Справа № 751/4724/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/918/2016
Категорія - ч.1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0007581 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Червоний Чабан Каланчацького району Херсонської області, зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дитину, освіта вища, не працює, пенсіонер, раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 61,50 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 03 жовтня 2015 року, близько 11 год. 55 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в магазині «Єва», що розташований по проспекту Перемоги, 13, у м. Чернігові, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з полиці торгівельної вітрини, таємно викрала туалетну воду «Арманд Безі ін Ред», ємністю 30 мл., вартістю 638 грн., чим спричинила ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не встановлено та не надано належних і допустимих доказів скоєння її підзахисною кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Вказала на ряд істотних порушень, допущених в ході досудового розслідування даного кримінального провадження. Так, стороною обвинувачення було надано як доказ вини ОСОБА_8 не оригінал, а копію відеозапису з камер відеоспостереження, без зазначення даних камери, з якої було зроблено вказаний відеозапис, а також не надано доказів легітимності здійснення відеоспостереження. Протокол огляду місця події від 03.10.2015 року був складений з порушенням норм КПК України, а тому є недопустимим доказом. Крім того, до участі в даній слідчій дії в якості понятих були залучені працівники магазину, які є зацікавленими особами. Також вказала на суперечливість показань представника потерпілого ОСОБА_10 з приводу дати огляду місця події та звернення із заявою до правоохоронних органів. Зазначила, що недопустимим доказом є і постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.10.2016 року. Крім того, вказала на порушення права на захист ОСОБА_8 , оскільки їй не було призначено захисника на першу вимогу, хоча з відповідним клопотанням вона зверталась 17.12.2015 року та 02.03.2016 року.

Заслухавши доповідь судді; захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України не визнала та від дачі показань відмовилась.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, її вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана у суді першої інстанції представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_10 пояснила, що працює керуючою магазином «Єва» № 1402 в м. Чернігові. 03 жовтня 2015 року у неї був вихідний день, адміністратори їй зателефонували та повідомили, що не дорахувались однієї туалетної води яка мала бути в наявності. Вони стали передивлятись відеозапис і побачили, що обвинувачена з дочкою були біля вітрини. Дочка взяла воду, передала матері, та сховала її за пазуху, а в іншому залі розірвали упаковку. На відео обличчя ОСОБА_8 було досить добре видно. Про крадіжку ОСОБА_10 сповістила службу безпеки, і вони стали чекати, коли особа прийде іншого разу. Наступного дня, приблизно в той же час, обвинувачена прийшла в магазин, поставила сумку у камеру зберігання, покрутилась біля каси і вийшла з магазину. Її впізнали по відеозапису і продавець ОСОБА_11 пішла за нею. Коли ОСОБА_12 побачила, що за нею йде продавець, почала тікати. Безпосередньо ОСОБА_10 побачила обвинувачену в опорному пункті міліції. Там вона відмовлялась і не визнавала, що вкрала воду у них в магазині. Туалетна вода «Арманд Безі ін Ред», 30 мл, коштувала більше 800 грн. з націнками магазину. Всі записи з камер відео спостереження скинули на флешку і віддали дільничному.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що працює продавцем в магазині «Єва». 04 жовтня 2015 року старший продавець повідомила, що сталась крадіжка та показала відео, на якому було дві людини - жінка та дівчина. Коли ці жінки 04.10.2015 року знову прийшли до магазину, вона повідомна старшому продавцю та натиснула кнопку виклику охорони.

Допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 показала, що працює у магазині «Єва» ТОВ «РУШ» адміністратором. Коли вона 04.10.2015 р. прийшла на роботу, попередня зміна їй повідомила, що була крадіжка туалетної води. Вони передивились відео, жінку та її дочку запам`ятала в обличчя. Біля обіду вказані жінки знову прийшли до магазину. Вона пішла за ними, але дочка побачила її в уніформі і стали тікати. В її присутності приїхали працівники міліції. Коли підійшла охорона, жінок попросили пройти в магазин до приїзду міліції. Вони відмовились, виривались, кричали.

