АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/503/16 Справа № 694/1989/15-к Категорія: : ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника

обвинуваченого ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 березня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, інваліда ІІІ групи, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді семи років позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 4012 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 35000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За клопотанням прокурора до набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати вказане житло з 18 год. 00 хв. до 08 год.00 хв. наступного дня.

Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 614 грн. 40 коп.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до положень ст.100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що приблизно о 01 год. 00 хв. 31 серпня 2015 року, перебуваючи у власному будинку по АДРЕСА_1 , після спільного вживання спиртних напоїв зі своїм знайомим ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно, наніс йому два удари ребром долоні правої руки в область шиї, внаслідок чого ОСОБА_10 втратив рівновагу та з положення сидячи впав на підлогу в одній з кімнат будинку.

В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_8 перемістилися до вхідних дверей будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний умисел, наніс ще один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_10 .

Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді перелому під`язикової кістки та перелому щитоподібного хряща з обширним крововиливом в м`які тканини під`язикової кістки та хрящів гортані, крововиливами в підшкірно жирову клітковину передньої поверхні шиї, крововиливом в товщу язика, які згідно висновку експерта № 119 від 01.09.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та внаслідок яких настала смерть потерпілого.

Після нанесених ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 в період часу приблизно з 01 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. 31 серпня 2015 року знаходився на бетонному порозі перед входом до будинку по АДРЕСА_1 , де був виявлений без ознак життя ОСОБА_9 .

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання, та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, мотивуючи свої вимоги тим, що судом не враховано наявності пом`якшуючих обставин, а саме: що він раніше не судимий, є інвалідом 3 групи, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у інкримінованому злочині.

Крім того, з часу затримання сприяв встановленню істини у справі та розкриттю злочину, сумлінно виконував покладені процесуальні обов`язки, не ухилявся від слідства та суду, цивільний позов визнав у повному обсязі. Звертає увагу, що вказані пом`якшуючі обставини є підставою для застосування положень ст.69 КК України, та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом, та ніким не оспорюється.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України є вірною.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційних скарг на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.03.2016 року в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 до апеляційного суду не надходило, то й апеляційний перегляд в цій частині не проводиться.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з вимогами ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до положень п.8 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу винного, який характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, є інвалідом 3 групи, за відсутності пом`якшуючих обставин та наявності обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, обґрунтовано призначив ОСОБА_8 мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України.

Доводи апелянта, щодо пом`якшення призначеного йому судом покарання в зв`язку з щирим каяттям у інкримінованому злочині не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 як на досудовому розслідуванні, так і в суді свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково. Крім того не відшкодував добровільно потерпілій ОСОБА_9 шкоду, завдану їй кримінальним правопорушенням, а у судовому засіданні суду першої інстанції, заявлений цивільний позов визнав лише частково. Інші підстави, вказані обвинуваченим у апеляційній скарзі як обставини, що пом`якшують покарання були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відносяться до даних щодо особи винного, не є у розумінні ст.66 КК України пом`якшуючими обставинами.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги і призначення йому більш м`якого покарання та покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, оскільки відсутні пом`якшуючі обставини, які б давали змогу для її застосування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_8 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :