Дата документу Справа № 316/1208/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/856/16
Єдиний унікальний № 316/1208/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первоуральськ Свердловської області, громадянина України, мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 11.06.2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного за вироком покарання;

в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі прокурор у провадженні посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначає, що суд не надав уваги тому, що ОСОБА_7 чотири рази без поважних причини не з`явився на реєстрацію, що на підставі приписів ч. 2 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 166 КПК України, має наслідком направлення останнього для відбування призначеного покарання.

Тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати відносно ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити останнього для відбування призначеного покарання.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні подання Енергодарського МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування відносно ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до суду надійшло подання Енергодарського МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування відносно ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання, яке було обґрунтовано наступним.

Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 червня 2015 року ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

16.07.2015 року вирок отримано інспекцією до виконання та заведено особову справу на засудженого.

21.07.2015 року ОСОБА_7 роз`яснено порядок виконання вирок та обов`язків, покладених на нього судом. В цей же день винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію до КВІ 1, 2, 3 вівторок кожного місяця.

Але засуджений неодноразово не з`являвся до КВІ, а саме: 01.12.2015 року, 12.01.2016 року, 02.02.2016 року та 16.02.2016 року, у зв`язку з цим до ОСОБА_7 було застосовано застереження у виді письмових попереджень.

30.02.2016 року ОСОБА_7 збільшено дні явок на реєстрацію 1, 2, 3, 4 вівторок кожного місця, але останній продовжуючи ухилятися від покладених на нього обов`язків, також не з`являється до КВІ.

З огляду на це, КВІ просила скасувати відносно ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити до місць позбавлення волі.

Приймаючи рішення за поданням суд мотивував свої висновки наступним.

Всупереч абзацу 1 частини 3 статті 163 КВК України , в матеріалах подання відсутні дані, які б свідчили про застосування до засудженого приводу, тобто підтверджували б факт злісного ухилення від виконання останнім обов`язку неприбуття до КВІ.

Відносно ОСОБА_7 встановлено дні явок на реєстрацію до КВІ 1, 2, 3 вівторок кожного місяця. Згідно подання, ОСОБА_7 не з`явився до КВІ 01.12.2015 р., 12.01.2016 р., 02.02.2016 р. та 16.02.2016 р. Водночас в матеріалах особової справи наявні письмові пояснення ОСОБА_7 від 02.12.2015 р., 14.01.2016 р., 03.02.2016 р. та 17.02.2016 р. щодо його неявок у призначені дні. Крім того, в період, який інкримінується засудженому, як ухилення від явки, з засудженим проведено бесіди 08.12.2015 р., 05.01.2016 р., 23.02.2016 р., що свідчить про те, що останній з`являвся до КВІ і у призначені для явок дні.

Також, в матеріалах особової справи містяться дані про те, що ОСОБА_7 за випробувальний період до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, працює, зауважень по роботі немає, згідно характеристики з місця проживання скарги на останнього не надходили.

За таких обставин, суд відмовив у задоволенні подання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 166 КВК України, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, може прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 під час іспитового строку 01.12.2015 р., 12.01.2016 р., 02.02.2016 р. та 16.02.2016 р. не з`являвся до КВІ на реєстрацію, однак в матеріалах особової справи наявні письмові пояснення ОСОБА_7 від 02.12.2015 р., 14.01.2016 р., 03.02.2016 р. та 17.02.2016 р. щодо його неявок у призначені дні. До того ж, матеріали провадження містять дані про те, що з засудженим проводилися бесіди 08.12.2015 р., 05.01.2016 р., 23.02.2016 р.

Проаналізувавши суть та причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_7 вироком суду та вивчивши дані про його особу, який не вчиняв правопорушень, які б потягли за собою адміністративні стягнення, має постійне місце проживання, за встановлений випробувальний термін не з`являвся до КВІ на реєстрацію лише періодично (4 рази), і тому колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність достатніх підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 та обґрунтовано відмовив у задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ініціатором на час розгляду подання, в достатньому обсязі не доведено наявність підстав для скасування відносно засудженого ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому не вбачає вагомих підстав для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Поряд із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 , виконує обов`язків, покладені на нього судом, за випробувальний період до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має законне джерело доходу, працює, зауважень по роботі не має, згідно характеристики з місця проживання скарги на останнього не надходили, а неявку на реєстрацію письмово пояснив поважними причинами, на наступний день після встановленої КВІ дати для реєстрації, що на думку колегії суддів, свідчить про його бажання стати на шлях виправлення,

Отже, достатніх підстав для скасування ухвали суду, на думку колегії суддів, з врахуванням доводів апеляційної скарги, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4