АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11/490/1969/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Косенко Л.М.
Справа № 1-299/2011
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Косенка Л.М.

суддів Капелюхи В.М., Стуковенкової Т.Г.

за участю прокурора Чепурка А.С.

адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2012 року,

Встановила:

Зазначеною постановою кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.5 ст. 185 КК України направлено на додаткове розслідування.

Органи досудового слідства обвинувачували ОСОБА_4 в тому, що 3 вересня 2011 року приблизно о 21 годині він за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою крадіжки через вікно проник в будинок № 192 на вулиці Титова у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, де таємно викрав кошти в сумі 304 000 грн.

В судовому засіданні повертаючи справу на додаткове розслідування суд посилався на неповноту досудового слідства, яку неможливо усунути в судовому засіданні, і запропонував органам досудового слідства уточнити суму викрадених коштів, встановити потерпілих по справі, перевірити версію про можливість викрадення коштів із сейфу за допомогою ключа.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи, просить постанову суду щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Своє прохання обгрунтовує тим, що суд постановив рішення, яке є передчасним, оскільки наведені в постанові прогалини досудового слідства підлягали усуненню в судовому засіданні без повернення справи на додаткове розслідування. Крім того, прокурор стверджує, що суд постановив зазначене рішення з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.

Захисник ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 у своїй апеляції посилаючись на тіж доводи, які виклав в апеляції прокурор, просить скасувати постанову суду про направлення справи щодо ОСОБА_4 на додаткове розслідування, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора Чепурка А.С. та захисника ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_5, які підтримали апеляційні вимоги про скасування постанови суду, доводи підсудного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_2 про залишення поданих апеляцій без задоволення, а постанови суду без зміни, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства може мати місце лише тоді, коли неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.

Це положення закону знайшло своє відображення у вигляді відповідного застереження в разясненні, що міститься в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, де зазначено, що у випадках, коли суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст.315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів.

Крім того, відповідно до разяснення в пункту 13 названої постанови Пленуму Верховного Суду України під час повернення справи на додаткове розслідування суд у постанові не вправі наперед вирішувати питання про формулювання й обсяг обвинувачення, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, достовірність того чи іншого доказу чи переваги одних доказів перед іншими, а також вважати встановленими обставини, які підлягають перевірці в ході додаткового розслідування.

У випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів, повернення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно з ч.4 ст.327 КПК України виправдувальний вирок.

Розглядаючи справу щодо ОСОБА_4, суд не врахував вимог закону та знехтував наведеними вище застереженнями, внаслідок чого постановив у справі рішення, яке не грунтується на вимогах закону і є передчасним.

Як убачається з постанови, судом першої інстанції показання потерпілого ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_6 щодо суми викрадених коштів та їх власника визнані суперечливими і це, за висновком суду, свідчить про неповноту досудового слідства, тому при додатковому розслідуванні суд запропонував установити усіх потерпілих та уточнити суму викрадених у них коштів. Проте суд не мав достатніх підстав для такого висновку, внаслідок чого він не може бути визнаний правильним.

З огляду на матеріали справи слідчими органами було досліджено ті обставини, на необхідність зясування яких вказувалося в постанові суду про повернення справи на додаткове розслідування, у тому числі й обставини відносно того, у кого саме було учинено крадіжку коштів і на яку суму.

Згідно предявленого обвинувачення висновок органів досудового слідства в цій частині викладено так, як це відомо слідству на підставі доказів, що є по справі. Проте суд без належного дослідження доказів, у тому числі й показань самого підсудного ОСОБА_4 на стадії досудового слідства щодо обставин викрадення ним коштів та їх кількості, піддав сумніву висновки досудового слідства, не вказавши в постанові, чому вважає їх суперечливими.

Посилання суду про те, що під час крадіжки в сейфі зберігалися кошти не тільки ОСОБА_5, а й інших осіб, зокрема ОСОБА_7, чиї права, на думку суду, були порушені, є необгрунтованими з точки зору того, на підставі яких обєктивних даних суд дійшов такого висновку.

Не є перешкодою для розгляду справи і те, що в показаннях ОСОБА_5, ОСОБА_6, як до речі і в поясненнях ОСОБА_4, є певні розбіжності щодо суми викрадених коштів, оскільки відповідно до ст.67 КПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказівки суду про те, що при додатковому розслідуванні необхідно зібрати докази з метою підтвердження чи спростування версії слідчих органів щодо механізму учинення крадіжки за обставин, наведених в обвинувальному висновку, не мотивовані з точки зору того, чому без виконання цих дій справа не може бути розглянута по суті. При необхідності суд може усунути цей недолік в судовому засіданні без повернення справи на додаткове розслідування.

Не можна визнати обгрунтованою і вказівку суду в постанові про необхідність проведення й інших процесуальних дій, оскільки вона є неконкретною.

Хоч суд у постанові й посилався на неповноту досудового слідства, він, як убачається з матеріалів справи, і сам припустився неповноти судового розгляду справи. Зокрема, судом належним чином не перевірено заяву підсудного про застосування щодо нього незаконних методів слідства. В матеріалах справи є лише звернення суду до прокурора з цього приводу та повідомлення останнього про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.188,194). Проте самі результати прокурорської перевірки заяви ОСОБА_4 про застосування щодо нього незаконних методів слідства до суду не надійшли, хоча вони підлягають оцінці разом з іншими доказами. Потребують всебічної перевірці й показання ОСОБА_4 на досудовому слідстві та свідчення деяких свідків щодо обставин витрати підсудним певної суми коштів після того, як була учинена крадіжка в будинку ОСОБА_5

Вивченням матеріалів справи встановлено, що таких порушень вимог процесуального закону, які можуть служити перешкодою суду повно і всебічно розглянути справу та постановити по ній законне, обґрунтоване і справедливе рішення, при проведенні досудового слідства не допущено.

Таким чином, у цій справі відсутні передбачені законом підстави для її повернення на додаткове розслідування. За обставин, коли в справі судове рішення постановлене з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, яке перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу, воно підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, під час якого необхідно повно, всебічно і обєктивно дослідити всі докази у справі, запропонувати сторонам надати додаткові докази і також їх дослідити, і виходячи з доведеного обєму обвинувачення, прийняти законне й обгрунтоване рішення у справі.

З огляду на обставини справи та дані про особу підсудного колегія суддів не знайшла підстав для скасування чи зміни раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та представника потерпілого ОСОБА_5 захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2012 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд.

Залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді взяття під варту.

Судді