Номер провадження 1-кп/201/377/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має неповну вищу освіту, розлученого, офіційно не працевлаштованого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
29 квітня 2016 року, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, перебуваючи поблизу бульвару Зоряний у м. Дніпропетровську, отримав від невстановленої особи, і таким чином придбав, без передбаченого законом дозволу, 153 набої калібру 5.45 мм та 21 набій калібру 7.62 мм, які він переніс до будинку АДРЕСА_2 .
Далі, 29 квітня 2016 року, о 13 годині 00 хвилин, працівниками ВКП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області під час оперативно-профілактичних заходів по відпрацюванню АДРЕСА_2 був зупинений ОСОБА_4 , у якого під час особистого огляду в поліетиленовому пакеті виявлено та вилучено: 174 патрони, які є бойовими припасами, з яких 153 військові проміжні патрони калібру 5.45 мм, зразка 1974 року, що призначені для стрільби з нарізної бойової вогнепальної зброї, 20 військових гвинтівочних патронів калібру 7.62 мм, зразка 1908 року, що призначені для стрільби з нарізної вогнепальної бойової вогнепальної зброї, та один патрон калібру 7.62 мм, в наслідок корозії до стрільби не придатний. Вищевказані набої ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу, придбав та носив при собі для самооборони.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у придбанні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю і суду показав, що 29 квітня 2016 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, він знаходився поблизу бульвару Зоряного у м. Дніпропетровську, де познайомився із чоловіком у камуфляжній формі, який під час їх спілкування подарував йому пакет із бойовими патронами, які він вирішив залишити собі для самооборони. При цьому, він розумів, що передбаченого законом дозволу на придбання і носіння бойових патронів у нього не було. Далі, тримаючи поліетиленовий пакет із бойовими патронами в руці, він направився додому, але біля будинку № 18-б по вул. Погребняка у м. Дніпропетровську його зупинили працівники поліції, яким він в присутності понятих під час огляду добровільно видав поліетиленовий пакет із патронами. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні кількість вилучених бойових патронів, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо його не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого йому діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, придбав та носив бойові припаси без передбаченого законом дозволу, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що останній в порядку ст. 89 КК України є не судимим, має неповну вищу освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, відповідно до інформації Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 23 травня 2016 року за № 3294 перебував під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з 10 лютого 2011 року з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів, включно з кофеїном, вживання з шкідливими наслідками, знятий з обліку з 23 січня 2014 року, у зв`язку з відсутністю даних.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 1 статті 263 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.
Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню експертизи холодної зброї у розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- 136 патронів калібру 5.45 мм, 7 демонтованих набої калібру 5.45 мм, 10 гільз калібру 5.45 мм, 11 набоїв калібру 7.62 мм, 1 демонтований набій калібру 7.62 мм, 9 гільз калібру 7.62 мм, які відповідно до квитанції № 165 передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати проведенню експертизи холодної зброї у розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- 136 патронів калібру 5.45 мм, 7 демонтованих набої калібру 5.45 мм, 10 гільз калібру 5.45 мм, 11 набоїв калібру 7.62 мм, 1 демонтований набій калібру 7.62 мм, 9 гільз калібру 7.62 мм, які відповідно до квитанції № 165 передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1