Справа № 414/1632/14-к
Провадження № 11-кп/782/44/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

представника КВІ - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу прокурора Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 25.01.2016 року про відмову в задоволенні подання Рубіжанського КВІ про направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання призначеного вироком Кремінського районного суду Луганської області від 09.10.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кремінського районного суду від 09.10.2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням обов`язку не змінювати місце проживання без повідомлення кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися до органу кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію.

23.07.2015 року заступник начальника Рубіжанського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Луганській області ОСОБА_10 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області із поданням на підставі ч.2 ст.78 КК України, ст.539 КПК України про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання відповідно до вироку Кремінського районного суду від 09 жовтня 2014 року.

В обґрунтування подання вказав, що ОСОБА_6 , не зважаючи на постійну індивідуальну-профілактичну, виховну роботу з боку працівників Кремінського районного підрозділу Рубіжанського МВ КВІ з метою його виправлення, належних висновків не зробив, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення. Згідно вимог ст.166 ч.4 Кримінально-виконавчого кодексу України систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох або більш правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 25 січня 2016 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою направити засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання відповідно до вироку Кремінського районного суду від 09 жовтня 2014 року. Вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною, тому що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, як того вимагає ч.4 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності. КВІ звернулась до суду коли засуджений ОСОБА_6 вчинив 4 адміністративні правопорушення, однак він і далі вчиняє адміністративні правопорушення, не додержується правила поведінки в суспільстві, зухвало відноситься до судової влади на судові засідання з`являвся у нетверезому стані, а останнє слухання 25.01.2016 від сильного сп`яніння не міг відповідати на будь які запитання суду. Зазначає, що ОСОБА_6 вісім разів притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей не має, власного життя не має, живе за рахунок матері, відносно якої постійно вчинює насилля. Вважає, що у своєму рішенні про відмову в направленні ОСОБА_11 в установу виконання покарань суд не навів жодного обґрунтування тому, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства. Так відповідно до ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. І за таких підстав вважає виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, представника кримінально-виконавчої інспекції, який просив задовольнити подання, засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти доводів апеляції прокурора, обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_12 обов`язки, покладені на нього судом не порушував, а незадовільна поведінка засудженого у сім`ї, на думку суду, не є основним показником задоволення подання, а тому дійшов висновку, що вказане у поданні, а саме, систематичні правопорушення не свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається з особової справи засудженого ОСОБА_6 по прибутті 24.11.2014 до КВІ засуджений став на облік і йому під розписку роз`яснено порядок, умови відбування покарання та наслідки ухилення від його відбування, про свідчить його підписка (а.с.9, 11)

Однак, 02.03.2015 за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 03.03.2015 за ч. 2 ст. 178 КУпАП, 23.06.2015 за ч. 1 ст. 174-2 КУпАП та 30.06.2015 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_13 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, про що свідчать протоколи про скоєння адміністративних правопорушень та постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.34, 35, 38, 41).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, як того вимагає ч. 4 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про те, що у своєму рішенні про відмову в направленні ОСОБА_13 в установу виконання покарань суд не навів жодного обґрунтування тому, що виправлення ОСОБА_13 можливе без ізоляції його від суспільства, при тому, що відповідно до ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів про розгляд подання і з особистої справи засудженого, ОСОБА_12 вісім разів притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей не має, власного життя не має, живе за рахунок матері, відносно якої вчинює насилля.

Вищезазначені обставини справи суд першої інстанції залишив поза увагою та не дав їм належної оцінки, та виклав у судовому рішенні висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи і, що відповідно до ст.409 і ч.3 ст.407 КПК України є підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції та постановлення нової ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення подання.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 537, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 25.01.2016 року про відмову в задоволенні подання про направлення ОСОБА_6 для відбування покарання призначеного вироком Кремінського районного суду від 09.10.2014 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання заступника начальника Рубіжанського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Луганській області ОСОБА_10 про скасування звільнення від покарання з випробуванням, - задовольнити.

Направити засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання призначеного вироком Кремінського районного суду Луганської області від 09 жовтня 2014 року за ст.185 ч.3 КК України у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчої установі закритого типу.

Взяти засудженого ОСОБА_6 під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обчислювати з 05 травня 2016 року.

В строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати строк тримання під вартою з 30.07.2015 року по 22.09.2015 року та з 12.11.2015 року по 24.12.2015 року.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

На ухвалу можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ______________ ОСОБА_1

Судді: ______________О.В. Горощук., _____________В. ОСОБА_14