Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/601/16 Головуючий суддя у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0012171 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Філенкове Чутівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 16.06.1993 року Військовим судом Черкаського гарнізону за ч. 3 ст. 140 КК України до 2 років 6 місяців дисциплінарного батальйону;

- 20.04.1995 року Військовим судом Черкаського гарнізону за ч. 3 ст. 140 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 12.05.2000 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 17.03.2003 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3, 4 ст. 185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 09.06.2009 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 10.12.2009 року Богодуховським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 10.08.2012 року умовно достроково, не відбута частина покарання 8 місяців 23 дні,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 2 КК України та призначено покарання:

-за ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-за ст. 187 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності.

Також, стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 491 грн. 04 коп. судових витрат.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно; відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, за таких обставин:

24.11.2015 року приблизно о 21:00 годині ОСОБА_8 та його співмешканка ОСОБА_9 йшли додому по вул. Світлогірській в м. Кіровограді. В цей час, між ними виникла сварка з приводу побутових проблем. Під час сварки ОСОБА_8 , скинув з руки ОСОБА_9 , належну їй жіночу сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 600 гривень та мобільний телефон "Samsung Galaxy III Duos", яка впала на землю.

В цей час, у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на повторне, відкрите викрадення майна належне ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи, що його дії помічені потерпілою, ОСОБА_8 повторно, відкрито викрав сумку, яка лежала на землі неподалік від нього та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

В подальшому, ОСОБА_8 прийшов до ломбарду «Гроші Тут», який розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. В. Перспективна, 22/5, де збув, належний ОСОБА_9 , мобільний телефон "Samsung Galaxy III Duos", вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 19 від 06.02.2016 року складає 3149 гривень, виручені кошти ОСОБА_8 , витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 3749 гривень.

Крім того 11.12.2015 року о 07:30 годині, ОСОБА_8 , прийшов до колишнього місця проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить потерпілій ОСОБА_9 . Переконавшись в тому, що в домоволодінні нікого не має, маючи комплект ключів до хвіртки та вхідних дверей, проник до приміщення.

В подальшому діючи умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав матеріальні цінності, які знаходились в приміщенні даного домоволодіння та належні ОСОБА_9 , а саме телевізор марки «Samsung TV 20 LW 20M22CPX», придбаний 13.12.2007 року, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 1 від 13.01.2016 року складає 400 гривень, монітор марки «Philips Led Monitor 21,5», вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 1 від 13.01.2016 року, - складає 2000 гривень, системний блок марки ASUS, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 1 від 13.01.2016 року, - складає 3525 гривень.

Після чого, цього ж дня о 08:59 годині, ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний умисел, викрадені речі збув до ломбарду «Гроші тут», який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , а виручені кошти витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5925 гривень.

Крім того, з 19.12.2015 року, ОСОБА_8 , винаймав за усною домовленістю з ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_5 , в якій проживав до 22.12.2015 року. 22.12.2015 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав матеріальні цінності, які знаходились в приміщенні вказаної квартири та належні ОСОБА_11 , а саме пилосос марки «LG VK69162N», придбаний 20.10.2014 року, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 20 від 09.02.2016 року, - складає 1200 гривень, електричний камін «Sinbo SFH-3323», придбаний 15.09.2014 року, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 20 від 09.02.2016 року, - складає 901 гривня, телевізор "Toshiba 14LCR 17", придбаний 10.03.2009 року, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 20 від 09.02.2016 року, - складає 650 гривень, Wi-Fi роутер TP-link, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 20 від 09.02.2016 року, - складає 200 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2951 гривня.

Крім того, 28.12.2015 року приблизно о 16.00 год. ОСОБА_8 , перебував в квартирі АДРЕСА_6 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_12 . Перебуваючи у вказаному домоволодінні, у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, тримаючи в руці предмет схожий на ніж, підставив його до шиї ОСОБА_13 та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, наказав віддати йому, наявні у неї, грошові кошти. Сприймаючи дії ОСОБА_8 , як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, потерпіла ОСОБА_13 , виконала вимогу ОСОБА_8 , та передала останньому грошові кошти в сумі 1000 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення, зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд.

Свої доводи обґрунтовує тим, що докази на які посилався суд першої інстанції визнаючи його винним в інкримінованих злочинах, не доводять його вини у їх вчиненні, кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 186, 187 КК України він не вчиняв; показання потерпілих та свідків не доводять його вини, а висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що докази у кримінальному провадженні судом оцінені поверхово, однобічно, оскільки в основу вироку покладено одні докази, проте не оцінені інші докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого та в його інтересах захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, як фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 2 КК України ніким з учасників процесу, а також самим обвинуваченим апеляції не заперечується, судовий розгляд за даним обвинуваченням відбувався відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно ст. 394, 404 КПК України,в цій частині, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 185 ч. 2 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає, обвинувачений згоден з кваліфікацією його дій судом першої інстанції.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги, а дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, як скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно.
Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 186 ч. 2 КК України визнав частково, а за кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 187 ч. 2 КК України не визнав та пояснив наступне.

24.11.2015 року о 21 годині спільно із ОСОБА_9 поверталися від друзів, з якими відпочивали. Між ним та ОСОБА_9 виникла сварка з побутових проблем. Вони зупинилися і почали з`ясовувати стосунки. Вході сварки, жіноча сумка, яка висіла на плечі ОСОБА_9 впала на землю. При цьому, він не застосовував будь-якого насильства відносно ОСОБА_9 . Після того, як сварка припинилася, він підняв сумку, в якій лежали 600 грн., належні йому, мобільний телефон ОСОБА_9 та її особисті речі та пішов. В подальшому, мобільний телефон заклав до ломбарду, а сумку кинув біля хвіртки у дворі домоволодіння ОСОБА_9 . Мобільний телефон мав намір викупити та повернути ОСОБА_9 однак, цього не зробив.

11.12.2015 року приблизно о 7 год. 30 хв. приїхав до будинку потерпілої ОСОБА_9 , з якою тривалий час проживав спільно, щоб забрати свої особисті речі. Складаючи свої речі, вирішив заволодіти майном, яке належить потерпілій. Для цього, забрав телевізор "Samsung", монітор "Philips" та системний блок марки "ASUS", які здав до ломбарду приблизно за суму 3000 грн.

Також, оскільки не мав власного житла, вирішив винайняти його у інших осіб. Домовившись із ОСОБА_11 про найм квартири АДРЕСА_5 за 180 грн. на добу, деякий час там проживав. В подальшому, 22.12.2015 року вирішив заволодіти майном, яке знаходилося в квартирі, заволодівши пилососом "LG", електричним каміном "Sinbo", телевізором "Toshiba", та Wi-Fi роутером TP-link, залишив квартиру. Викрадене майно здав до ломбарду.

28.12.2015 року грав із знайомими в карти на гроші. Вказує, що потерпіла його оговорює, переплутавши з іншою особою. Пояснення свідка є неправдивими. На досудовому слідстві показання, в яких визнавав вину, давав під погрозою застосування фізичного насильства.

Колегія суддів розцінює позицію обвинуваченого, щодо частково визнання вини у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та невизнання вини у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, як спосіб уникнення відповідальності за вчинені злочини, та вважає, що вина останнього у вчиненні даних злочинах повністю підтверджується зібраними доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції.

По епізоду 24.11.2015 року відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , згідно яких вона 24.11.2015 року спільно з обвинуваченим відпочивали у друзів. Після того, як пішли додому, між нею та ОСОБА_8 виникла сварка. В ході сварки обвинувачений відкинув в сторону сумку, яка впала на землю. Після сварки, обвинувачений штовхнув у спину потерпілу, підняв сумку та побіг в іншу сторону. Потерпіла кричала, щоб він залишив сумку, однак, обвинувачений не відреагував на ці слова. В подальшому, знайшла сумку у себе в дворі біля хвіртки.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив в судовому засіданні районного суду, що 24.11.2015 року до нього прийшов ОСОБА_8 з ОСОБА_9 . Спільно вони сиділи та спілкувалися. Увечері, ОСОБА_8 вирішив йти додому, однак, ОСОБА_9 бажала ще залишитися. ОСОБА_8 пішов сам, потім повернувся за ОСОБА_9 та вони разом пішли додому. Через деякий час, до свідка прийшов син ОСОБА_9 - ОСОБА_15 та спитав, чи не має у нього ОСОБА_8 і повідомив, що останній заволодів сумкою ОСОБА_9

- висновком експерта № 19 від 06.02.2016 року, згідно якого визначено вартість мобільного телефону Samsung I9300i Galaxy S III Duos 16 Gb в сумі 3149 грн. (т. 2 а.п. 34);

- довідкою з ломбарду "Гроші тут" від 06.01.2015 року згідно якої 25.11.2015 року ОСОБА_8 в ломбард здав мобільний телефон Samsung I9300i Galaxy S III Duos 16 Gb (т. 2 а.п. 35);

По епізоду 28.12.2015 року - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила в судовому засіданні районного суду, що 28.12.2015 року приблизно о 15 год. 30 хв. до неї в гості прийшов ОСОБА_8 . Деякий час, сиділи на кухні та пили чай. Потім зайшли до кімнати та дивилися передачу "Жди меня". Колісник підвівся, підійшов до потерпілої та приставивши до горла предмет, який вона сприйняла як ніж, почав вимагати гроші. Розуміючи дії обвинуваченого, як реальну загрозу для життя, потерпіла, вказала на гаманець, який лежав на столі та в якому було близько 1000 грн. Обвинувачений дістав із карману липку стрічку і сказав, що зв`яже потерпілу. Після цих слів, потерпіла почала кричати, у зв`язку з чим, обвинувачений залишив будинок. Стверджує, що добре знає обвинуваченого, який неодноразово працював у неї по господарству, працював з її сином, знає як його звати, а тому не могла помилитися в особі обвинуваченого. В той день обвинувачений був одягнутий в куртку з капюшоном.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила суду першої інстанції, що взимку, на передодні Нового року, точну дату не може пригадати, йшла з магазину "АТБ" додому. Проходячи повз домоволодіння ОСОБА_13 побачила обвинуваченого, який стояв на ганку та палив цигарку. Вона з ним привіталася та пішла далі до себе додому. Приблизно через 30 хвилин до неї прибігла потерпіла ОСОБА_13 та повідомила, що її пограбував ОСОБА_17 . Зазначає, що неодноразово бачила обвинуваченого у потерпілої і знає, що його звати " ОСОБА_17 ". На досудовому розслідуванні, в приміщенні МВ Кіровоградського МВ, їй надавалися фотографії різних осіб, серед яких вона впізнала обвинуваченого.

- протоколом огляду місця події від 28.12.2015 року в ході якого було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_6 де було скоєно напад на ОСОБА_13 та вилучено сліди рук (т. 1 а.п. 43-46);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.12.2015 року з участю ОСОБА_13 згідно якого потерпіла впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка 28.12.2015 року здійснила на неї напад та заволодів 1000 грн. (т. 1 а.п. 73-76);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.12.2015 року з участю ОСОБА_16 , згідно якого свідок впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка перебувала у дворі ОСОБА_13 (т. 1 а.п. 77-79).

Проаналізувавши зазначені докази, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 2 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст. 186 ч. 2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та за ст. 187 ч. 1 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, і у цьому немає жодного сумніву, оскільки такий висновок ґрунтується на належних, достовірних, допустимих і достатніх доказах, зібраних у справі та вірно оцінених судом.
По епізоду відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 24.11.2015 року, обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується з обставинами вчиненого правопорушення, зазначаючи, що він не застосовував будь-яке фізичне насильство і мав намір повернути викрадений телефон. Однак, дані пояснення жодним чином не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки його дії не кваліфікуються за ознакою "поєднаний з насильством". Крім того, викрадене майно обвинувачений здав до ломбарду, а не повернув ОСОБА_9 , з метою отримати за це кошти, що спростовує покази обвинуваченого в частині відсутності умислу на викрадення майна.

