Єдиний унікальний номер справи 185/3597/15-к
Провадження № 1-кс/185/390/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2015 року м.Павлоград Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування ,-

В С Т А Н О В И В :

Поданою до суду скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування ОСОБА_5 , діючи в інтересах громадянина Великобританії ОСОБА_4 , оскаржує невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, про яке останнім було повідомлено 02 грудня 2014 року.

Для розгляду скарги в судові засідання, призначені на 30 березня 2015 року, 08 квітня 2015 року, 10 квітня 2015 року представник заявника, або сам заявник особисто не з`явились.

Через канцелярію суду 07 квітня 2015 року, було подано заяву за підписом представника скаржника, в якій останній просить розглянути скаргу на бездіяльність органу досудового розслідування без участі скаржника в зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання.

Вивчивши зміст скарги, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, вислухавши думку прокурора, який приймав участь при розгляді скарги, приходжу до наступного висновку.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб, до числа яких входить і заявник ОСОБА_4 на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність посадової особи правоохоронного органу, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Як вбачається з вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя за наявності відповідних заяви та підстав, може поновити строк подання скарги, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.

З точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, доводи наведені заявником з приводу обґрунтування поважності причин пропуску строку є належними підставами для поновлення строку подання скарги.

Даючи оцінку вимогам ОСОБА_4 викладеним в скарзі щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, приходжу до наступного висновку.

Як встановлено розглядом скарги, 02 грудня 2014 року, представником ОСОБА_4 було подано повідомлення про наявність ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України до Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві.

Згідно відповіді Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві вих. №53/П 2803 від 11 грудня 2014 року, матеріали щодо повідомлення від ОСОБА_4 про наявність ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України передано до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

11 березня 2015 року за вих№3984 представника заявника повідомлено Павлоградським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про невставнолення даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.

Слідчому судді надано матеріали ЖЄО №13567 від 19 грудня 2014 року для огляду в судовому засіданні.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно частини 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 60 КПК України заявником є фізична чи юридична особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженому розпочати досудове розслідування і йому надано право отримати від органу, до якого він подав заяву, щодо підтвердження її прийняття та реєстрацію. Положеннями ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Відповідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілих, заявником чи виявлені з іншого джерела.

При цьому, слідчим суддею приймається до уваги правова позиція, викладена у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, наданими слідчому судді матеріалами ЖЄО №13567 від 19 грудня 2014 року, встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до правоохоронного органу із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, склад якого на його думку є в діях гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_8 .

Не вдаючись до аналізу правильності кваліфікації інкримінованого вищевказаним особам кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, вважаю за необхідне зазначити, що правоохоронним органом не було вчинено дій, які б були спрямовані на встановлення правильних анкетних даних, адреси проживання та інших відомостей щодо гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_8 з метою вирішення питання територіальної підслідності, причетності зазначених осіб до вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, що можуть мати значення у кримінальному провадженні.

Зазначене є очевидним порушенням прав заявника, які мають бути відновлені.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.306,307 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_4 процесуальний строк для звернення зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування.

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування задовольнити.

Зобов`язати Начальника слідчого відділу Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровські області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості викладені в заяві ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Копію ухвали направити Начальнику слідчого відділу Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровські області, Павлоградському міжрайонному прокурору Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1