Справа № 522/7461/16-к
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2016 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Південного регіону України полковника юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст368 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського райсуду м.Одеси надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст368 КК України, про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти у сумі 1999478 гривень, внесені в якості застави за ОСОБА_5 11 травня 2016 року у відділені АТ «Райфайзен Банк Аваль» на рахунок Державної Казначейської Служби України №5435.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на наступне:

Військовою прокуратурою Південного регіону України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000026 внесеного до ЄРДР 08 лютого 2016 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 в один із днів лютого 2016 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими на цей час службовими особами, які займають відповідальне становище, - працівниками прокуратури Одеської області, висловив прохання ОСОБА_6 як підозрюваній у кримінальному провадженні № 0000100 від 21.10.2015 надати через нього, ОСОБА_5 , службовим особам прокуратури Одеської області неправомірну вигоду у розмірі 45000 доларів США за вчинення цими особами в інтересах ОСОБА_6 , дій з використанням наданої їм влади та службового становища - прийняття процесуальних рішень про закриття вказаного кримінального провадження та повернення ОСОБА_6 вилучених під час його розслідування речей і документів, після чого 22 квітня 2016 року, близько 13 години, на території Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМИ України» за адресою: м Одеса, Французький бульвар, 49/51, в автомобілі Infinity FX35, державний номер НОМЕР_1 , а також 26 квітня 2016 року, близько 13 години ЗО хвилин, на території Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМИ України» за адресою: м Одеса, Французький бульвар, 49/51, в автомобілі Infinity FX35, державний номер НОМЕР_1 , у два прийоми одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у виді грошових коштів у сумі 39800 доларів США та 6000 гривень, а також 5000 доларів США, відповідно, за вчинення службовим особам прокуратури Одеської області в інтересах ОСОБА_6 дій з використанням наданої їм влади та службового становища - прийняття процесуальних рішень про закриття кримінального провадження № 0000100 від 21.10.2015 та повернення ОСОБА_6 вилучених під час його розслідування речей і документів.

26 квітня 2016 року, близько 13 години 30 хвилин, на території Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМИ України» за адресою: м Одеса, Французький бульвар, 49/51, в автомобілі в автомобілі Infinity FX35, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_7 одержав другу частину неправомірної вигоди у виді грошових коштів у розмірі 5000 доларів США.

Безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_5 затримано, під час обшуку зазначеного автомобіля виявлено і вилучено предмет неправомірної вигоди.

27.04.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.З ст. 368 КК України.

Крім того, 28 квітня 2016року Приморським районним судом м.Одеси відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із можливостю внесення застави у розмірі 1999478 гривень.

11 травня 2016року у відділені АТ «Райфайзен Банк Аваль» ОСОБА_8 , яка приходиться дружиною ОСОБА_5 , було внесена застава за ОСОБА_5 та перераховано грошові кошти у визначеному судом розмірі на рахунок Державного Казначейської Служби України №5435.

Враховуючи викладене, а також характер злочинних дій ОСОБА_5 , є підстави вважати, що грошові кошти, внесені ОСОБА_8 11 травня 2016 року в якості застави за ОСОБА_5 отримані злочинним шляхом, а тому є необхідність в накладенні арешту на ці грошові кошти.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про накладення арешту, посилаючись на те, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, так як ОСОБА_5 не є посадовою особою, йому повідомлено про підозру у пособництві у скоєнні посадового злочину, проте нікому з посадових осіб повідомлення про підозру не було пред`явлено. У ОСОБА_5 було вилучено 5 000 $ та 10 тис. грн., тому відомості про отримання хабаря ОСОБА_5 у розмірі 45 000 $ не підтверджується матеріалами клопотання прокурора. Ніяких взаємовідносин ОСОБА_5 з слідчим та процесуальним керівником - органом досудового слідства не встановлено. Грошові кошти у сумі 1999478 гривень, внесені в якості застави за ОСОБА_5 11 травня 2016 року у відділені АТ «Райфайзен Банк Аваль» на рахунок Державної Казначейської Служби України №5435 не належать підозрюваному ОСОБА_5 , данні грошові кошти були внесені його дружиною ОСОБА_8 , яка по справі ні є підозрюваною, грошові кошти які внесені в якості застави належать приватному підприємцю ОСОБА_9 , що підтверджується розпискою, також, КПК України встановлений спеціальний порядок звернення стягнення на предмет застави, що взагалі унеможливлює накладення арешту на заставу.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий судця приходить до висновку, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судці або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально- правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно зі ст.173 ч.2 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно до ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно до ч.2 ст.171 КПК України до клопотання про арешт майна слідчий зобов`язаний додати оригінали або копії документів (докази) в обґрунтування доводів клопотання.

Згідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є лише фактичні данні отриманні в передбаченому порядку, а джерелом доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Такий доказ, як суб`єктивна думка або припущення слідчого, прокурора кримінально-процесуальним кодексом України не передбачена.

Прокурор не надав суду жодного доказу який би підтверджував, що грошові кошти у сумі 1999478 гривень, внесені в якості застави за ОСОБА_5 11 травня 2016 року у відділені АТ «Райфайзен Банк Аваль» на рахунок Державної Казначейської Служби України №5435 належать підозрюваному ОСОБА_5 .

Прокурор, окрім своїх припущень та міркувань, які виклав у клопотанні не надав суду жодного доказу того, що грошові кошти у сумі 1999478 гривень, внесені в якості застави за ОСОБА_5 11 травня 2016 року у відділені АТ «Райфайзен Банк Аваль» на рахунок Державної Казначейської Служби України №5435 здобути злочинним шляхом.

Згідно квитанції, грошові кошти у сумі 1999478 гривень, внесені в якості застави за ОСОБА_5 11 травня 2016 року у відділені АТ «Райфайзен Банк Аваль» на рахунок Державної Казначейської Служби України № НОМЕР_2 , внесені ОСОБА_8 , яка по даному кримінальному проваджені не є підозрюваною, обвинуваченню, та особою яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Згідно до Розписки, ОСОБА_8 08.05.2016 року, отримала в борг грошові кошти в сумі 2000000(два мільйона) гривень, від ОСОБА_9 , для внесення суми застави, за її чоловіка ОСОБА_5 .

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_9 є Фізична Особа-Підприємець.

Згідно довідки про доходи за останній звітний період, наданої Державною Фіскальною Службою України ГУ ДФС В Одеській області, обсяг доходу за звітний період 2015року, становить 16000000(шістнадцять мільйонів) гривень.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначає, що суд не має повноважень накладати арешт на майно особи яка не є підозрюваною.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Приймаючи до уваги той факт, що, слідчим не доведено правових підстав, у зв`язку з якими потрібно накласти вищезазначений арешт, не доведено необхідність його застосування, та не надано належного доказового підтвердження, на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для арешту вищезазначеного майна.

Крім того, судом також враховуються положення кримінального процесуального законодавства, а саме ст.170 ч.1, 3 КПК України, відповідно до якого арешт майна - є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає в тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. А також те, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

При вирішенні питання про задоволення чи відмову в задоволенні клопотання слідчий суддя враховує, що згідно ст.. 167 ч.2, 170 КПК України арешт може бути накладений лише на те майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Проте, прокурором ані в поданому клопотанні, ані в судовому засіданні в ході його розгляду не доведено, що вищезазначений рахунок, підпадає під вимоги ст.ст.167, 170 КПК України, що свідчить про відсутність правової підстави для задоволення клопотання стосовно накладення даного арешту.

Слідчим суддею враховується, що згідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, застоводавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Таким чином, законодавцем чітко визначений порядок звернення застави в дохід держави, та накладення арешту на грошові кошти внесені в якості застави унеможливлює в майбутньому його виконання, в зв`язку з чим є незаконним.

Крім того, слідчим суддею також враховується можливість настання наслідків, розумність та співрозмірність необхідності накладення такого арешту, а саме враховується розумний баланс між забезпеченням інтересів, задля яких застосовується арешт майна, з метою сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення та притягнення винних до відповідальності, а також забезпеченням інших інтересів.

Також, враховуються вимоги ст.132 ч.3 КПК України, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора.

Таким чином, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали поданого клопотання, приймаючи до уваги необхідність всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження; враховуючи недоведеність прокурором необхідності вищезазначеного арешту, відсутність належних обґрунтованих правових підстав для задоволення клопотання, передбачених ст.ст.167,170 КПК України; враховуючи наслідки накладення такого арешту майна, що призведе до порушення прав і інтересів інших осіб, що в послідуючому може призвести до невиправних наслідків; враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність необхідності накладення вищезазначеного арешту, тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти у сумі 1999478 гривень, внесені в якості застави за ОСОБА_5 11 травня 2016 року у відділені АТ «Райфайзен Банк Аваль» на рахунок Державної Казначейської Служби України №5435 - відмовити.

Ухвала слідчого судді про скасування арешту підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

30.05.2016