Справа № 0312/3108/2012 Провадження №11/773/6/16 Головуючий у 1 інстанції:Ференс ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 27 ч.2 ст.146, ч.1 ст.353 ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 364 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
cуддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду від 22 жовтня 2013 року, яким:
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Міжгір`я, Міжгірського району Закарпатської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Луцького міського суду від 28 листопада 1997 року за ст. ст. 86-1, 89 ч. 1, 140 ч. 2, 140 ч. 3, 142 ч. 3, 94, ст. 222 ч. 1, на підставі ст.42 КК України ( в редакції 1960 року) до 11-ти років позбавлення волі, звільнений 17 липня 2004 року умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 1 місяць 22 дні, засуджений:
- за ч. 3 ст. 190 КК України на 6 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 353 КК України на 2 роки обмеження волі;
- за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України на 3 роки обмеження волі;
- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 364 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 371 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_8 призначено покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
За ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_8 виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, залишено попередній утримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його затримання з 28 вересня 2012 року.
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Нововолинська, Волинської області, українець, громадянин України, одружений, приватний підприємець, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий, -
засуджений:
- за ч. 3 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 353 КК України на 2 років обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 146 КК України на 3 років обмеження волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили в залі суду змінено з підписки про невиїзд на утримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 22 жовтня 2013 року.
Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_13 строк його попереднього ув`язнення з 29 вересня 2012 року по 08 жовтня 2012 року включно.
Даним вироком засуджені також ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вирок щодо яких набрав законної сили та в апеляційному порядку не переглядається, -
В С Т А Н О В И В :
За вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими та засуджені за вчинення злочинів за наступних обставин.

Так, в останніх числах червня - на початку липня 2012 року, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, володіючи інформацією про збут наркотичних засобів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вступив у злочинну змову зі старшим дільничним інспектором міліції Володимир-Волинського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_14 , та засудженими ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , домовившись про інсценування затримання ОСОБА_18 під час збуту останнім ОСОБА_19 наркотичної речовини, представившись при цьому працівниками міліції, та шляхом обману і зловживання довірою заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_8 , здійснюючи керівництво процесом підготовки до інсценування затримання ОСОБА_7 , розробив загальний план проведення закупівлі наркотичної речовини у останнього, обрав місце скоєння злочину, організував засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у групу, розподіливши між ними ролі та функції, свідомо взявши на себе роль організатора та керівника групи, а ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 свідомо взяли на себе роль активних учасників скоєння злочину.

Зокрема, роль ОСОБА_8 , як організатора і керівника групи, полягала у координації дій всіх співучасників злочину, доставленні учасників групи до місця скоєння злочину, посередництві при передачі грошових коштів ОСОБА_14 від ОСОБА_7 , спонуканні останнього до передачі грошових коштів за непритягнення до кримінальної відповідальності, розподілі майна, здобутого злочинним шляхом між співучасниками злочину.

Роль ОСОБА_9 , як активного члена групи, полягала у підшуканні довіреної особи, яка б могла придбати наркотичну речовину у ОСОБА_7 , організації доставки членів групи до місця скоєння злочину, затриманні потерпілого під виглядом працівника міліції, спонуканні його до передачі грошових коштів ОСОБА_14 за посередництвом ОСОБА_8 за непритягнення до кримінальної відповідальності.

Роль ОСОБА_17 , як активного члена групи, згідно розподілу функцій, полягала у здійсненні закупки наркотичної речовини у ОСОБА_7 , вдаваної втечі та інсценування його та свого затримання іншими членами групи під виглядом працівників міліції.

Роль ОСОБА_14 , як активного члена групи, полягала у забезпеченні членів групи двома парами наручників, затриманні ОСОБА_7 у момент збуту речовини, схожої на марихуану, пред`явленні потерпілому службового посвідчення працівника міліції, використанні свого службового становища та спонуканні до передачі грошових коштів за непритягнення до кримінальної відповідальності за посередництвом ОСОБА_8 .

Роль ОСОБА_16 , як активного учасника злочинної групи, полягала в інсценуванні затримання ОСОБА_17 під виглядом працівника міліції після збуту ОСОБА_7 речовини, схожої на марихуану, спонуканні потерпілого до передачі ОСОБА_14 за посередництвом ОСОБА_8 грошових коштів за непритягнення до кримінальної відповідальності.

Роль ОСОБА_15 , як активного учасника групи, полягала у забезпеченні учасників групи двома масками з прорізами для очей, проведенні затримання ОСОБА_7 під виглядом працівника міліції після збуту ОСОБА_17 речовини, схожої на марихуану, спонуканні потерпілого до передачі грошових коштів за непритягнення до кримінальної відповідальності.