Будучи допитаним у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює на посаді слідчого ЧВ НП. В жовтні 2015 року виїжджав на виклик у складі слідчо-оперативної групи в магазин «Єва» з приводу крадіжки парфумів. Там їх чекав дільничний інспектор і адміністратор, яка написала заяву, надала відеозапис з камери спостереження. Надала зім`яту коробку з-під парфумів. Вони провели огляд місця події та відібрали пояснення у працівників магазину. Поняті були, дільничний запросив когось з магазину. Записи з камер спостереження передивлялись у магазині. Було видно, що крадіжку скоїла особа жіночої статі.

Окрім показів представника потерпілого та свідків, вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, при перегляді у місцевому суді відеозапису на диску формату DVD RW, 4,7 Гб, вилученому під час огляду місця події в магазині «Єва», встановлено, що ОСОБА_8 сховала під полу верхнього одягу одиницю товару з полиці торгівельної вітрини магазину. В подальшому, під час руху по торгівельній залі у неї з-під одягу випадали фрагменти паперу, які вона, озираючись, підбирала, та частину поклала на іншу полицю в магазині. Тотожність жінки, зображеної на відеозапису, яка вчиняла зазначені дії, та обвинуваченої у суду сумнівів не викликала. Час вчинення правопорушення зафіксований на відеозапису, не викликало сумнівів і зазначене місце вчинення правопорушення.

При проведенні інвентаризації у ТОВ «РУШ», магазин «Єва», станом на 27.11.2015 року виявлена недостача туалетної води «Арманд Безі Ін Ред», 30 м, вартістю без НДС 271,49 грн. (а.к.п.125);

Згідно висновку експерта №702/16-24 від 22.02.2016 року, середня ринкова вартість туалетної води «Арманд Безі» серія Ін Ред, ємністю 30 мл, станом на 03.10.2015 року складала 638,00 грн. (а.к.п.112-113).

За таких підстав, місцевий суд, дослідивши, ретельно перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази у їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, вірно прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання сторони захисту на недопустимість доказу - диску з відеозаписом з камери спостереження, не ґрунтуються на законі з огляду на таке.

За змістом ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Дублікат документа (документ, виготовлений таким же способом, як і його оригінал) може бути визнаний судом як оригінал документа.

Для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо, зокрема, оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур.

Як убачається зі змісту вироку суду першої інстанції, вказаний диск з камери відео спостереження, визнаний судом належним та допустимим доказом, з огляду на положення ст.85, 86 КПК України, та відповідно до положень ч.4 ст.99 КПК України є дублікатом документа, визнаним як оригінал. Жодних сумнівів щодо достовірного відображення подій, зафіксованих на відео, в учасників судового провадження не виникло, так як метою виготовлення копії було продублювати оригінал документу, зробити його точне відтворення.

Твердження захисника, що в порушення вимог ст.99 КПК України, флешка, на яку представником магазину було записано відеозапис з камери відео спостереження, яку було передано слідчому, а також диск, на який в подальшому було скопійовано запис, є недопустимими доказами, не заслуговують на увагу та спростовуються вищезазначеним.

Крім того, виходячи з засад змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбачених ст.22 КПК України, сторона захисту мала можливість надати свої докази, які б спростували докази сторони обвинувачення.

Доводи захисника ОСОБА_7 з приводу суперечності показів представника потерпілого ОСОБА_10 , а також зацікавленості працівників магазину, які були понятими при проведенні слідчих дій, є безпідставними.

Оскільки між подіями і допитом представника потерпілого та свідків у місцевому суді пройшов значний проміжок часу у суді, а також відмінності у суб`єктивному сприйнятті подій, що відбувались, це пояснює наявність розбіжностей свідчень у деталях, при цьому протирічь в отриманих свідченнях, які б поставили під сумнів достовірність показань, встановлено не було.

До того ж, показання зазначених осіб є детальними, послідовними та логічними щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, і повністю узгоджуються між собою, а також з матеріалами кримінального провадження.

При цьому, саме стороною захисту не було надано доказів, які б спростовували свідчення вказаних осіб.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апелянта про недопустимість доказів: протоколу огляду місця події, постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання, не заслуговують на увагу.

Посилання захисника на порушення під час досудового розслідування права ОСОБА_8 на захист, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі. Після набуття ОСОБА_8 статусу підозрюваної, їй було роз`яснено право на захист, та за її побажанням було забезпечено участь захисника.

Відтак, позицію обвинуваченої, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, який не відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, має на утриманні дитину-інваліда, існує на соціальну допомогу та пенсію; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, та дійшов правильного висновку про необхідність призначити їй покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4