з території ТОВ ВКФ «Велта». Проте на виході з території підприємства він був затриманий охоронником ТОВ ВКФ «Велта» з викраденим майном, тому не зміг довести злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 потрібно визнати винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі винного.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 власну винуватість у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю і пояснив, що справді виявив на території ТОВ ВКФ «Велта» каністру з дизельним пальним, яку підготувала до викрадення інша особа. Тоді він заховав вказане майно під кришкою двигуна службового автомобіля між кузовом і радіатором, щоб його не виявили охоронці. Проте в подальшому працівники служби внутрішньої безпеки ТОВ ВКФ «Велта» виявили і вилучили каністру з дизельним пальним.

Представник потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що працівникам служби внутрішньої безпеки ТОВ ВКФ «Велта» стало відомо про систематичне викрадення дизельного пального з території підприємства та його продаж у сусідньому с. Котовка. Тому він став відслідковувати за допомогою комп`ютерної техніки стан транспортних засобів та наявність в них пального. Переконавшись, що з автопогрузчика було злито 28 л дизельного пального, він дав вказівку охоронникам ретельно оглянути службовий автомобіль, яким керував обвинувачений ОСОБА_7 . У подальшому підлеглі працівники повідомили про знаходження в зазначеному автомобілі каністри з дизельним пальним. Таким чином було виявлено спробу вказаного обвинуваченого викрасти майно, що належить ТОВ ВКФ «Велта».

Під час розгляду кримінального провадження суд скористався правом, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_3 у судовому засіданні послідовні, логічні та узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, суд визнає їх правдивими.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання обставинами, які його пом`якшують, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України).

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, у судовому засіданні не встановлені.

При призначенні міри покарання обвинуваченому за скоєне, суд враховує характер і ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а також особу ОСОБА_4 , котрий визнаний таким, що не має судимості, за місцем постійного проживання зарекомендував себе позитивно, має на утриманні сина інваліда з дитинства.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 у випадку призначення йому покарання у виді штрафу.

Вирішуючи питання про відшкодування завданої злочином шкоди, суд виходить з того, що з вини обвинуваченого ОСОБА_4 . ТОВ ВКФ «Велта» було завдано матеріальні збитки на загальну суму 340 гр. 80 коп.

Під час досудового розслідування та судового розгляду справи представник потерпілого не пред`явив цивільний позов про відшкодування завданих збитків, оскільки спричинена шкода була відшкодована під час досудового розслідування шляхом повернення викраденого майна в натурі.
Таким чином, підстав для постановлення рішень про майнові стягнення у даному кримінальному провадженні немає.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з обвинуваченого ОСОБА_4 потрібно стягнути 20 грн. у зв`язку із залученням експерта.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1 ст. 331 КПК України).

У судовому засіданні сторони не заявили клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 .

Тому суд не вважає за потрібне обирати обвинуваченому запобіжний захід.

На підставі наведеного, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись ст. ст. 124, 127-129, 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази, після набрання вироком законної сили: пластикову каністру ємністю 20 л, в якій знаходиться дизельне пальне, що належить ТОВ ВКФ «Велта» та знаходиться на зберіганні у власника, залишити зазначеному володільцеві.

Повністю покласти процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, на обвинуваченого і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 20 (двадцять) гривень 00 коп. на користь держави.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового розгляду, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:
суддя ОСОБА_10

Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_11