ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6018/16-к
провадження № 1-кп/753/421/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" квітня 2016 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0011243 від 16.12.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Шевченково Броварського району Київської області, з неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , 2002 року народження та доньку ОСОБА_5 , 2005 року народження, працює водієм-експедитором в ТОВ «Тропік», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 18.03.2009 Оболонським районним судом м. Києва за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, 13.03.2013 згідно рішення Білоцерківського міського суду Київської області звільнений умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 19 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
30 листопада 2015 року приблизно о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Вербицького в м. Києві, в порушення вимог п. 18.1 ПДР, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Так, ОСОБА_3 , керуючи вказаним автомобілем, рухаючись зі швидкістю приблизно 40 км/год. проїзною частиною вул. Вербицького, зі сторони вул. Декабристів в напрямку вул. Тростянецької, під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований неподалік житлового будинку № 8 по вул. Вербицького в м. Києві, який позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, проявив неуважність, а саме не переконався, що на даному пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а також несвоєчасно зреагував на пішохода, який маючи перевагу в русі здійснював перехід зазначеної проїзної частини безпосередньо по розмітці нерегульованого пішохідного переходу (з права наліво, відповідно траєкторії руху автомобіля), який існував для нього як небезпека, внаслідок цього скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , в результаті чого останньому заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися у вигляді закритої травми таза: перелом дна лівої вертлюгової западини, переломи заднього краю та переднього краю вертлюгової западини зі зміщенням уламків, переломи лонної та сідничної кісток зліва.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим повністю та суду показав, що 30 листопада 2015 року приблизно о 18 год. 10 хв. він рухався на своєму автомобілі «Рено» по вул. Вербицького, приблизно зі швидкістю 40 км/год. Ішов дощ, дорога була мокрою і права сторона дороги не освітлювалась, під`їжджаючи до перехрестя він зменшив швидкість, але його осліпило світло фар автомобіля, який рухався назустріч, і в цей час він побачив перед своїм автомобілем потерпілого, відразу почав гальмувати та повернув кермо вправо, однак наїзду уникнути не вдалося. Вийшов з автомобіля, викликав швидку і поліцію, і до їх приїзду нікуди не відходив. Станом здоров`я потерпілого цікавився, відвідував у лікарні, а також відшкодував 5 000 гривень на лікування. Цивільний позов потерпілого визнав повністю, також визнав позов прокурора в інтересах медичної установи.

Обвинувачений просив суд його суворо не карати та не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки це єдине джерело доходу його родини.

Показання обвинуваченого є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_8 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Таким чином, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості та кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття. З урахуванням часткового відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілому ОСОБА_8 , що останній підтвердив в судовому засіданні, а також відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає часткове добровільне відшкодування завданого збитку обставиною, яка пом`якшує покарання.

Також, за встановлених в судовому засіданні обставин особистий виклик швидкої допомоги та подальші відвідування в лікувальній установі, керуючись п. 2-1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судо не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до злочину невеликої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 не вперше притягується до кримінальної відповідальності (а. 55-63), працює, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а. 52,53), позитивно характеризується за місцем роботи (а.54), одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей (а. 49-51).

З урахуванням наведеного, наслідків вчиненого злочину, суд призначає ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі. Крім цього, враховуючи встановлені в суді обставини, а саме те, що обвинувачений працює водієм-експедитором, іншої професії та джерела доходу не має, альтернативних приписів санкції ч. 1 ст. 286 КК України, суд вважає за можливе не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, згідно з приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 вимог вказаної статті, суд, враховує те, що обвинуваченим вчинено злочин з необережності, що безумовно впливає на тяжкість вчиненого; дані про особу винного має постійне місце проживання (а.48), зайнятий суспільно-корисною працею, на утриманні має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , 2002 року народження та доньку ОСОБА_9 , 2005 року народження (а. 50,51). Наведені обставини, на думку суду, дозволяють дійти висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням. Саме таке покарання, суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Питання заявленого та підтриманого потерпілим ОСОБА_8 та прокурором в інтересах лікарні цивільного позову, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, визнаний обвинуваченим, обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди в сумі 248 040 грн., яка полягає у моральних стражданнях, суд виходить з наступного.

Так, за змістом п.п. 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, стан здоров`я позивача і ступінь вини відповідача у заподіянні шкоди, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

З урахуванням призначеного покарання, даних про особу обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Також, суд вважає за необхідне, керуючись ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, які складаються з розміру витрат на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги вартість лікування в сумі 14 479 грн. 20 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 768 гривень на користь держави.

Речові докази: автомобіль марки RENAULT Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_3 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: