Справа № 569/3204/16-к
У Х В А Л А
22 березня 2016 року
Рівненський міський суд Рівненської області, в особі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , заявника скарги ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ТОВ "Акорд - М" , ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого -
У скарзі вказується, що 14 березня 2016 року слідчим було проведено обшук у офісних та виробничих приміщеннях належних на праві власності підприємству, що за адресою АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено 1 198 000 грн., які відповідно до договору про надання поворотної (строкової) безстрокової фінансової допомоги (позики) від 12 березня 2016 року підприємство отримало від ОСОБА_6 , який в свою чергу, відповідно до розписки від 29 лютого 2016 року, отримав дані кошти від ОСОБА_7 . Також було проведено обшук в офісному приміщенні Київського представництва ТОВ «Агрокор М», що за адресою м. Київ, Солом`янський р н, вул. Механізаторів, 2А, корпус Х, офіс 169, в ході якого було вилучено особисті кошти в сумі 140 000 грн., 1 100 доларів США та 60 000 доларів США, які відповідно до розписки ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_8 з метою придбання житлового приміщення, що підтверджується попередніми договорами купівлі продажу.
ОСОБА_3 доводить, що станом на 16 березня 2016 року слідчий до суду з клопотанням про арешт майна не звертався, а відтак відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, у слідчого відсутні законні підстави для утримання вилучених: майна, документів, коштів і вони повинні бути негайно повернуті особі, у якої вони були вилучені. 14 березня 2016 року, звернувшись до слідчого з вимогою про повернення вилученого майна, отримала відмову, з тих підстав, що відсутні документи які підтверджують походження даних коштів. Вважає, такі дії слідчого протиправними, оскільки походження коштів підтверджується вищевказаними документами. Крім цього, арешт на вилучене в особи при обшуку майно можливо накласти, коли така особа перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальному провадженні.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, з викладених у ній підстав, просила її задовольнити, додатково вказала, що документи вилучені на підприємстві необхідні для складання квартальної звітності, деяка компютерна техніка та накопичувачі інформації належать їй на праві приватної власності. Крім цього зазначила, що київське представництво підприємства не є юридичною особою, воно не проводить розрахункових операцій.
Слідчий та прокурор вказали, що скарга задоволенню не підлягає, тому що вилучене майно, документи та кошти були зазначені в ухвалі на обшук. Додатково пояснили, що у випадку звернення представників підприємства за отриманням документів вилучених під час обшуку їм будуть надані оригінали цих документів, або завірені належним чином копії.
Заслухавши пояснення осіб що приймають участь розгляді скарги, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Постановою слідчого від 16 березня 2016 року, фінансовому директору філії ТОВ «Агрокор М» ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про повернення вилучених коштів у зв`язку з відсутністю документів, які свідчать про походження даних коштів (а.с.34).
Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема відповідно до положення п.1 ч.1 цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - володільцем тимчасово вилученого майна.
В ухвалах слідчого судді Рівненського міського суду від 16 лютого 2016 року (а.с. 68, 71), дозвіл на проведення обшуку за адресою вул. Адамківська, 9, с. Грабів Рівненського району, Рівненської області та за адресою вул. Механізаторів, 2А, корпус Х, офіс 169 Солом`янський район м. Київ, слідчим суддею надавався з метою вилучення, зокрема, грошових коштів, які здобуті злочинним шляхом.
Тобто суд надав дозвіл на вилучення не просто грошових коштів, а коштів здобутих злочинним шляхом, тобто ці кошти повинні бути предметом злочину . Предметом злочину передбаченого статтею 212 КК України є податки, збори, та інші обов"язкові платежі, що входять до системи оподаткування, вони повинні бути підтверджені нормативно. Стороною обвинувачення не подано жодного доказу, рішення суду, рішення - повідомлення податкового органу, який би підтверджував порушення підприємством податкового законодавства та наявність перед державою боргу зі сплати податків. Дослідження фінансово - господарської діяльності ( а.с.102 - 113) та рапорт працівника податкової міліції ( а.с.114-115), на підставі яких було внесено відомості у ЄРДР ( а.с. 61), лише вказує на можливі порушення податкового законодавства підприємством. Щоб перевірити відомості відомості викладені у цих документах суд надав дозвіл на обшук.
Крім цього відмовляючи у у задоволенні клопотання підприємства про повернення коштів слідчий не зазначив, що дані кошти є предметом злочину і кошти отримані злочинним шляхом, а обгрунтував відмову тим, що не подано документів, які б свідчили про походження даних коштів ( а.с.34).
