АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/1758/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/442/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 29 червня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості якого внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000051, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мар`янське, Апостоловського району, Дніпропетровської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.10.2009 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробувальним терміном 2 роки;
- 15.04.2010 Апостоловським районним судом Дніпропетровської області ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки.На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 місяць за вироком суду Апостоловського району від 01.10.2009 р.. до відбуття 3 роки 1 місяць, звільнений 27.01.2012р. умовно-достроково на 11місяців 11 днів, судимість не погашена,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, якого визнано винним і засуджено:

-за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна

На підставі ст.ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначено ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому особисто майна.
Вироком стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 150грн.

Питання з речовими доказами вирішене.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_8

обвинувачений - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_9

потерпіла - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.187 КК України на іншу статтю, якій відповідають дії обвинуваченого та випустити з зали суду. Крім того, обвинувачений просить викликати в судове засідання та допитати потерпілу ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 .

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 10.01.2015 о 16год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території храму Іоанна Златоуста, розташованого в АДРЕСА_2 , зайшов у приміщення гаражу, розташованого на території вищевказаного храму, звідки таємно, повторно, умисно, із корисливих спонукань, викрав бензиновий електрогенератор «Kрафт» вартістю 2500 грн., який належить потерпілому ОСОБА_10 ..Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 2500 грн.

Крім того, 26.01.2015 о 19 годин 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відчинивши хвіртку увійшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де підійшовши до одного з вікон жилого будинку, розташованого на вказаній території домоволодіння, та за допомогою заздалегідь пришуканого кухонного ножа, демонтував скло віконної шибки, через яке в подальшому протиправно проник у будинок, звідки таємно, повторно, умисно, із корисливих спонукань, викрав чоловічу дублянку темно-коричневого кольору з штучної шкіри та хутра вартістю 500 грн., яка належить потерпілому ОСОБА_11 .. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 500 грн.

Крім того, 28.01.2015 року, о 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 8 розташованому по вул. Чапаєва в м. Орджонікідзе з метою заволодіння майном ОСОБА_7 перестрибнув через паркан, який огороджує територію домоволодіння будинку АДРЕСА_2 та через незачинені двері протиправно проник до приміщення літньої кухні де діючи умисно, з метою заволодіння майном останньої, з корисливих мотивів, напав на ОСОБА_7 та заволодівши ножем, який знаходився на столі у вказаній літній кухні, почав погрожувати ним, та вимагати гроші у потерпілої, тим самим погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої користуючись заляканим станом потерпілої заволодів грошовими коштами в загальній сумі 179 гривень, та мобільним телефоном «Nokia» 1280 вартістю 150 грн., в якому знаходилась сім карта мобільного оператору «Київстар» вартістю 15 грн. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 344 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про незаконність та необґрунтованість вироку суду, його жорсткокість, виходячи з наступного. Так, обвинувачений просить звернути увагу на те, що він більше 10 разів притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжки, але не за розбій. В суді був відсутній звукозапис судового засідання. Крім того, обвинувачений має проблеми зі слухом та зором, чим скористались суд та адвокат Перевертайло. Під час судового розгляду було порушено право обвинуваченого на захист, яке полягало в тому, що суд не роз`яснюючи ОСОБА_6 його прав та обов`язків, здійснив заміну його захисника, який в свою чергу, лише погіршив становище обвинуваченого, оскільки належним чином не виконував покладених на нього обов`язків. Копію вироку ОСОБА_6 отримав лише після його затвердження всіма інстанціями, а тому не оскаржив його у встановлений законом строк. ОСОБА_6 звертався до суду першої інстанції для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в чому йому було відмовлено. Потерпіла ОСОБА_13 надавала покази під диктовку правоохоронних органів, оскільки фактично ОСОБА_6 не погрожував їй ножем, не забирав в неї грошей, а прийшов за оплатою виконаної роботи. Проте потерпіла виплачувати обвинуваченому всю суму 180 грн. відмовилась та дала йому лише 60 гривень. Мобільний телефон обвинувачений у потерпілої не відбирав, його йому підкинули співробітники міліції. Після затримання обвинуваченого, без присутності його захисника, співробітники поліції давали йому на підпис різні документи, не говорячи про їх суть. Мобільний телефон, який обвинуваченому підкинули самі ж працівники поліції, було в нього знайдено працівниками поліції без участі понятих. У справі немає запису дзвінка в міліцію, де було б видно про що заявляє потерпіла, а її покази не відповідають дійсності. Не проведено ряд слідчих експериментів. Під час досудового розслідування не проведено ряду слідчих експериментів, відтворення обстановки і обставин події, не перевірено обвинуваченого на предмет алкогольного сп`яніння. Не знято відбитки пальців з ножа, яким нібито погрожував обвинувачений потерпілій. Цей ніж обвинуваченому було підкинуто співробітниками поліції і він взагалі не брав його в руки.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, просив колегію суддів залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, наполягали на задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, на підставі наведених в ній доводів.

Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_7 зазначила , що вона пробачила обвинуваченого , він їй допомагав по господарству , тому вона просить його суворо не карати.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які були перевірені у судовому засіданні та яким суд дав належну оцінку у вироку, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, та в апеляційній скарзі зазначені факти не оскаржуються, і з огляду на положення ст.404 КПК України, дані висновки колегією суддів не переглядаються.
В свою чергу, доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.187 КК України, то вони спростовуються матеріалами провадження і тому задоволенню не підлягають.
Як на докази вини ОСОБА_6 суд правомірно послався на покази як самого обвинуваченого надані ним безпосередньо в суді, так і покази потерпілої ОСОБА_7 , письмові матеріали кримінального провадження.
При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, що суд дав неправильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Так, з фонограми звукозапису судового засідання вбачається, що під час судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України визнав у повному обсязі, пояснивши, що він дійсно 28.01.2015 року, о 18 год. ,в стані алкогольного сп`яніння, потрапивши до домоволодіння будинку АДРЕСА_4 та зайшовши до приміщення літньої кухні, взяв ніж, який знаходився на столі у вказаній літній кухні, та почав погрожувати його застосуванням, та вимагати гроші у потерпілої ОСОБА_7 . Таким чином, налякавши потерпілу, забрав гроші, та мобільний телефон «Nokia». Частину грошей обвинувачений витратив, частину у нього вилучили працівники міліції з мобільним телефоном.
Такі покази ОСОБА_6 в повній мірі узгоджуються з поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , наданими нею в судому засіданні, яка пояснила, яка 28.01.2015 року, близько 18.00 до її літньої кухні зайшов обвинувачений, взяв на столі кухонний ніж та почав їй погрожувати, вимагати гроші приставляючи його до грудей, голови. Потерпіла злякалася та вважала погрози реальними. Потім, ОСОБА_6 забравши у неї грошові кошти та її мобільний телефон пішов.
При апеляційному розгляді , потерпіла ОСОБА_14 також повністю підтвердила пояснення , які вона давала в суді першої інстанції, зазначивши , що в суді вона давала правдиві показання.
Таким чином покази обвинуваченого ОСОБА_6 про обставини скоєння ним розбою, в деталях співпадають з поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , такі покази зазначених осібколегія суддів вважає достовірними, оскільки як на досудовому розслідуванні так і під час розгляду кримінального провадження у суді, останні надавали аналогічні за своїм змістом, послідовні покази, стосовно обставин кримінального правопорушення. Протиріч в показах цих осіб в судовому засіданні встановлено не було, тому суд правомірно взяв їх до уваги, як правдиві і такі, що відповідають дійсності та поклав в основу вироку.

Крім пояснень самого обвинуваченого та потерпілої, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України підтверджується також даними, встановленими із аналізу сукупності зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, серед яких і протокол огляду місця події від 29.01.2015 року, приміщення літньої кухні домоволодінняАДРЕСА_2 , де і було скоєно злочин, під час якого виявлено та вилучено металевий ніж, яким погрожував потерпілій обвинувачений, ніж в подальшому визнано у якості речового доказу (а.кп.99-104, 105); протокол огляду, в присутності понятих,мобільного телефону «Нокіа» та грошей в сумі 29 грн., добровільно виданих ОСОБА_6 (а.кп. 112-113), які в подальшому були передані потерпілій ОСОБА_7 (т.1 а.кп.116).

При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не погрожував потерпілій ножем, не забирав у неї грошей та мобільного телефону, а покази ОСОБА_7 надиктовані їй співробітниками поліції та не відповідають дійсності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не знаходять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, спростовуються показами самого обвинуваченого, наданими ним в судовому засіданні.

Колегія суддів не знаходить об`єктивних підстав вважати неправдивими покази потерпілої ОСОБА_7 , які з урахуванням встановлених в ході досудового розслідування та перевірених в суді доказів, в тому числі показів обвинуваченого ОСОБА_6 , знайшли своє повне підтвердження в матеріалах провадження.
Вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у провадженні, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у кримінальному провадженні докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно, неупереджено дослідив наявні в матеріалах провадження докази, дав належну оцінку зібраним доказам і на цих підставах прийшов до обгрунтованого висновку про вчинення, за наведених у вироку обставин, ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та переконливо вмотивував і обґрунтував прийняте рішення. При цьому, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України є правомірною та відповідає встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам.

Такими, що не відповідають дійсності колегія суддів вважає і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про отримання ним копії вироку суду відносно нього за сплином строків його оскарження, оскільки матеріали провадження свідчать про те, що копію вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року було вручено обвинуваченому в день його ухвалення, як того вимагає ст. 376 КПК України (а.кп. 61). Не підтверджується і факт звернення обвинуваченого до суду для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в чому йому було безпідставно відмовлено, оскільки заяв такого змісту матеріали провадження не містять.

Як того вимагає ч.4.та ч.6 ст.107 КПК України, розгляд даного кримінального провадження в суді зафіксовано за допомогою технічних засобів. Прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду колегією суддів не встановлено порушень стосовно повноти чи якості такої фіксації, а отже доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині слід визнати також безпідставними.

Не вбачає колегія суддів підстав і для задоволення доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що судом не було роз`яснено йому його прав та обов`язків та порушено право обвинуваченого на захист, яке полягало в призначенні ОСОБА_15 захисника без його згоди на те.

Так, в п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено конституційні права громадян на забезпечення права на захист від обвинувачення при вирішенні справ у судах та інших державних органах.
В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст. 20 КПК України, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримав зазначених вимог Конституції України, кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, одразу після надходження матеріалів даного кримінального провадження до суду, з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому числі за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, судом, у відповідності зі ст.49, ч.1 ст.52 КПК України, для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження в суді, залучено йому з центру безоплатної вторинної правової допомоги захисника ОСОБА_9 (т.2 а.кп.31, 33, 34).
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_9 захищала інтереси обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, починаючи зі стадії підготовчого судового засідання.
При цьому, з фонограми звукозапису судового засідання вбачається, що ОСОБА_6 не заперечував проти захисту його інтересів саме адвокатом ОСОБА_9 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, не відмовлявся від зазначеного захисника, клопотань про його заміну не заявляв. Колегія суддів також звертає увагу на те, що попереднього захисника обвинуваченого ОСОБА_16 було залучено до участі в кримінальному провадженні для надання правової допомоги ОСОБА_15 лише на час досудового слідства (т.1 а.кп. 145). Таким чином, судом першої інстанції в повній мірі забезпечено право обвинуваченого на захист, а доводи ОСОБА_6 про порушення такого права слід визнати неправомірними.
Крім того, не відповідають дійсності твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про не роз`яснення йому судом його прав та обов`язків. Так, відповідно до матеріалів провадження, ухвалою суду від 20.03.2015 року, службовій особі ДСІЗО було доручено в тому числі вручити обвинуваченому пам`ятку про процесуальні права учасника процесу (т.2 а.кп. 20). З журналу та фонограми звукозапису судового засідання (т.2 а.кп.54), вбачається, що ОСОБА_6 було вручено інформацію про його права та обов`язки, на питання головуючого про необхідність їх роз`яснення, ОСОБА_6 відповів, що цього не потребує, права та обов`язки йому зрозумілі.
Також, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення доводів апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його права на захист в ході досудового розслідування, що полягало в проведенні деяких слідчих дій до призначення йому захисника.
Відповідно до положень ст. 52 КПК України, про обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину вбачається, що ОСОБА_6 був затриманий співробітниками міліції 29.01.2015 року о 16.40 годині (т.1 а.кп. 130-131). В той же день, постановою слідчого обвинуваченому було призначено захисника ОСОБА_17 (т.1 а.кп. 118, 120). Повідомлення про підозру за ч.3 ст.187 КК України вручене обвинуваченому ОСОБА_6 30.01.2015 року о 11.00 год. (т.1 а.кп. 135), в присутності захисника, який захищав інтереси ОСОБА_6 під час досудового розслідування, та приймав участь в усіх слідчих діях до укладення ОСОБА_6 договору про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_18 26.02.2015 року (т.1 а.кп.144, 145). Захисник ОСОБА_17 був присутній і під час допиту ОСОБА_6 у якості підозрюваного, в ході якого останній визнав вину в повному обсязі, ніяких зауважень не мав.
При цьому, обов`язкової участі захисника під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, ст.52 КПК України не передбачає, в свою чергу, ОСОБА_6 не заявляв клопотань про призначення йому захисника під час досудового розслідування зазначених кримінальних правопорушень, будучи ознайомленим зі своїми правами та обов`язками (т.1 а.кп.32, 35)
Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень вимог ст.ст.42, 52 КПК України з боку органів досудового розслідування та вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення його права на захист під час досудового розслідування - безпідставними.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 в суді не заявляв ніяких клопотань стосовно наявності у нього певних фізичних вад слуху, у зв`язку з якими, він не чув ходу судового розгляду.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, матеріали кримінального провадження містять протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_7 , в якій остання просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 28.01.2015 року близько 18.00 години, проник до літньої кухні її домоволодіння та погрожуючи потерпілій ножем, заволодів її грошовими коштами та мобільним телефоном (т.1 а.кп. 96)
Також апеляційним судом не встановлено фактів фальсифікації матеріалів кримінальної справи органами досудового розслідування, на що вказує ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі. Суду не надано переконливих доказів на підтвердження цих доводів,а твердження обвинуваченого спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Той факт, що слідчим під час досудового розслідування не проведено певні слідчі дії, як то слідчі експерименти, відтворення обстановки і обставин події, не знято відбитки пальців з ножа, не може свідчити про недоведеність вини ОСОБА_6 , оскільки при провадженні досудового слідства всі рішення про спрямування слідства та проведення слідчих дій слідчий приймає самостійно, крім випадків, передбачених законом. При цьому, на досудовому слідстві можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений кримінальним процесуальним Кодексом строк. Більше того, під час досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочинів визнавав у повному обсязі.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_15 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у повній мірі врахував тяжкість вчинених ОСОБА_6 злочинів, дав належний аналіз особі винного, обставинам, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Тому , призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для пом`якшення покарання колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404 - 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4