Справа № 442/2545/16-к
провадження №1-кс/457/105/16
УХВАЛА

11 серпня 2016 року м. Трускавець
Слідчий суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із скаргою на бездіяльність слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування. Відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області від 12 липня 2016 року скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування передано на розгляд Трускавецькому міському суду Львівської області.
Свою скаргу мотивує тим, що 23 березня 2016 року він подав заяву про кримінальне правопорушення, реєстраційний номер 2638 ЄО до Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, але в порушення ст. 214 КПК України її не внесено до ЄРДР протягом 24 годин, чим порушено його право.
Скаржник у судовому засіданні свою скаргу підтримав, просив її задовольнити та додатково пояснив, що ним дійсно 23 березня 2016 року було подано заяву про злочин, в якій він зазначив, що суддя Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_4 вчинив протиправні дії, які полягали у внесенні неправдивих даних до Автоматизованої системи документообігу суду при розгляді справи № 442/3299/15-ц. Порушення полягали в тому, що хоча позивач до нього позивався як до фізичної особи-підприємця, однак у документах, що стосуються ходу розгляду справи, зокрема, в тексті ухвали про відкриття провадження відповідачем є фізична особа ОСОБА_3 , а не фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , однак при ухваленні рішення суддя ОСОБА_4 відповідачем вказав саме фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 , чим протиправно втрутився в Автоматизовану систему документообігу суду.

Представник Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області та прокурор у судове засідання не з`явилися, не повідомили суду про причини своєї неявки, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги.

Заслухавши думку скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, зокрема, і бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Як вбачається зі змісту заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_3 від 23 березня 2016 року, поданої до Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, він просить притягнути до кримінальної відповідальності суддю Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_4 по факту внесення недостовірних даних в автоматизовану систему документообігу під час розгляду справи № 442/3299/15-ц, провадження № 2/442/1208/2015. Свою заяву мотивує тим, що відповідно до журналу судових засідань від 23 липня 2015 року п. 1 близько 12 год. 07 хв. 34 сек. почато звукозапис. Відповідно до п. 54 журналу судового засідання від 23 липня 2015 року о 12 год. 34 хв. 03 сек. суддя видалився до нарадчої кімнати. Відповідно до а.с. 77 т. 1 цивільної справи № 442/3299/15-ц рішення суду у нарадчій кімнаті піддалося протиправному втручанню в автоматизовану систему документообігу суду, а саме: за змістом ухвали про відкриття провадження ОСОБА_5 позивався до ОСОБА_3 , а рішення було ухвалене у справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .
У судовому засіданні оглянути матеріали цивільної справи № 442/3299/15-ц, провадження № 2/442/1208/2015 не виявилося можливим, оскільки, як вбачається з листа Дрогобицького міськрайонного суду від 08 серпня 2016 року № 442/8068/14-ц , станом на 08 серпня 2016 року цивільна справа № 442/3299/15-ц, провадження № 2/442/1208/2015 знаходиться на розгляді у Львівському апеляційному суді. Відповідно до листа апеляційного суду Львівської області від 04 липня 2016 року № 442/3299/15/21217/2016 матеріали цивільної справи № 442/3299/15 були скеровані до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, копію повідомлення про що було надано ОСОБА_3 у судовому засіданні.
За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, і, отже, зі змісту ст. 214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити саме такі відомості. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Вказані положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають заяви, які містять достатні відомості про вчинення злочину, наявність ознак злочину. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Незважаючи на те, що подана ОСОБА_3 заява містить вимогу про реєстрацію злочину, за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочин, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин. За заявою ОСОБА_3 № 2638 від 23 березня 2016 року працівниками Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області було проведено перевірку, за результатами якої було прийнято висновок 01 квітня 2016 року, відповідно до якого жодних порушень у діях суддів Дрогобицького міськрайонного суду при розгляді цивільної справи № 442/3299/15-ц не встановлено. 20 квітня 2016 року ОСОБА_3 скеровано відповідь на його заяву.
Враховуючи досліджені в судовому засіданні матеріали, його повідомлення про злочин від 23 березня 2016 року не містить фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення, обставини на які у своїй заяві посилається скаржник, відповідно до ст. 11 КК України не можуть трактуватися як злочин, а тому відсутні підстави для реєстрації його заяви у ЄРДР.
ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 23 березня 2016 року вказує, що суддею ОСОБА_4 під час розгляду справи № 442/3299/15-ц внесено недостовірні дані в автоматизовану систему документообігу суду.
Проаналізувавши процесуальні документи в ході розгляду цивільної справи № 442/3299/15-ц за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, які були отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень, слідчий суддя приходить до висновку, зміст заяви ОСОБА_3 від 23 березня 2016 року не відповідає дійсності. Після ухвалення рішення суддею ОСОБА_4 ОСОБА_3 неодноразово звертався до апеляційного суду Львівської області саме як фізична особа-підприємець з заявами, зокрема, про виправлення описок у рішеннях суду. Так, ухвалами апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року, 10 березня 2016 року у справі № 442/3299/15-ц, провадження № 22-ц/783/5499/15 встановлено, що з заявою про ухвалення додаткового рішення звертався саме фізична особа-підприємець ОСОБА_3 . Відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області від 10 березня 2016 року (до звернення 23 березня 2016 року з заявою про злочин до Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області), яка набрала законної сили, встановлено: «як вбачається з матеріалів справи, рішення апеляційного суду від 23 грудня 2015 року, інших судових рішень, правовий статус фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 був визначений правильно, тому підстав для виправлення описок немає». Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року у справі № 442/3299/15-ц, провадження № 88-ц/783/12/16 також встановлено, що «на розгляді апеляційного суду, рішення якого від 28 грудня 2015 року просив переглянути заявник ОСОБА_3 у зв`язку з нововиявленими обставинами, знаходилася справа за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, тому апеляційний суд, постановляючи свою ухвалу від 29 березня 2016 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 правильно вказав сторін у справі». Окрім того, з копії позовної заяви, наданої скаржником, вбачається, що ОСОБА_5 звертався до Дрогобицького міськрайонного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .
Що стосується посилань скаржника про неправомірне втручання в Автоматизовану систему документообігу суду, то вони не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3 від 23 березня 2016 року, він вважає, що суддею Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_4 було внесено недостовірні дані в Автоматизовану систему документообігу суду у ході розгляду цивільної справи № 442/3299/15-ц за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, оскільки неправильно було зазначено відповідача.
Положення про автоматизовану систему документообігу суду затверджено рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 року № 25 та погоджено наказом Державної судової адміністрації України від 02 квітня 2015 року № 45. Відповідно до п. 3.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду забезпечення захисту інформаційних ресурсів автоматизованої системи здійснюється шляхом застосування засобів і методів технічного захисту інформації, впровадження організаційних та інженерно-технічних заходів комплексної системи захисту інформації, спрямованих на недопущення блокування інформації, несанкціонованого доступу до неї, її модифікації або спотворення.

Відповідно до вимог ст. 376-1 КК України об`єктивною стороною злочину «Незаконне втручання в автоматизовану систему документообігу суду» є внесення недостовірних даних в АСДС, допущення інших порушень які могли вплинути або вплинули на розподіл справ і матеріалів між суддями, працівниками суду відповідальними за реєстрацію справ і матеріалів, внесення даних до обліково-статистичних карток, може бути підставою для притягнення до відповідальності.
Внесення неправдивих відомостей до АСДС передбачає внесення до цієї системи даних, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, внесення до системи прізвища судді, який розглядає справу, замість прізвища судді, який мав її розглядати за результатами автоматичного розподілу справ). Злочин у цій формі є закінченим з моменту внесення до АСДС таких відомостей. З копії позовної заяви, наданої ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_5 вказав відповідачем по справі фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 , що відображено і в рішенні суду по даній справі. З огляду на це в діях судді Дрогобицького міськрайонного суду не вбачається наявності складу злочину, передбаченого ст. 376-1 КК України.

Посилання скаржника у своїй заяві № 2638 від 23 березня 2016 року на вчинення суддею Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення не заслуговує на увагу з огляду на наступне. Як зазначено у висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язано зі здійсненням ними судочинства від 01 липня 2013 року виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. «Про незалежність судової влади» передбачено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Як встановлено у судовому засіданні, рішення суду від 23 липня 2015 року було оскаржене відповідачем у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку до апеляційної інстанції. Відповідно до рішення апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 23 липня 2015 року в частині позову про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 4 074,73 грн. процентів за безпідставне користування грошовими коштами скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих вимог ОСОБА_5 . В решті рішення залишено без змін. Рішення набрало законної сили з моменту проголошення.
Відтак слідчий суддя приходить до переконання, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування. До Єдиного державного реєстру досудових розслідувань повинні вноситися відомості, які дійсно вказують, що мало місце кримінальне правопорушення, а не заяви, які не вказують про наявність події кримінального правопорушення, а тільки мають формальну назву «заява про злочин (кримінальне правопорушення)».
Таким чином, обставини, на які посилається скаржник, не можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки фактично твердження скаржника про вчинення кримінального правопорушення є голослівним, суб`єктивним сприйняттям та оцінкою обставин, фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, заява не містить, у зв`язку з чим, вважаю відсутніми підстави згідно ч. 5 ст. 214 КПК України для внесення відомостей по даній заяві до ЄРДР.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що повідомлення скаржника про злочин від 23 березня 2016 року не містить фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення, обставини на які у своїй заяві посилається скаржник, відповідно до ст. 11 КК України не можуть трактуватися як злочин, а тому відсутні підстави для реєстрації його заяви у ЄРДР.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 214-216, 303-307 КПК України, -
у х в а л и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1