Виконавши дії організаційного характеру, керуючи підготовкою вчинення злочину, 02 липня 2012 року о 22 годині ОСОБА_8 привіз автомобілем марки «Шкода Супер Б» в район автозаправної станції «ОККО» у м. Нововолинську, по вул. Чехова, 2, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , де зустрілися з ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , повідомивши останнім свій злочинний план, що полягав у проведенні ОСОБА_17 закупки наркотичної речовини у ОСОБА_7 та затриманні останнього ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , які повинні були представитись працівниками міліції та спонукати ОСОБА_7 передати ОСОБА_14 за посередництвом ОСОБА_8 грошові кошти за непритягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

О 22 годині 30 хвилин 02 липня 2012 року ОСОБА_20 , організовуючи підготовку до злочину, привіз ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 автомобілем «Шкода Супер Б» до заздалегідь обумовленого ним місця скоєння злочину - в район с. Грибовиця Іваничівського району Волинської області, поблизу шахти №5 м. Нововолинська. ОСОБА_17 та ОСОБА_9 на прохання останнього до вказаного місця завіз автомобілем марки «Фолькваген Кадді» ОСОБА_21 , який не був обізнаний про злочинні плани членів групи.

Прибувши о 23 годині до автодороги, що веде в напрямку шахти № 5 м. Нововолинська в районі с. Грибовиця Іваничівського району, ОСОБА_8 на місці знову повідомив ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 про їхні ролі під час інсценування затримання ОСОБА_22 , надав загальні вказівки щодо обрання засідок по обидві сторони дороги, а також повідомив про необхідність спонукати потерпілого вирішувати питання про непритягнення до кримінальної відповідальності шляхом передачі грошових коштів саме через нього.

Оскільки злочинним планом ОСОБА_8 передбачалася та обставина, що саме він повинен був виступити посередником при передачі грошових коштів ОСОБА_7 діючому працівнику міліції ОСОБА_14 , так як був їхнім спільним знайомим, то він, ОСОБА_8 від`їхав з місця затримання у м. Володимир-Волинський, очікуючи дзвінка від потерпілого ОСОБА_7 .

Того ж дня, о 23 годині, діючи на виконання відомого усім злочинного плану ОСОБА_8 , поблизу с. Грибовиця, Іваничівського району Волинської області, в районі адміністративного приміщення шахти №5 м. Нововолинська, ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , здійснили фізичне захоплення та інсценували затримання ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_7 при збуті останнім речовини, схожої на марихуану ОСОБА_17 .

Одразу після цього, ОСОБА_14 , діючи у злочинній змові з ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 поблизу шахти № 5 м. Нововолинська, та продовжуючи злочинні дії в районі ДОСАФу м. Нововолинська, пред`явив потерпілому ОСОБА_7 службове посвідчення працівника міліції, повідомивши, що його затримано за збут особливо небезпечної наркотичної речовини марихуани, чим ввів потерпілого в оману, оскільки повноважень затримувати і документувати діяльність останнього на той момент не мав, а ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 узагалі не були працівниками міліції. Після чого, незаконно затримали ОСОБА_7 та помістили в автомобіль, яким користувався останній.

Створивши у свідомості потерпілого ОСОБА_22 уявлення про законність затримання, достатність підстав для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_17 за збут особливо небезпечного наркотичного засобу, зловживаючи довірливими відносинами, які склалися між останніми внаслідок тривалого знайомства, перебуваючи в районі с. Грибовиця Іваничівського району, ОСОБА_14 запропонував потерпілому вирішити питання щодо непритягнення його та ОСОБА_17 до кримінальної відповідальності за умови передачі йому через ОСОБА_8 , який був їхнім спільним знайомим, грошових коштів у сумі 20 тисяч доларів США.

Реально сприймаючи ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , як працівників міліції, що діють у межах законних повноважень, потерпілий ОСОБА_7 погодився на вищевказану злочинну пропозицію ОСОБА_14 і погодився передати частину грошових коштів у сумі еквівалентній 10 тисячам доларів США через ОСОБА_8 , якого попросив приїхати у район ДОСАФу м. Нововолинська, попередньо зателефонувавши останньому.

Діючи з корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_8 приїхав на обумовлене місце, де діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_23 , підтвердив перед потерпілим ОСОБА_7 факт затримання останнього працівниками міліції, чим свідомо ввів потерпілого в оману, усвідомлюючи, що це не відповідає дійсності, а також повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі грошових коштів у сумі 20 тисяч доларів США за позитивне вирішення питання про непритягнення його та ОСОБА_17 до кримінальної відповідальності.

Погодившись на злочинну пропозицію, 03 липня 2012 року о 02 годині прибули у супроводі ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 до місця свого проживання в будинок, що розташований по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 , що весь час утримувався всупереч його волі, будучи введеним в оману та довіряючи ОСОБА_8 у зв`язку з тривалим знайомством, в приміщенні кухні житлового будинку передав йому грошові кошти в сумі 2 тисячі євро, 1500 доларів США та 48 тисяч гривен, що в еквіваленті становить 10 тисяч доларів США і згідно офіційного курсу валют, встановленого Національним Банком України, склало суму в розмірі 80105 грн., а також золотий ланцюжок вагою 99,5 г., золотий хрестик вагою 22,5 г. вартістю 25 292 грн.

03 липня 2012 року о 03 годині, доводячи свій злочинний умисел до завершення, отримавши можливість вільно розпорядитися отриманим злочинним шляхом майном, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, прибув до місця проживання ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_4 , де в приміщенні кухні розподілив, отримані шляхом обману у потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти в сумі еквівалентній 10 тисяч доларів США, між собою та ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у рівних частинах, еквівалентних сумі 1600 доларів США, кожному, а золотим ланцюжком з хрестиком розпорядився без відома інших співучасників, шляхом здачі в ломбард по вул. Ковельській у м. Володимир-Волинську у першій декаді липня 2012 року, за що отримав 22650 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння рештою грошових коштів із раніше обумовленої суми 20 тисяч доларів США, які повинен був передати ОСОБА_7 за не притягнення його до кримінальної відповідальності за збут 2 липня 2012 речовини, схожої на марихуану, діючи умисно, з метою протиправного збагачення, з корисливим мотивом, отримав у першій декаді липня 2012 року від ОСОБА_7 неподалік мосту через річку Західний Буг поблизу села Литовеж Іваничівського району, грошові кошти в сумі 1 тисяча доларів США, 400 євро і 3700 гривен, що з урахуванням офіційного курсу валют, встановленого Національним Банком України, становило загальну суму 15939 грн.

При цьому, ОСОБА_8 , використовуючи довірливі відносини з потерпілим, що склались внаслідок тривалого знайомства, а також діючи шляхом обману, повідомив йому неправдиву інформацію про необхідність передачі вказаних грошових коштів працівнику міліції ОСОБА_14 в рахунок решти суми з 20 тисяч доларів США, за непритягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, що не відповідало дійсності, оскільки наміру передавати вказані грошові кошти ОСОБА_14 . ОСОБА_8 не мав і витратив їх на власні потреби.

Також, продовжуючи злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 за позитивне вирішення питань про непритягнення його до кримінальної відповідальності, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_24 вирішив заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 .

З цією метою, у другій декаді липня 2012 року, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , повідомив адвокату ОСОБА_25 , який не був обізнаний про їхні злочинні наміри щодо необхідності надання правової допомоги ОСОБА_17 , який нібито був затриманий працівниками міліції 02 липня 2012 року під час збуту речовини, схожої на марихуану, потерпілим ОСОБА_7 , вказавши при цьому на потребу передати службовим особам органів внутрішніх справ грошові кошти в сумі 6 тисяч доларів США за неповідомлення ОСОБА_17 відомостей, що могли б викривати ОСОБА_7 у збуті речовини, схожої на марихуану та звільненні його з-під варти.

У подальшому, ОСОБА_25 , довіряючи ОСОБА_9 і не будучи обізнаним про його з ОСОБА_8 злочинні наміри, у присутності ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 під час зустрічі, що відбулась у денну пору доби у другій декаді липня 2012 року поблизу пожежної частини м. Нововолинська, інформацію, що стала йому відома від ОСОБА_9 , а саме, що ОСОБА_17 затриманий працівниками міліції за придбання у ОСОБА_7 речовини, схожої на марихуану, і за звільнення його з-під варти та ненадання показань, які б викривали останнього у скоєнні злочину, йому потрібно передати грошові кошти в сумі 6 тисяч доларів США.

При цьому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , зловживаючи довірливими відносинами, що склалися між ним та потерпілим ОСОБА_7 внаслідок тривалого знайомства, шляхом замовчування відомостей про те, що 02 липня 2012 року затримання останнього було інсценоване, а ОСОБА_17 фактично не затримувався працівниками міліції, ввів потерпілого в оману та повідомив про необхідність передати адвокату ОСОБА_25 грошові кошти в сумі 6 тисяч доларів США за звільнення ОСОБА_17 з-під варти і непритягнення останнього та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, чим викликав у потерпілого стійке переконання у необхідності передачі грошових коштів за непритягнення до кримінальної відповідальності.

