АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1203/16 Справа № 205/1957/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року, яким:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, одруженого, маючого малолітню дитину 2013 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК до 2 років обмеження волі.

Вироком суду встановлено що ОСОБА_9 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2011 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 20 жовтня 2010 року, на користь матері дитини ОСОБА_7 ..
Будучи обізнаним про рішення суду, ОСОБА_9 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, починаючи з 01 серпня 2011 року виплат аліментів не здійснював, на попередження державного виконавця не реагував, іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в результаті чого у нього станом на 03 лютого 2016 року утворилась заборгованість з виплати аліментів у розмірі 58 місяців 2 дні, що в грошовому вираженні склало 46 721, 21 гривень.
Не погодившись з вироком суду першої інстанції,обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року, та призначити більш м`яке покарання, передбачене ст. 164 Кримінального кодексу України, а саме штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що суд 1-ї інстанції не прийняв до уваги те, що він має неповнолітню дитину від другого шлюбу, його жінка вагітна, він раніше не судимий, позитивно характеризується та стан його здоров`я.
В суді апеляційної інстанції змінив свої вимоги та просив звільнити його від призначеного покарання з іспитовим стром.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити змінивши вирок суду, потерпілу та прокурора ОСОБА_6 , які вважали за необхідне задовольнити апеляційну та звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання з іспитовим строком, вивчивши матеріали кримінального провадження і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляційній скарзі, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч.1 ст.164 КК України обвинуваченим в поданій ним апеляційній скарзі не оскаржуються і у відповідності до ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляції обвинуваченого що суд першої інстанції проігнорував наявні по справі факти та докази, що мають істотне значення при вирішення даної справи, та те що призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведене судова колегія прийшла до висновку, що судом 1-ї інстанції, всупереч вимогам ст.65 КК України, призначено покарання яке є несправедливим та невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України підставою для зміни вироку суду 1-ї інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою провину визнав повністю, крім того у вироку зазначено, що ОСОБА_9 позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, переніс наслідки важкої черепно-мозкової травми, але суд не прийняв ці обставини як пом`якшуючи покарання, крім того вказав, що вони відсутні взагалі, що на думку судової колегії є невірним.

Судова колегія беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_9 свою провину визнав повністю, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину та вагітну жінку, раніше не судимий, переніс наслідки важкої черепно-мозкової травми, вважає за необхідне вирок суду 1-ї інстанції, в частині призначеного покарання, змінити і відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання з іспитовим строком, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України. На думку судової колегії таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року відносно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки:
- не виїжджати за межи України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді