Справа № 415/755/15-к
Провадження № 11-кп/782/282/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«14» листопада 2016 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого, судді - ОСОБА_1
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
виправданого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу із змінами та доповненнями до неї прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 02 серпня 2016 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Коноплянівка Білокуракинського району Луганської області, громадянин України, з повною вищою освітою, не працюючий, пенсіонер, одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у пред`явленому обвинувачені у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України виправданий у зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченого складу інкримінованих кримінальних правопорушень у вчиненні яких він обвинувачувався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні у сумі 4150 (чотири тисячі сто п`ятдесят) гривень 35 копійок, пов`язані із залученням експертів щодо проведення 4 Центром (Центром судових і спеціальних експертиз) Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ експертизи за № 234/1-144/4 від 14 січня 2015 року віднесено за рахунок держави.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 , звинувачувався у тому що, 06 квітня 2014 року у м. Луганську створена терористична організація під назвою «Луганська народна республіка», одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох осіб), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, в межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для виконання всіма членами організації під час підготовки та вчинення терористичних актів на території Луганської області та в якій її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, яка у відповідності до ст. 1 п. 16 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» - є терористичною організацією, і з метою досягнення своїх злочинних цілей, організаторами вказаної терористичної організації залучалися мешканці Луганської області, яким надавалися відповідні доручення.
На початку травня 2014 року у обвинуваченого ОСОБА_7 , як радикально налаштованої особи, що не сприймає державну владу в Україні, виник умисел, спрямований на сприяння діяльності терористичної організації «ЛНР» шляхом здійснення публічних виступів на її підтримку.
На початку червня 2014 року на засіданні так званого «парламенту Луганської народної республіки» у м. Луганську де був присутній обвинувачений ОСОБА_7 , як депутат зазначеного «парламенту», оголошено постанову № 4 «парламенту Верховної ради Луганської народної республіки» від 27 травня 2014 року «Про діяльність органів місцевого самоврядування», відповідно до якої сільські, селищні та міські ради, які знаходяться на території самопроголошеної «ЛНР», мають визнати владу останньої та виконувати прийняті нею рішення, у протилежному випадку «ЛНР» призначить свої тимчасові адміністрації. Доведення змісту вказаної постанови на рівні міських та районних рад покладено на депутатів «Верховної ради Луганської народної республіки», зокрема, оголошення постанови у Лисичанській та Новодружеській міських радах було покладено на ОСОБА_7
06 червня 2014 року ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого умислу, виконуючи доручення терористичної організації «ЛНР», виступив на сесіях Лисичанської (у м. Лисичанську) та Новодружеської (у м. Новодружеську) міських рад, де оголосив текст постанови від 27 травня 2014 року № 4 «парламенту - Верховної ради Луганської народної республіки» «Про діяльність органів місцевого самоврядування» висловлюючи своє ставлення до прочитаного, публічно закликаючи присутніх на сесіях рад депутатів прийняти вказаний документ під загрозою їх розпуску та «засвоїти, що територія України це «государство Луганская народная республика. Субьект международного права. Суверенное государство», що «государство Украина это не наша страна», тобто територія Луганської області позиціонується як суверенна, повністю незалежна від інших держав держава.
На вирок суду прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , подана апеляційна скарга із змінами та доповненнями до неї в якій він просить вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 02 серпня 2016 року скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що висновки суду першої інстанції в тій частині, що зазначені у вироку суду свідки заперечували відносно закликів від ОСОБА_7 до дій зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 110 КК України не відповідають дійсності, оскільки допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтвердили надані у ході досудового розслідування показання, та зазначили, що були присутні на 67-й сесії Лисичанської та Новодружеської міської ради Луганської області, на якій виступив громадянин ОСОБА_7 , який представився депутатом парламенту «ЛНР» оголосив постанову парламенту «ЛНР» «Про діяльність органів місцевого самоврядування» та закликав до «визнання ЛНР» тобто до дій, спрямованих на зміну територіальної цілісності України, а саме визнати територію Луганської області Луганською народною республікою, тому прокурор вважає, що висновки суду про недоведеність стороною обвинувачення того, що ОСОБА_7 здійснив злочин, передбачений ч. 1 ст. 110 КК України є необгрунтованими.