Довіряючи ОСОБА_8 , перебуваючи під впливом обману, потерпілий ОСОБА_7 у другій декаді липня 2012 року, передав адвокату ОСОБА_25 в приміщенні офісу останнього, що розташований по АДРЕСА_5 шість тисяч доларів США, що згідно офіційного курсу валют становить 47940 грн., які йому попередньо надав у борг ОСОБА_9 , за вирішення питання про звільнення ОСОБА_26 з-під варти та не порушення щодо нього з ОСОБА_7 кримінальної справи.

Отримані грошові кошти ОСОБА_9 у другій декаді липня 2012 року у невстановленому досудовим слідством місці у рівних частинах по 2 тисячі доларів США поділив собі, ОСОБА_8 та адвокату ОСОБА_25 , який не був обізнаний про злочинні наміри останніх.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, у другій декаді липня 2012 року, ОСОБА_8 , отримавши від ОСОБА_9 диктофон з аудіозаписом розмови адвоката ОСОБА_25 з потерпілим ОСОБА_7 , в ході якої останній розповідав про збут речовини, схожої на марихуану, ОСОБА_17 , а також про передачу через нього працівникам міліції грошових коштів у сумі 15 тисяч доларів США за непритягнення до кримінальної відповідальності, вирішив заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману за попередньою змовою з ОСОБА_24 та ОСОБА_27 .

Реалізовуючи злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 за попередньою змовою групою осіб наприкінці липня 2012 року неподалік меморіалу «Плачуча матір» у м. Володимир-Волинський, ОСОБА_8 організував зустріч потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , в ході якої останній пред`явив для прослуховування ОСОБА_7 аудіозапис вищевказаної розмови, що зберігалась на диктофоні, та, діючи шляхом обману, зловживаючи довірливими відносинами, що склалися між ним та ОСОБА_7 внаслідок тривалого знайомства, повідомив, що вказаний аудіозапис викриває його у збуті наркотичної речовини і може бути підставою для порушення щодо нього кримінальної справи і подальшого позбавлення волі у зв`язку із відбуванням на той час ОСОБА_7 покарання з випробуванням. Своїми діями ОСОБА_14 всупереч наданих йому повноважень ввів потерпілого в оману, оскільки не мав повноважень документувати, проводити перевірку та порушувати кримінальну справу за фактом збуту ОСОБА_7 речовини, схожої на марихуану.

Після цього, ОСОБА_14 запропонував потерпілому передати йому через ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 4 тисячі доларів США за вирішення питання про непритягнення ОСОБА_18 до кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_7 , з метою отримання поради щодо подальших дій в даній ситуації, звернувся до ОСОБА_8 . Останній, достовірно знаючи, що в дійсності затримання ОСОБА_7 було інсценованим і проводилось не працівниками міліції, шляхом приховування достовірних даних, повідомив останньому про необхідність передачі ОСОБА_14 4 тисячі доларів США за непритягнення до кримінальної відповідальності, чим увів потерпілого в оману.

Сприймаючи повідомлення ОСОБА_14 як дійсні, перебуваючи під впливом обману і страхом притягнення до кримінальної відповідальності, в другій декаді липня 2012 року потерпілий передав ОСОБА_8 у м. Володимир-Волинський через його брата ОСОБА_28 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 4 тисячі доларів США, що за офіційним курсом становить 31960 грн. для подальшої їх передачі ОСОБА_14 за непритягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за збут речовини, схожої на марихуану.

Наприкінці липня 2012 року у м. Володимир - Волинський, ОСОБА_8 розпорядився отриманими грошовими коштами, шляхом передачі по одній тисячі доларів США ОСОБА_14 , та ОСОБА_9 , а іншу частину в сумі 2 тисячі доларів США витратив на власні потреби.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення та заволодіння майном ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з ОСОБА_17 у серпні 2012 року вступили у змову, відповідно до якої, перебуваючи неподалік приміщення школи № 3 м. Нововолинська, ОСОБА_17 повідомив ОСОБА_7 шляхом обману, завідомо неправдиву інформацію про позику у ОСОБА_29 (на прізвисько « ОСОБА_30 ») та негайну потребу повернення останньому грошових коштів у сумі 5 тисяч доларів США, що ніби-то використані на вирішення питання про його звільнення з - під варти після затримання 02 липня 2012 року за придбання у ОСОБА_7 речовини, схожої на марихуану.

