Ухвала
іменем України

19 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000380,

встановила:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що немає судимостей,
засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.
Вирішені питання про речові докази та судові витрати у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року вирок було змінено та на підставі ст. 69 КК України ОСОБА_6 засуджено на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він, працюючи молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Бориспільської виправної колонії № 119, 11 серпня 2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин біля будинку, в якому він проживає по АДРЕСА_2 , за попередньою домовленістю із засудженим ОСОБА_7 , придбав у раніше невідомої йому особи, з якою заздалегідь у телефонній розмові домовився ОСОБА_7 , наркотичний засіб канабіс, масою 7,35 г, який у подальшому зберігав за місцем свого проживання. Наступного дня вказаний наркотичний засіб на громадському транспорті перевіз до місця своєї роботи на громадському транспорті та проніс на територію охоронюваної зони, з метою подальшого збуту засудженому ОСОБА_7 за оплату в сумі 100 грн. Вказаний наркотичний засіб у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено працівниками оперативного відділу під час особистого огляду.

У касаційній скарзі захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засудженого, ставлять питання про зміну постановлених судових рішень по справі у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Просять звільнити засудженого від відбуття покарання з випробуванням застосувавши ст. 75 КК України. Вважають, що судами не враховано ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного злочину не настало.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за обставин викладених у вироку в касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується призначеного покарання, яке, на думку захисників засудженого, є несправедливим, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо покарання, яке призначено ОСОБА_6 , то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Доводи захисників про те, що судами не враховано відсутність настання тяжких наслідків, судова колегія вважає безпідставними.

Як вбачається з копій судових рішень, судами взято до уваги, що засуджений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, апеляційним судом враховано, що ОСОБА_6 критично оцінив свою протиправну поведінку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також ту обставину, що від вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення тяжких наслідків не настало.

Що стосується доводів захисників, щодо застосування до засудженого положень ст. 75 КК України, то судова колегія вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тобто, застосування даної норми є правом суду, а не обов`язком.

Крім того, апеляційним судом вірно вказано, що кримінальне правопорушення в даному випадку вчинене особою, яка за законом покликана запобігати правопорушенням, однак сама порушила закон. Зазначена обставина свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 злочину.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій та вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання, відповідно ст. 65 КК України є справедливим, та сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для прийняття рішення про пом`якшення призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України, як про це йдеться у касаційній скарзі.

Доводи захисників, які аналогічні доводам касаційної скарги, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано вмотивовані відповіді. Ухвала Апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі захисників не наведено.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3