Справа №573/1090/16-к
Номер провадження 1-кп/573/85/16

УХВАЛА
і м е н е м У к р а ї н и
28 липня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Маркевичеве Ширяєвського району Одеської області, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Білопільського районного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Справа призначалася до розгляду на 04 липня 2016 року, але обвинувачений до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим 04 липня 2016 року судом постановлялася ухвала про привід обвинуваченого ОСОБА_5 у судове засідання, призначене на 19 липня 2016 року.

19 липня 2016 року привід обвинуваченого у судове засідання здійснений не був, у зв`язку з чим Білопільському відділенню поліції судом направлялось нагадування щодо належного виконання ухвали суду і здійснення приводу ОСОБА_5 в судове засідання на 28 липня 2016 року

Згідно з повідомленням Білопільського ВП ГУ НП в Сумській області від 28 липня 2016 року здійснити привід ОСОБА_5 не представилось можливим, оскільки останній за місцем проживання відсутній.

Одночасно із застосуванням приводу до ОСОБА_5 йому також надсилались судові повістки з викликом до суду, на які він теж не реагував.

Ні суду, ні прокурору обвинувачений ОСОБА_5 не повідомив про зміну місця свого проживання і причини неявки в судові засідання, що дає підстави вважати, що він ухиляється від суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно оголосити в розшук.

Крім того, прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з особистого зобов`язання на тримання під вартою на строк 60 діб, оскільки він ухиляється від явки до суду, чим порушив обов`язки, які на нього були покладені під час застосування особистого зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримав.

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та зміну запобіжного заходу, виходячи з наступного.

25 травня 2016 року ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання і на нього покладені були наступні обов`язки:

1. прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора;

3. повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії обов`язків, покладений на ОСОБА_5 , був визначений до 24 липня 2016 року.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання був продовжений на весь час судового розгляду. Строк дії обов`язків судом не продовжувався.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий і прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Відповідно до п. 1, п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
У пункті 103 рішення ЄСПЛ від 17 квітня 2014 року у справі "Анатолій Руденко проти України" (заява №50264/08) зазначено, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.
У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 26 червня 2014 року у справі "Ливада проти України" (заява №21262/06) зазначено, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі відповідно строком від 3 до 6 років, має 4 непогашені судимості за тяжкі умисні злочини, ніде не працює, порушив обов`язки, покладені на нього під час застосування особистого зобов`язання, а саме: не з`являвся на виклики до суду, не повідомляв про причини свого неприбуття, не знаходився за місцем свого проживання і не повідомив суд про зміну свого місця проживання, таким чином переховується від суду.

У зв`язку з зазначеним вище суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно змінити запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою на строк 60 діб.

За приписами ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

З огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини вчинення ним злочину, який не пов`язаний із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави 50 мінімальних заробітних плат, що становить 72500 грн., який буде достатнім для забезпечення виконання обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 331, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Оголосити розшук ОСОБА_5 .

Виконання розшуку доручити Білопільському ВП ГУНП в Сумській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника прокурора прокуратури Білопільського району ОСОБА_3 .

Клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою на строк 60 діб.

Після затримання ОСОБА_5 помістити до Сумського слідчого ізолятору.

Строк тримання під вартою обчислювати ОСОБА_5 з дня затримання та поміщення до Сумського слідчого ізолятору.

Визначити розмір застави у межах п`ятдесяти мінімальних заробітних плат, що становить 72500 (сімдесят дві тисячі п`ятсот) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області №0459, одержувач ТУ ДСА України в Сумській області, код: 26270240, МФО 837013.

Після внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду по першому виклику;

2) не відлучатися за межі села Вири Білопільського району Сумської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області коштів, має бути наданий суду.

Провадження у справі зупинити до розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з дня її проголошення.

Суддя