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що під час розгляду скарги стороною обвинувачення не надано доказів, що вилучені кошти є коштами здобутими злочинним шляхом. З протоколів зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ( а.с. 75 - 100) слідує, що підприємство здійснювало розрахункові операції по придбанню продукції та реалізації продукції за готівкові кошти. Стороною обвинувачення не подано доказів того, що така форма розрахунків заборонена у діяльності даного підприємства . Статут товариства ( а.с.47 - 59) такої заборони не містить. Крім цього на (а.с.89) міститься розмова між особами відносно яких здійснювались негласні слідчі дії, з якої слідує, що під час обшуку вилучені грошові кошти які призначались на виплату заробітної плати.
Враховуючи вище наведене вилучені кошти, відповідно до статті 167 КПК України мають статус - тимчасового вилученого майна і питання тимчасово вилученого майна слід було вирішити відповідно до глави 17 КПК України з дотриманням вимог статті 22 КПК України.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було.
Обшук проведено 14 березня 2016 року.
Слідчий, під час розгляду скарги вказав, що на вилучені грошові кошти арешт накладено не було, тому відповідно до частини 5 статті 171 КПК України це майно слід повернути особам у яких воно вилучено.
Згідно розписки від 04 березня 2016 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_8 60 000 доларів США, зі строком повернення до 15.10.2016 року (а.с.33). Як доводить остання, серед вилучених коштів, 1 100 доларів та 140 000 грн. були її особистими заощадженнями, 60 000 доларів США отримані в борг. Грошові кошти необхідні були їй для придбання нерухомості, і наведене підтверджується наступним.
Так, 02 березня 2016 року між Приватним будівельно монтажним підприємством «Строїтель П» , ТзОВ «Інтерга Груп» та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений Попередній договір купівлі продажу паркувального місця № 111 у багатофункціональному комплексі громадського та житлового призначення за адресою м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 4А. Згідно договору (п.3) загальна попередня вартість паркувального місця складає 409 464 грн., що еквівалентно 15 137,30 доларів США (а.с.22-31). Також, 02 березня 2016 року між цими ж сторонами укладено Попередній договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 . Згідно договору (п.3) загальна попередня вартість квартири складає 1 682 811 грн., що еквівалентно 62 211,13 доларів США (а.с.10 17).
Київське представництво ТОВ «Агрокор М» не є юридичною особою, що підтверджується Положенням про «Київське Представництво Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОКОР М» (а.с.44-46) .
Наведене свідчить, що доводи ОСОБА_3 , про те, що вилучені в Київському представництві підприємства кошти в сумі 61 100 доларів США та 140 000 грн. не є коштами отриманими злочинним шляхом - обгрунтовані і стороною обвинувачення не спростовані.
Тому, відповідно до статті 169 КПК України та статті 41 Конституції України, яка гарантує особі, що ніхто не може протиправно бути позбавлений права власності, вилучені 14 березня 2016 року під час проведення обшуку у приміщенні за адресою АДРЕСА_3 , грошові кошти в сумі 140 000 грн. та 61 100 доларів США, підлягають особі у якої вилучені - ОСОБА_3 ..
Відповідно до Договору про надання поворотної (строкової) безвідсоткової фінансової допомоги (позики) від 12 березня 2016 року, ТзОВ «Агрокор М», отримало від ОСОБА_6 грошові кошти 1 198 000 грн. (а.с.5,6). Згідно Розписки від 29 лютого 2016 року, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 198 000 грн. строком повернення до 05.01.2017 року (а.с.4).
З вище наведених підстав, вилучені 14 березня 2016 року під час проведення обшуку у приміщеннях за адресою АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 1 198 000 грн. підлягають поверненню ТОВ «Агрокор М».
Як зазначалось вище, досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Агрокор М». Згідно вищевказаних ухвал слідчого судді дозвіл на проведення обшуку надавався з метою встановлення та вилучення документів, предметів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Обставин, які б вказували на протиправність дій слідчого щодо неповернення ОСОБА_3 вилученого майна, зокрема, документів та комп`ютерної техніки, не встановлено, адже з такою вимогою ні підприємство, ні ОСОБА_3 , як фізична особа, до слідчого не звертались. Вилучене майно, згідно опису (а.с.37), входять до переліку майна, щодо якого надано дозвіл на вилучення, в ухвалах слідчого судді Рівненського міського суду від 16 лютого 2016 року. Крім цього, ОСОБА_3 не подала доказів, що серед вилучених документів, компютерної техніки, було її приватне майно. У зв`язку з цим слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні скарги в цій частині.
Твердження ОСОБА_3 про те, що у зв"язку із поданням звітності підприємству потрібні вилучені під час обшуку документи, заслуговує на увагу, тому слід зобов`язати слідчого повернути підприємству завірені належним чином копії вилучених документів під час обшуку або, якщо потреба відпала, оригінали цих документів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 169, 303, 306, 307 КПК України, -
Скаргу задоволити частково.
Зобов`язати старшого слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_5 повернути ТОВ «Агрокор М» вилучені під час обшуку документи або надати завірені належним чином їх копії.
В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.
Ухвала відповідно до 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1