Після цього, потерпілий ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_8 з метою отримання поради, як діяти у цій ситуації. Останній, достовірно знаючи, що ОСОБА_17 під час придбання речовини, схожої на наркотичний засіб, у ОСОБА_7 02 липня 2012 року, в дійсності працівниками міліції не затримувався і під вартою не утримувався, шляхом приховування достовірних даних, повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі автомобіля «Мазда 6», д.н.з. НОМЕР_1 , в рахунок боргу у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 5 тисяч доларів США.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи з метою оформлення права власності на автомобіль «Мазда 6», вартістю 13 тисяч доларів США, що згідно офіційного курсу валют, установленого Національним банком України, складало 103870 грн., який перебував у користуванні ОСОБА_7 , 10 вересня 2012 року організував видачу ним у м. Нововолинську довіреності на ім`я ОСОБА_9 та заволодів без відома останнього зазначеним транспортним засобом.

В поданих апеляціях:
- захисник ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій ОСОБА_8 , просить вирок суду щодо останнього змінити, призначивши йому більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України. В обґрунтування зазначає, що суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини щире каяття у вчиненому та повне добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, а також дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатну бабусю;
- захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 вказує, що вирок не відповідає фактичним обставинам справи та ролі засудженого в інкримінованих йому злочинах. Вважає, що ОСОБА_8 не міг бути організатором інкримінованих йому злочинів, так як його умисел не охоплював дії, вчинені іншими учасниками, а безпосередньої участі у вчинених останніми злочинах він не брав. На його думку ОСОБА_8 має відношення лише до заволодіння коштами потерпілого в сумі 10000 дол. США, що підтверджує і сам потерпілий. Просить виправдати його підзахисного за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 та ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 27 та ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27 та ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 27 та ч. 3 ст. 371 КК України, та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 3 на ч. 2 ст.190 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 28 вересня 2012 року та звільнити з-під варти в залі суду;
- засуджений ОСОБА_8 вказує на істотні порушення процесуального права на досудовому слідстві, зокрема його права на захист, що виразилось у не забезпеченні слідчим на початку досудового слідства захисника за його бажанням. Зазначає, що організатором інкримінованих йому злочинів не був і ролі між учасниками останніх не розподіляв. Будь-якої участі у фізичному захопленні, інсценуванні чи незаконному затриманні потерпілого не брав, та владні повноваження собі не присвоював.
Заперечує наявність в його діях ознак складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 364 та ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 146 КК України, так як не був обізнаний у проведенні фактичного затримання потерпілого, та не бачив, що останнього були надіті наручники, оскільки в його автомобіль ОСОБА_7 пересідав добровільно без примусу. Посилається на те, що потерпілий ОСОБА_7 сам зателефонував до нього та запропонував зустрітися, чим фактично втягнув його до шахрайських дій проти нього.
Вважає, що сума завданого збитку потерпілому при кваліфікації вчиненого злочину за ч. 3 ст. 190 КК України є надто завищеною і фактично визначена лише зі слів останнього.
Окрім цього зазначає, що автомобілем марки «Мазда 6», який належить потерпілому він не заволодівав, так як останній сам передав йому його для проведення ремонту, що підтверджується перебуванням транспортного засобу в приміщенні СТО на момент його вилучення.
Вказує, що вчинення злочину, спрямованого на заволодіння коштами потерпілого, зокрема передача коштів останньому в с. Литовеж біля р. Буг підтверджується лише показаннями потерпілого, інших доказів щодо цього епізоду не здобуто.
Також вважає, що суд при призначенні покарання не врахував, що він щиро розкаявся у вчиненому та добровільно повністю відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, відсутність обтяжуючих обставин та його особу, зокрема позитивну характеристику, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та особи похилого віку.
Просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, або ухвалити новий вирок, яким визнати його винним лише у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за іншими інкримінованими йому злочинами виправдати.
- засуджений ОСОБА_9 вказує, що суд не взяв до уваги його показання та показання інших обвинувачених про те, що він владних повноважень собі не присвоював, і участі у інсценованому затриманні потерпілого не приймав, фізичного насильства до нього не чинив та волі його не позбавляв.
Вважає, що вироком помилково встановлено факт заволодіння ним автомобілем потерпілого, що, на його думку, вплинуло на правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 190 КК України.
З урахуванням вищенаведеного, а також даних про його особу а саме, що він працює приватним підприємцем, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, і потерпілий будь-яких претензій до нього не має, просить змінити вирок та застосувати до нього ст. 75 КК України.
У запереченнях на апеляції засуджених та їх захисників прокурор вважає їх безпідставними.
Заслухавши:
- доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляцій;
- засудженого ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_9 , які підтримали усі апеляції, та в судових дебатах, а засуджені і в останньому слові просили їх задовольнити;
- потерпілого, який підтримав усі апеляції частково, і в судових дебатах просив задовольнити їх лише в частині призначення засудженим більш м`яких покарань;
- прокурора, який заперечив апеляції засуджених та їх захисників, і в судових дебатах просив залишити вирок без зміни;
перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підлягають задоволенню часткового з наступних підстав.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини засуджених у вчиненні інкримінованих їм злочинах ґрунтуються на сукупності допустимих і достатніх доказів, які були зібрані в ході досудового розслідування та ретельно перевірені в ході судового розгляду, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 371 КК України, а ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 146 КК України.
Твердження ОСОБА_8 про порушення його права на захист у зв`язку із ненаданням йому захисника на початку досудового розслідування, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається із протоколу затримання (т. 1 а.с. 177), протоколу ознайомлення з правом на захист (т. 1 а.с. 183), ОСОБА_8 висловив бажання захищати свої інтереси особисто і будь-яких клопотань про призначення йому захисника за його вибором не заявляв.

Доводи ОСОБА_8 та його захисника, що він не був та не міг бути організатором інкримінованих йому злочинів, і будь-якої участі у фізичному захопленні, інсценуванні чи незаконному затриманні потерпілого не брав, та владні повноваження собі не присвоював, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами дані посилання останніх спростовуються.
Так, у протоколі з`явлення із зізнанням (т. 1 а.с. 41) та в протоколах його допиту з участю захисника (т. 1 а.с. 186-206, т. 3 а.с. 7-13) останній детально розповів про обставини вчинення інкримінованих йому злочинів.

Крім того, його винуватість у вчиненні та організації інкримінованих йому злочинів також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_22 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_29 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , протоколами відтворення обстановки та обставин події за їх участю, яким суд дав належну оцінку, та прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 був завчасно обізнаний з діями ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та інших учасників злочинів, оскільки фактично керував діями останніх і безпосередньо приймав участь в усіх епізодах скоєних ними злочинів, а не лише у заволодінні коштами потерпілого в сумі 10 000 доларів США.
Окрім цього, із показань в судовому засіданні колишнього старшого дільничного інспектора Володимир-Волинського МВ УМВСУ у Волинській області підсудного ОСОБА_14 видно, що саме ОСОБА_8 на початку липня 2012 року повідомив йому, що ОСОБА_7 займається незаконним збутом наркотиків і запропонував інсценувати його затримання і запропонувати ОСОБА_7 вирішити питання щодо непритягнення його до кримінальної відповідальності за незаконний збут ним наркотичних засобів за умови передачі 20 000 доларів США., що в подальшому і було реалізовано в районі шахти №5 міста Нововолинська за участю ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та самого ж ОСОБА_8 .
Дана обставина також підтверджується і показаннями потерпілого ОСОБА_7 , із яких вбачається, що після його затримання в червні 2012 року ОСОБА_14 та іншими особами, за ніби-то збут наркотичних засобів, саме за погодженням з останнім, в якості посередника у передачі грошей за вирішення питання про не притягнення його до кримінальної відповідальності, була запропонована кандидатура ОСОБА_8 .
Також, як вбачається із показань підсудного ОСОБА_9 , саме ОСОБА_8 запропонував йому підшукати особу, яка б могла придбати наркотичний засіб у ОСОБА_7 . Засуджені ж ОСОБА_16 і ОСОБА_15 показали, що вони дійсно приймали участь у затриманні ОСОБА_7 за пропозицією ОСОБА_8 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає, що причиною того, що потерпілий ОСОБА_7 відразу після незаконного затримання зателефонував до ОСОБА_8 було не спонукання останнього до шахрайських дій, як стверджує засуджений, а з метою, щоб ОСОБА_8 виступив посередником у вирішенні питання про непритягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за збут наркотичних засобів, про що на той час вже існувала домовленість між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .
Доводи засудженого ОСОБА_9 про те, що він не присвоював собі владних повноважень і не брав участь в інсценованому затриманні потерпілого ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки судовим слідством встановлено, що ОСОБА_9 разом з іншими співучасниками реалізовував, з розподілом ролей, заздалегідь розроблений ОСОБА_8 та узгоджений з усіма учасниками в деталях план щодо незаконного затримання ОСОБА_7 . Саме ОСОБА_9 підшукав із цією метою «закупника» ОСОБА_17 , після чого під виглядом працівника міліції брав безпосередню участь у затриманні даних осіб, при цьому, одягнувши маску створював видимість законності своїх дій та дій інших членів групи, внаслідок чого у потерпілого склалося враження, що його дійсно затримали працівники міліції, у зв`язку з чим він не міг реалізовувати свою волю та право на вільне пересування.
Дані обставини фактично підтверджуються показаннями, як самого ОСОБА_9 так і інших безпосередніх учасників даної події, зокрема показаннями ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .
Як вбачається із показань потерпілого ОСОБА_7 , йому було відомо, що ОСОБА_14 є діючим працівником міліції, оскільки знав його з дитинства, як і ОСОБА_8 та ОСОБА_17 . Тому не міг повірити, що вони інсценували його затримання. Після його затримання ОСОБА_14 не викликав слідчо-оперативну групу, нічого в нього не вилучав, а лише довдив санкцію статті 307 КК України і робив вигляд, що комусь телефонує. При цьому права затриманого йому не роз`яснювалися, утримували його в наручниках приблизно з 23 год. до 01 год. ночі. Звертаючись згодом з усною заявою про злочин, вчинений щодо нього, ОСОБА_7 повідомив, що саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та дві інші невідомі особи затримували його під виглядом працівників міліції під час збуту наркотичних засобів і, погрожуючи притягненням до кримінальної відповідальності, заволоділи грошовими коштами та майном на загальну суму 305 106 грн.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України п. 19 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, якщо обман чи зловживання довірою при шахрайстві полягають у вчиненні іншого злочину, дії винної особи належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 190 КК України і статтею, що передбачає відповідальність за цей злочин.
Такі ж роз`яснення містяться і у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року, а саме: якщо у складі злочину передбачене діяння, окремі прояви якого у поєднанні з відповідними обставинами утворюють склад іншого злочину, то такі прояви, як правило повинні отримувати окрему кваліфікацію.
У даному випадку незаконне затримання ОСОБА_7 з корисливих мотивів, а також незаконне позбавлення його волі з метою подальшої реалізації наперед узгодженого плану щодо заволодіння майном потерпілого шахрайським способом та подальше заволодіння цим майном шляхом обману утворює реальну сукупність шахрайства та завідомо незаконного затримання для службових осіб і незаконного позбавлення волі для осіб, які не являються службовими.
Доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника про те, що сума завданого збитку потерпілому при кваліфікації вчиненого злочину за ч. 3 ст. 190 КК України надто завищена і фактично визначена лише зі слів останнього апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки сума завданих збитків потерпілому була визначене не тільки на підставі показань потерпілого, а й на підставі показань, як безпосередніх учасників заволодіння майном ОСОБА_7 шляхом шахрайства, щодо конкретних сум грошових коштів та майна в ході виконання ними їх злочинного умислу на заволодіння чужим майном, а так і свідка ОСОБА_25 .
Твердження ОСОБА_8 про те, що автомобілем марки «Мазда 6», який належить потерпілому він не заволодівав, так як останній сам передав йому його для проведення ремонту, та що передача коштів йому в с. Литовеж біля р. Буг нічим не підтверджується, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони повністю спростовуються, як показаннями потерпілого, так і іншими вищенаведеними доказами, що узгоджуються між собою та іншими фактичними обставинами справи, які суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку, навівши, при цьому, переконливі мотиви такого рішення.
Що ж стосується доводів ОСОБА_9 про те, що вироком помилково інкриміновано йому заволодіння ним автомобілем потерпілого, що, на його думку вплинуло на правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 190 КК України, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки як із обвинувального висновку так і вироку вбачається, що заволодіння у першій декаді серпня 2012 року, шляхом обману належним ОСОБА_7 автомобілем «Мазда 6», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 103870 грн. було інкриміновано лише ОСОБА_8 .
Досудове та судове слідство проведено по справі з достатньою повнотою, суд дав належну оцінку дослідженим доказам, навівши у вироку переконливі мотиви, чому він взяв до уваги одні докази та відкинув інші, в тому числі і ті, на які в апеляціях посилаються засуджені та їх захисники.
Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які могли би бути підставою для зміни чи скасування постановленого у цій справі вироку, не виявлено.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, дії ОСОБА_9 які виразились в:
- самовільному присвоєнні владних повноважень;
- заволодінні чужим майном шляхом обману і зловживання довірою (шахрайство), вчиненому, за попередньою змовою групою осіб на загальну суму 161 005 грн., що є у великих розмірах;
- незаконному позбавленні волі потерпілого, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому;
вірно кваліфікував за ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 146 КК України.
В той же час дії ОСОБА_8 , які виразились в:
- заволодінні чужим майном шляхом обману і зловживання довірою(шахрайство) вчиненого, за попередньою змовою групою осіб на загальну суму 305 106 грн., що є у великих розмірах;
- організації завідомо незаконного затримання, вчиненого з корисливих мотивів;
- організації незаконного позбавлення волі людини, вчиненого з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалися заподіянням фізичних страждань потерпілому;
- в організації самовільного присвоєння владних повноважень працівника правоохоронного органу, поєднані із вчиненням суспільно-небезпечних діянь;
судом також вірно кваліфіковано відповідно за ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 27 та ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ст. 371, ч. 3 ст. 27 та ч. 1 ст. 353 КК України.
Умисні ж дії ОСОБА_8 , які виразилися в організації зловживання службовим становищем старшим дільничничим інспектором ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 , тобто в умисному з корисливих мотивів використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним інтересам, вчиненому працівником правоохоронного органу, судом першої інстанції було правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 364 КК України в редакції від 07.04.2011 року.
Однак, оскільки на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції діє ст. 364 КК України зі змінами згідно із Законами від 18.04.2013 року та від 21.02.2014 року, яка складається із двох частин і не передбачає таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення злочину працівником правоохоронного органу і при відсутності в цій статті кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч. 2 даної статті спричинення тяжких наслідків, дії ОСОБА_31 слід перекваліфікувати на ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 364 КК України в редакції від 21.02.2014 року.

