№ 207/3949/13-к
№ 1-кп/207/283/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2013 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Погребняк Т.Ю., при секретарі Скала А.С., за участю прокурора прокуратури Баглійського району м. Дніпродзержинська ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпродзержинську в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська кримінальне провадження за звинуваченням :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючої, незаміжньої, має неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимої: 17.02.2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинськ за ч.1 ст. 185 КК України до 6 місяців позбавлення волі, звільнена 29.09.2012 року за відбуттям строку покарання, зареєстрованої у ІНФОРМАЦІЯ_5, мешкає у АДРЕСА_1, звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, раніш скоїла корисливий злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України, за що була засуджена за вироком Баглійського районного суду від 17.02.2012 року, судимість не знята і не погашена, повторно, 19.07.2013 року, приблизно о 09-30., знаходячись в квартирі АДРЕСА_2, що належить потерпілій ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, реалізуючи намір на таємне викрадення чужого майна, навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрала кошти у розмірі 700 гривень, які належали ОСОБА_4В, чим завдала їй матеріальну шкоду на зазначену суму. Після чого з місця скоєння злочину зникла, викраденим розпорядилася на свій розсуд.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 визнала свою вину у скоєному, пояснила, що потерпіла була її бабусею, а представник потерпілої ОСОБА_5 її тітка, котра доглядала за бабусею; здійснити крадіжку вирішила випадково, напередодні вживала спиртне і не думала про наслідки своїх дій; викрадені кошти витратила на продукти харчування; виховує неповнолітню доньку, котра хворіє на епілепсію, просить не позбавляти волі, розкаюється у скоєному, обіцяє більш не вчиняти нових злочинів.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою прокурора, обвинуваченої, суд не досліджував доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, покази свідків, дані під час досудового слідства, про виклик яких клопотань від прокурора, обвинуваченої не надходило. Обвинуваченій роз'яснено зміст обставин, на підтвердження яких свідками надано покази на досудовому слідстві. Судом з'ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції. Також в судовому засіданні судом роз'яснено учасникам судового провадження, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї провини обвинуваченою, її вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів:

- показами потерпілої ОСОБА_4, даними на досудовому слідстві (л.с. 15), з заяв законного представника потерпілої ОСОБА_5, як на досудовому слідстві, так і в суді, вбачається, що претензій матеріального характеру до обвинуваченої немає, покарання просить призначити згідно закону, розглянути справу за її відсутності.

Виходячи з зібраних у справі доказів, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_2 в повторному скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повністю доведеною і кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченої ОСОБА_2, суд враховує обставини та тяжкість скоєного, особу обвинуваченої, яка згідно довідки головного лікаря 1-ї міської лікарні м. Дніпродзержинська (л.с.28) не перебуває на обліку у лікаря нарколога, має неповнолітню доньку, котра страждає на низку захворювань (л.с. 24, 25), за місцем проживання характеризується задовільно, прагне перевиховатись без ізоляції від суспільства, претензій матеріального характеру потерпіла сторона до неї не має, як пом`якшуючу вину суд враховує визнання своєї вини обвинуваченою та каяття у скоєному, тому суд вважає необхідним призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі, але у відповідності до ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов'язків, встановлених ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373- 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні злочину за ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо вона в період іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на неї обов'язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов'язати засуджену ОСОБА_2 не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну свого місця проживання, періодично з'являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком чинності залишити без змін у вигляді особистого зобов'язання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя Погребняк Т.Ю.