Крім того, обвинувачений повністю заперечує свою причетність до скоєння нападу на потерпілу ОСОБА_13 28.12.2015 року, зазначаючи, що в цей час він перебував в іншому місці та грав у карти. Однак, будь-які докази на підтвердження своєї позиції, чи посилання на них, суду апеляційної інстанції надано не було, в апеляційній скарзі не зазначено. Натомість, показання потерпілої є послідовні, логічні узгоджуються з показами свідка ОСОБА_16 . Зокрема, потерпіла зазначила, що в той період, коли ОСОБА_8 перебував у неї вдома, він виходив на вулицю покурити. Свідок ОСОБА_16 зазначила суду, що бачила обвинуваченого, коли він курив на подвір`ї потерпілої. І потерпіла, і свідок знайомі з обвинуваченим, добре знають його в обличчя та по імені. Даний факт, на переконання колегії суддів, виключає можливість того, що потерпіла та свідок помилилися в особі обвинуваченого. Як зазначив обвинувачений, між ним, ОСОБА_13 та ОСОБА_18 склалися досить нормальні стосунки, оскільки він неодноразово працював у них, що виключає мотиви оговорювати обвинуваченого. Таку позицію обвинуваченого колегія суддів розцінює, як намагання уникнути від кримінальної відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Не може бути підставою для скасування вироку суду, як зазначає обвинувачений в апеляційній скарзі, те, що в суді першої інстанції не було допитав свідків, що можуть вказати про його непричетність до скоєних злочинів, адже ні обвинувачений ОСОБА_8 в присутності захисника не захисник в суді першої інстанції не заявляв клопотання про допит вказаних свідків, не назвав конкретні прізвища свідків обвинувачений і в суді апеляційної інстанції. Крім того, учасники процесу в суді першої інстанції не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, що передбачено ст. 363 КПК України.

Доводи обвинуваченого про те, що докази у кримінальному провадженні судом оцінені поверхово та однобічно, а висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджують його вини у інкримінованих йому злочинах є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним. Вищевказані докази зібрані, досліджені та оцінені органами досудового розслідування і судом першої інстанції з дотриманням вимог, передбачених ст. 84-94 КПК України, є належними, допустимими, об`єктивними, логічними, взаємоузгодженими між собою та сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не викликають.

Крім того, статтею 415 КПК України встановлено чіткий перелік обставин, які можуть бути підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, обвинувачений не навів будь-яких обґрунтованих підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, про що він наполягав в своїй апеляційній скарзі, а тому колегія суддів вважає, що і вимоги обвинуваченого, в цій частині, слід залишити без задоволення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду справи. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого з цього приводу є безпідставною.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості і тяжких злочинів, особу винуватого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення аналогічних злочинів, що в цілому характеризує його з негативної сторони, як особа характеризується посередньо, злочини вчинив маючи не зняту та не погашену судимість, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття по епізодам крадіжки майна, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, яке є ближчим до мінімального покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 187 КК України та відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, при цьому врахував тяжкість вчинених злочинів та особу обвинуваченого, про що належним чином вмотивував у вироку і з чим погоджується колегія суддів.

Разом із тим, на підставі ст. 404 ч. 2 КК України, апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних скарг, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, який необхідно рахувати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 05.01.2016 року по день розгляду даного провадження судом апеляційної інстанції (коли вирок суду першої інстанції набирає законної сили) 20.10.2016 року.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що вирок суду слід змінити в частині застосування положень ст. 72 ч. 5 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_8 , із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині зарахування строку відбуття покарання.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати засудженому ОСОБА_8 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 05 січня 2016 року по 20 жовтня 2016 року.

В решті вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4