Номер провадження:1-кс/521/3427/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З клопотання прокурора, вбачається, що в період жовтня 2011 року, більш точну дату та час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 знаходячись по вулиці Академіка Корольова у місті Одесі, (точну адресу встановити в ході слідства не надалось можливим), дізнавшись від ОСОБА_5 про труднощі в оформлені документів вирішив шахрайським шляхом заволодіти грошовими коштами останньої, при цьому запевнив що оформить документи на право власності щодо її об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 за грошові кошти в сумі 2000 доларів США.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 2000 доларів США, ОСОБА_4 запевнив останню що здійснить зміну цільового призначення даного об`єкту з нежитлового приміщення в житлове отримавши від останньої в жовтні 2011 року, більш точну дату та час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, 1000 доларів США (що на той час згідно курсу НБУ складало 7977 гривень).
Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 1000 доларів США ОСОБА_4 у грудні 2011 року, зателефонував ОСОБА_5 та повідомив останню про необхідність надання ще 1000 доларів США для отримання повного пакету документів щодо зміни цільового призначення об`єкту за адресою АДРЕСА_1 з нежитлового приміщення в житлове.
В грудні 2011 року, більш точну дату та час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись по вулиці Академіка Корольова у місті Одесі, точну адресу встановити в ході слідства не надалось можливим, отримав від ОСОБА_5 1000 доларів США (що на той час згідно курсу НБУ складало 7989,8 гривень).
Заволодівши грошовими коштами які належать ОСОБА_5 , в загальній сумі 2000 доларів США, ОСОБА_4 свої зобов`язання не виконав, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками - шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.
Крім того, в період 2012 року, більш точну дату та час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , дізнавшись від ОСОБА_6 про труднощі в оформленні документів щодо нерухомого об`єкта, який знаходиться в садівничому кооперативі «Зелений мис» в районі меморіалу 411 батареї, вирішив шахрайським шляхом заволодіти грошовими коштами ОСОБА_6 , зловживаючи довірою останнього.
Так, ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_6 про те, що він оформить документи на право власності щодо нерухомого об`єкта, який знаходиться в садівничому кооперативі «Зелений мис» в районі меморіалу 411 батареї та належить ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_4 визначив, що йому необхідно передати суму в розмірі 6000 доларів США, які в подальшому отримав від ОСОБА_6 в офісі, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Продовжуючи свої шахрайські дії, направлені на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , намагаючись придати достовірність виконання ним роботи по оформленню документів, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 оформити нотаріальну довіреність на його та запевнив ОСОБА_6 , що документи на нерухоме майно будуть готові у повному обсязі через шість місяців.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України шахрайство тобто заволодіння чужим майном зловживаючи довірою, вчинене повторно.
10 серпня 2012 року ОСОБА_4 згідно протоколу № 1 загальних зборів засновників ТОВ «Торгівельний дім комфорт» надані повноваження щодо надання до державного реєстратора документів ТОВ «Торгівельний дім комфорт» у зв`язку з його змінами та переоформленням.
В подальшому ОСОБА_4 виконував роботу юриста на вказаному підприємстві, при цьому, перебуваючи з директором підприємства в довірливих відносинах, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді юриста ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 надати йому повноваження здійснювати контроль над всіма операціями ТОВ «Торгівельний дім комфорт» в сфері фінансово-господарської діяльності, на що отримав згоду та в подальшому контролював усю фінансово-господарську діяльність підприємства ТОВ «Торгівельний дім комфорт».
У травні 2013 року у ОСОБА_4 який на той час перебував на посаді юриста - фінансового директора ТОВ «Торгівельний дім комфорт» виник злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Торгівельний дім комфорт».
З метою привласнення грошових коштів ТОВ «Торгівельний дім комфорт» ОСОБА_4 був розроблений злочинний план, який складався з двох частин. Остаточною метою першої частини плану було укладання договору між ТОВ «Торгівельний дім комфорт» з підприємством, яке нібито надавало послуги. Остаточною метою другої частини плану було привласнення грошових коштів ТОВ «Торгівельний дім комфорт».
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 приступив до реалізації першої частини свого злочинного плану, переслідуючи при цьому свої корисливі мотиви.
Разом з тим, з підприємства ТОВ «ЕНТЕР ШОП» до ТОВ «Торгівельний дім комфорт» жодного обладнання не надійшло, грошові кошти директору ОСОБА_7 не повернуті.
Приступаючи до реалізації другої частини свого злочинного плану в період часу з 21 травня 2013 року по 26 березня 2014 року, більш точну дату та час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 переслідуючи корисливі мотиви, отримав грошові кошти з підприємства ТОВ «ЕНТЕР ШОП» на загальну суму 3 465 366,12 гривень, які в подальшому використовував для розширення особистого бізнесу.
Всього за вказаний період ОСОБА_4 привласнив грошові кошти ТОВ «Торгівельний дім комфорт» на суму 3 465 366,12 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - шахрайство, тобто заволодіння чужим майном зловживаючи довірою, вчинене в особливо великих розмірах.
Крім того, в період вересня-листопада 2013 року, більш точну дату та час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись в офісному приміщенні за адресою: місто Одеса, вулиця Генерала Цветаєва, будинок № 13, дізнавшись від ОСОБА_9 про її труднощі у поверненні боргу, вирішив шахрайським шляхом заволодіти її грошовими коштами.
В свою чергу ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_9 що поверне її грошові кошти за 10% від суми боргу, а саме 2700 доларів США.
Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - шахрайство, тобто заволодінні чужим майном зловживаючи довірою, вчинене повторно.
У подальшому, 02 лютого 2015 року, точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, знаходячись в приміщенні «Приват Банк» за адресою: місто Одеса вулиця Раскидайловська, 29, ОСОБА_4 переконав ОСОБА_11 в тому що вона є співвласником ТОВ «Транс Брок Логістік», та під приводом внесення її частки до статутного фонду підприємства в якості співвласника запропонував їй внести на розрахунковий рахунок № НОМЕР_6 ТОВ «Транс Брок Логістік» суму у розмірі 872368 гривень.
Усього ОСОБА_11 внесла на розрахунковий рахунок № НОМЕР_6 ТОВ «Транс Брок Логістік» загальну суму 872 368 грн. суб`єктивно розуміючи, що зазначені грошові кошти вона вносить до статутного фонду ТОВ «Транс Брок Логістік» як співвласник даного товариства.
Фактично ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами своїх батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в сумі 872 368 грн. які останньою були внесені на розрахунковий рахунок № НОМЕР_6 ТОВ «Транс Брок Логістік».
Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - шахрайство, тобто заволодіння чужим майном зловживаючи довірою, вчинене повторно.
Встановлено, що на теперішній час зазначене майно використовується з метою отримання прибутків особами ТОВ «Транс Брок Логістік» що здійснили його незаконне відчуження у ТОВ «Торговий Дім Комфорт».
Згідно баз даних ГУ ДФС в Одеській області встановлено, що ТОВ «ТБЛ», протягом 2015-2016 років здійснювало імпорт електричних побутових водонагрівачів з Македонії, які в подальшому реалізовувало підприємствам на території України.
08 квітня 2016 року допитано в якості свідка заявника ОСОБА_11 , яка повідомила, що засновник та директор ТОВ «ТБЛ» ОСОБА_4 шляхом зловживання її довірою, став одноосібним засновником та директором ТОВ «ТБЛ» та в подальшому протягом 2015-2016 років здійснює незаконну діяльність направлену на умисне ухилення від сплати податків з використанням реквізитів ТОВ «ТБЛ», а також ФОП « ОСОБА_4 », шляхом документального оформлення операцій з реалізації ТМЦ підприємствам реального сектору економіки, а саме ТОВ «Тесс-Групп», ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Сивард», ТОВ «Мартикокрс» та іншим, які в адресу підприємств не поставлялися. Фактично імпортована продукція реалізовується за готівкові кошти іншим покупцям на території України, без документального оформлення.
19 вересня 2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками ч.2, ч.4 ст.190 КК України та 20 вересня 2016 року слідчим суддею Малиновського районного суду міста Одеси останньому обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На даний час у сторони кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на розрахункові рахунки ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: банківський рахунок № НОМЕР_2 валюта -980 українська гривня МФО банку 300528, банк АТ «ОТП БАНК»; банківський рахунок № НОМЕР_4 валюта -980 українська гривня МФО банку 300528, банк AT «ОТП БАНК».
Прокурор підтримав клопотання, та вважав, що є всі законі підстави для арешту вище вказаного майна, та просив слідчого суддю клопотання задовольнити, з підстав які викладені в ньому.
Вивчивши клопотання та матеріали долучені до нього, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання по арешт розрахункових рахунків ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: банківський рахунок № НОМЕР_2 валюта -980 українська гривня МФО банку 300528, банк АТ «ОТП БАНК»; банківський рахунок № НОМЕР_4 валюта - 980 українська гривня МФО банку 300528, банк AT «ОТП БАНК» необхідно відмовити, з наступних підстав.
При розгляді клопотання про проведення про арешт майна в порядку ст.173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя (серед іншого) повинен враховувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора та підтверджена відповідними документами.
Вимогами статті 173 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження).
Крім того, статтею 171 КПК України наведені вимоги щодо змісту клопотання прокурора, яке, серед іншого, повинно містити підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
В порушенні вищевикладених вимог закону, клопотання прокурора не містить доводів які виправдовують необхідність накладання арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Так, в клопотанні прокурора є посилання на пояснення в якості свідка заявника ОСОБА_11 , яка під час допиту повідомила, що засновник та директор ТОВ «ТБЛ» ОСОБА_4 шляхом зловживання її довірою, став одноосібним засновником та директором ТОВ «ТБЛ» та в подальшому протягом 2015-2016 років здійснює незаконну діяльність направлену на умисне ухилення від сплати податків з використанням реквізитів ТОВ «ТБЛ», а також ФОП « ОСОБА_4 », шляхом документального оформлення операцій з реалізації ТМЦ підприємствам реального сектору економіки, а саме ТОВ «Тесс-Групп», ТОВ «Олімпіакос», ТОВ «Сивард», ТОВ «Мартикокрс» та іншим, які в адресу підприємств не поставлялися. Фактично імпортована продукція реалізовується за готівкові кошти іншим покупцям на території України, без документального оформлення. Проте, таке пояснення до клопотання не долучено.
Також, в порушення вимог статі 170 КПК України, до клопотання не долучено належним чином завірені копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує клопотання. Витягу з ЄРДР та повідомлення про підозру від 19 вересня 2016 року, слідчий суддя не може покласти як доказ який би свідчив про необхідність накладення арешту, оскільки, вказані документи не містять відомостей які виправдовують потребу у арешті, окрім того, варто зазначити, що виказанні документи належним чином не засвідчені, що суперечить вимогам чинного законодавства.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК Країни, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: підпис) ОСОБА_1