Також прокурор зазначає, що аналізуючи висновки суду, зроблені ним на підставі вивчення висновку експерта № 234/1, 144/4 від 14.01.2015 року вважає, що суд вдався до суб`єктивного та однобічного тлумачення висновків експерта, та на підставі ч. 1 ст. 356 КПК України у разі виникнення сумнівів щодо достовірності висновку експерта суд мав можливість за своєю ініціативою допитати експерта для його роз`яснення, однак судом не було реалізовано цю можливість, та зроблені суперечливі та некоректні висновки щодо питань, які потребують наявності спеціальних знань.

Крім того вказує, що відповідно до висновку експерта ОСОБА_7 здійснив низку публічних закликів, адресованих присутнім на сесіях рад депутатам, у тому числі «засвоїти, що територія Луганської області це «государство Луганская народная республика. Субьект международного права. Суверенное государство», що «государство Украина это не наша страна». Тобто територія Луганської області позиціонується як суверенна, повністю незалежна від інших держав держава.
Також прокурор вказує, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт сприяння ОСОБА_7 діяльності терористичної організації не знайшов свого підтвердження, посилаючись на положення Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та на відповідні законодавчі акти Верховної Ради України відповідно до яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.
Зазначає, що ОСОБА_7 усвідомлював, що своїми умисними діями сприяв діяльності терористичної організації «ЛНР», оскільки йому було достовірно відомо щодо діяльності «ЛНР» на території Луганської області, що є загальновідомими фактами.
Вважає, що до показань ОСОБА_7 в тій частині, що він не сприяв діяльності терористичних угруповувань на території Луганської області слід сприймати критично, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності.
Також прокурор вважає, необхідним врахувати показання ОСОБА_7 щодо вчинення ним зазначених дій під впливом погроз незнайомих озброєних осіб, за наявності доказів, можуть бути враховані судом як обставини, що пом`якшують його вину.
Крім того, при вивчені матеріалів кримінального провадження встановлено, що підготовче судове засідання відбулося за відсутності ОСОБА_7 , що є порушенням вимог ч.2 ст. 314 КПК України та унеможливило реалізацію останнім прав, передбачених чинним кримінальним процесуальним законом що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Захисник ОСОБА_6 відповідно до ч.1 ст. 403 КПК України відмовився від своєї апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги із змінами та доповненнями до неї, просив суд задовольнити її вимоги, захисника, який просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без змін, ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу прокурора просив залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, вислухавши в судових дебатах учасників процесу і останнє слово ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В ст.94 КПК України зазначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:

1)висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

2)суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

3)за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

4)висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Невідповідність судового рішення вимогам ст.370 КПК України, у тому числі невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставами для його скасування при апеляційному перегляді відповідно до ст.409 КПК України.
Згідно вироку, суд першої інстанції послався на показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 даними у судовому засіданні, відповідно до яких свідки зазначили, що дійсно були присутні на сесіях Лисичанської міської ради та Новодружанської міської ради 6 червня 2014 року, де ОСОБА_7 надав виступ деталі якого вони не пам"ятають , однак вказують, що мова у виступі дійсно йшла про створення "ЛНР", однак заперечили відносно будь-яких закликів від ОСОБА_7 щодо зміни меж території або державного кордону міста Лисичанська, міста Новодружеська Луганської області та держави України вцілому.
Також суд послався на текст зачитаний ОСОБА_7 , який на думку сторони обвинувачення, відповідно до висновку експертизи № 234/1-144/4 від 14 січня 2015 року містить публічні заклики.
Ухвалюючи виправдувальний вирок суд першої інстанції вказав, що строною обвинувачення не надано жодного доказу того, що ОСОБА_7 публічно закликав знищувати прикордонні знаки, переносити їх, тощо, у зв"язку з чим, на думку суду в його діях відсутня об"єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 110 КК України.
Також на думку суду, не вбачаються докази провини ОСОБА_7 стосовно обвинувачення його за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, відповідно до якої ОСОБА_7 вчинив дії , спямовані на сприяння діяльності терористичної організації "ЛНР".
Посилиючись на вищенаведене, суд першої інстанції встановив, що всупереч вимогам ст.92 КПК України , слідчим, прокурором не доведено, що в діяннях ОСОБА_7 є склад інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110 та ч.1 ст.258-3 КК України, оскільки докази на які посилається сторона обвинувачення, як на підставу доведенності провини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених злочинів, не були підтверджені безпосередньо під час судового розгляду, у зв"язку з чим не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення і відповідно для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні ікримінованих йому кримінальних правопорушень.
Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду, встановлено, що свідок ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснив, що дійсно був на сесії Лисичанської міської ради. При розгляді третього питання повістки дня до трибуни вийшов ОСОБА_7 та сказав , що являється депутатом парламенту ЛНР. Був розданий документ, де в пункті першому було вказано, щоб депутати міської ради визнали ЛНР. Основною ідєєю Коровіна було проголосувати за визнання ЛНР. Коровін вимагав визнати ЛНР та включити даний документ в повістку дня сесії.
При апеляційному розгляді перевірені покази свідка ОСОБА_9 дані в суді першої інстанції відповідно до яких , вона була присутня на сесії Лисичанської міської ради як депутат. Коровін появився на сесії з декларацією про те, що депутати повинні визнати ЛНР. Він піднявся на трибуну та пояснив присутнім, що займає посаду в парламенті ЛНР і депутати повинні прийняти декларацію про визнання ЛНР. Коровін пояснив, що він як представник ЛНР уповноважений довести, що на підставі референдуму депутати повинні виконати волю народу і визнати його. Коровін вимагав щоб депутати визнали ЛНР до 9 червня 2014 року. В постанові йшла мова про визнання ЛНР самостійною.
Відповідно до пояснень ОСОБА_11 , даних суду першої інстанції та перевірених судом апеляційної інстанції, він був присутній на сесії Новодружеської міської ради , в ході якої появився ОСОБА_7 і виступив з промовою з якої він зрозумів, що ОСОБА_16 вимагає від депутатів визнання ЛНР.
Таким чином, суд першої інстанції неповно навів та частково викривив у вироку показання свідків обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не зазначивши певні відомості, вказані цими свідками, які можуть свідчити про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, не надав належної оцінки показанням вказаних осіб стосовно підтвердження винуватості ОСОБА_7 .
Також суд не взяв до уваги в якості доказу, який міг істотно вплинути на його рішення, не зазначивши при цьому жодних мотивів, висновки експертизи № 234/1-144/4 від 14 січня 2015 року проведеної 4 Центром Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ , та зазначив , що публічні заклики " нікого не перебивати, не робити вигляд, що нічого не знають про розпуск обласної ради" не стосується предмету доказування, а у публічних закликах " залучити всіх мешканців міста до захисту города, нашої землі міської та нашого дому" ОСОБА_7 не обвинувачується. При цьому не дав оцінки іншим висловлюванням ОСОБА_7 вказаних у висновку експерта, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Суд відповідно до вимог ч.1 ст.356 КПК України за своєю ініціативою не здійснив допит експерта з метою роз"яснення висновку експертизи, що дало б можливість прийняти законне та обгрунтоване рішення щодо винуватості, або невинуватості ОСОБА_7 .
Отже, суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що свідчить про порушення вимог ч.1 ст.94 КПК України стосовно оцінки судом доказів на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, а також ст.370 КПК України щодо вимоги про обґрунтованість судового рішення на підставі об`єктивно з`ясованих доказів, чим допустив невідповідность висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, як слідує із журналу судового засідання від 12.02.2015 року (арк. крим. пров. 13 том 3) та його технічного запису, судом було проведено підготовче судове засідання та винесена ухвала про призначення судового розгляду , при цьому обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник участі в даному судовому засіданні не приймали , а у відповідності до вимог ч.2 ст.314 КПК України "підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника ... , згідно з правилами передбаченими цим Кодексом для судового розгляду", відповідно до вимог ч.2 ст.318 КПК України.
В даному випадку обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник були позбавлені можливості приймати участь у вирішенні питань пов"язаних з підготовкою до судового розгляду, передбачених ст.315 КПК України , що свідчить про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.
Згідно п.3 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, лише якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати виправдувальний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд позбавлений можливості після скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції ухвалити свій вирок.

З урахуванням наведеного, вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотними порушеннями судом вимог кримінального процесульного закону, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції із стадії підготовчого судового засідання, в ході якого необхідно врахувати наведене, та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам кримінального і кримінального процесуального законів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 02 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції із стадії підготовчого судового засідання.

Апеляційну скаргу прокурора прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ ______________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3