Що ж стосується виду та розміру призначених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарань, то судом першої інстанції вони призначені у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням характеру, кількості та ступенів тяжкості вчинених ними злочинів, даних про їх особи та інших обставин, у тому числі і тих, на які вони посилається в апеляційних скаргах.
При цьому, апеляційний суд, враховуючи всі обставини справи, в тому числі і думку потерпілого, не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ст.ст. 69, 75 КК України з мотивів, викладених в апеляційних скаргах.

В той же час, у зв`язку із перекваліфікацією дій ОСОБА_8 відповідно на ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 364 КК України, санкцією якої передбачено менш суворе покарання, ніж ч. 3 ст. 364 КК України в редакції від 07.04.2011 року, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити останньому остаточне покарання, яке буде йому призначатись на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Такі покарання, на думку апеляційного суду, будуть необхідними і достатніми для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також попередження вчинення ними нових злочинів.

Що ж стосується клопотань ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про застосування щодо них Закону України «Про амністію у 2014 році», які були подані ними в ході апеляційного розгляду в червні 2014 року, то вони у відповідності до статті 1 вищезазначеного Закону, задоволенню не підлягають, оскільки останні, як вбачається із матеріалів справи, засуджені в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що по даній кримінальній справі до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 застосовувалось попереднє ув`язнення, то апеляційний суд на підставі ч. 5 ст. 72 КК України із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, вважає за необхідне зарахувати їм в строк відбуття покарання строки їх попереднього ув`язнення, а саме: ОСОБА_9 з 29 вересня 2012 року до 8 жовтня 2012 року, з 22 жовтня 2013 року до 3 червня 2014 року, з 25 листопада 2015 року до 14 грудня 2015 року, з 27 лютого 2016 до 10 березня 2016 року включно, а ОСОБА_8 з 28 вересня 2012 року до 3 червня 2014 року, з 7 березня 2015 року до 21 квітня 2015 року, з 25 листопада 2015 року до 20 грудня 2015 року, з 7 лютого 2016 року до 10 березня 2016 року включно, обом з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи вищенаведене та керуючись п. 11 Перехідних положень КПК України від 13.04.2012 року, ст. ст. 365, 366, 379 КПК України (в ред. 1960 року) апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду від 22 жовтня 2013 року відносно нього без зміни.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 01 жовтня 2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах даної кримінальної справи, а саме: з 29 вересня 2012 року по 8 жовтня 2012 року, з 22 жовтня 2013 року по 3 червня 2014 року, з 25 листопада 2015 року по 14 грудня 2015 року, з 27 лютого 2016 по 10 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Апеляційні скарги засуджених ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Нововолинського міського суду від 22 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_8 змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 364 КК України (в редакції від 07.04.2011 року) на ч. 3 ст. 27, ч 1 ст. 364 КК України (в редакції від 21.02.2014 року) і призначити йому покарання за даною статтею у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
За ч. 3 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 353; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146; ч. 3 ст. 27, ст. 371 КК України залишити ОСОБА_8 призначені судом першої інстанції покарання, а саме:
- за ч. 3 ст. 190 КК України 6 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 353 КК України 2 роки обмеження волі;
- за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України 3 роки обмеження волі;
- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 371 КК України 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 та ч. 1 ст. 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді 6 (шести) років одного місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 28 вересня 2012 року по 3 червня 2014 року, з 7 березня 2015 року по 21 квітня 2015 року, з 25 листопада 2015 року по 20 грудня 2015 року, з 7 лютого 2016 року по 10 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Головуючий: /підпис/
Судді: /підпис/ /підпис/
З оригіналом згідно

Дата набрання законної сили: 10 березня 2016 року

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2

Помічник судді ОСОБА_32