Справа № 361/7569/15-к
Провадження № 1-кп/361/297/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4
- ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дімітрово Броварського району Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, інваліда ІІІ групи, розлученого, такого, що має неповнолітню дитину, не працює, жителя АДРЕСА_3 , не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Вранці 28.07.2015 ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за пропозицією останнього вступили в злочинну змову між собою, направлену на крадіжку металобрухту з літнього табору СТОВ «Плато», для чого близько 10 години того ж дня шляхом вільного доступу прибули на його територію, розташовану по вул. Комсомольській в с. Красилівка Броварського району Київської області. В період з 10 години до 12 години 28.07.2015 обвинувачені, переконавшись у відсутності навколо інших осіб, які б зашкодили реалізації протиправного умислу, діючи з корисливого мотиву, підготували до викрадення 138 кг. належного співзасновнику СТОВ «Плато» ОСОБА_9 металобрухту загальною вартістю 434 грн. 70 коп., під час слідування за автомобілем для перевезення викраденого були зупинені працівниками СТОВ «Плато», тобто не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті і описовій частині вироку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Показав, що зранку 28.07.2015 до нього прийшов приятель ОСОБА_5 , з яким вони планували, однак не змогли поїхати на рибалку через відсутність коштів на придбання пального для заправки автомобіля. Тоді ОСОБА_5 запропонував викрасти металобрухт з території закинутого літнього табору СТОВ «Плато» для його продажу і купівлі за виручені кошти бензину, на що він погодився. Близько 10 години того ж дня вони удвох вільно пройшли на неохоронювану територію літнього табору, що по АДРЕСА_1 , де, пересвідчившись у відсутності інших осіб, які б могли помітити їх незаконні дії, протягом приблизно двох годин збирали та складали в одному місці металеві банки і діжки з-під фарби, уламки арматури, дроти та інші вироби. Залишивши місце вчинення злочину з метою відшукання транспортного засобу для перевезення викраденого майна, він із ОСОБА_5 за територією літнього табору СТОВ «Плато» були затримані працівниками вказаного товариства, які викликали співробітників міліції. Про себе обвинувачений повідомив, що неофіційно працює, проживає зі співмешканкою ОСОБА_10 , опікується 63-річною матір`ю, яка є вдовою.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 вину в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою з ОСОБА_4 за обставин, викладених в обвинувальному акті і описовій частині вироку визнав повністю, повідомив, що саме він був ініціатором крадіжки, у вчиненому щиро розкаявся. Про себе ОСОБА_5 пояснив, що проживає з батьками, колишньою дружиною, сином ОСОБА_11 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття, та сином ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неофіційно працює, є інвалідом зору ІІІ групи.
Оскільки ОСОБА_5 і ОСОБА_4 повністю визнали свою вину за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та не оспорювали фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлено правильність розуміння ними змісту цих обставин і добровільність їх позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченим положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винних осіб, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.
Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, оскільки з причин, що не залежали від їх волі, останні не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, тому засуджує обвинувачених за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілого ОСОБА_9 , висловлену в письмовій заяві, який претензій матеріального і морального характеру до обвинувачених не має, в обранні виду і міри покарання покладається на розсуд суду, дані про винних осіб, що вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем проживання, на обліку лікарів психіатра й нарколога не перебувають, ОСОБА_5 був ініціатором вчинення злочину, є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні двох синів, один із яких не досяг повноліття.
Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинувачених суд визнає щире каяття, оскільки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 критично оцінюють свою протиправну поведінку і висловлюють готовність понести покарання за вчинене діяння. Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доцільним призначити кожній з винних осіб покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся, передбачені статтею 118 КПК України процесуальні витрати відсутні.
Речовий доказ - переданий потерпілому ОСОБА_9 на відповідальне зберігання металобрухт - необхідно залишити в розпорядженні власника.
Під час досудового розслідування і судового розгляду запобіжні заходи ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не обиралися, з урахуванням обставин вчиненого злочину і осіб винних суд не вбачає підстав для обрання таких заходів на період до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Звільнити засуджених від відбування призначеного покарання з випробуванням за правилами ст. 75 КК України, встановивши кожному іспитовий строк 1 (один) рік, у період якого зобов`язати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відповідно до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально - виконавчої інспекції.
Речовий доказ - переданий власнику ОСОБА_9 металобрухт - залишити в його розпорядженні.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1