Справа №592/4134/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/911/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 12 вересня 2016 року про відмову в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 12 вересня 2016 року відмолено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Рішення суду мотивовано тим, що наявні матеріали провадження не доводять того, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

В апеляційні скарзі захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 вважає рішення суду не законним і таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що судом зроблено помилковий висновок з приводу того, що засуджений звертаючись з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не відбув 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, оскільки після проведення зарахування судом строку попереднього ув`язнення, в порядку ст. 72 ч. 5 КК України, засуджений на час звернення з клопотання відбув більше ніж 2/3 строку покарання, призначеного судом. Також зазначає, що висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не лише на характеристиці за період, що передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а й на інших матеріалах справи, які сукупно вказують на наявність позитивних зрушень в поведінці засудженого і його ставленню до праці.

Просить повторно дослідити матеріали особової справи, скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою ОСОБА_8 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць 17 днів на більш м`яке у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць 17 днів.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 про необхідність задоволення її апеляційної скарги та задоволення клопотання засудженого, висновок прокурора ОСОБА_6 який вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Із матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 має судимість за вироком Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2012 року за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2012 року відносно ОСОБА_8 набрав законної сили 20 лютого 2013 року.

Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 09 лютого 2016 року в порядку задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 зараховано в строк попереднього ув`язнення, період з 23 червня 2010 року по 20 лютого 2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин за який засуджено ОСОБА_8 , згідно вироку Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2012 року за ст. 115 ч. 1 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що засудженому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Початок строку відбування покарання 23 червня 2010 року, кінець строку відбування покарання 23 червня 2020 року.

Після проведення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, в порядку ст. 72 ч. 5 КК України, кінець строку відбування покарання 26 жовтня 2017 року.

З врахуванням наведеного вбачається, що оскільки засуджений звернувся з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким 27 квітня 2016 року, тобто після зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання проведеного 09 лютого 2016 року, тому ОСОБА_8 на час звернення був особою, що відбула 2/3 строку покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу того, що засуджений став на шлях виправлення і призначене йому позбавлення волі може бути замінене на більш м`яке покарання у виді обмеження волі, то з вказаними доводами погодитися не можна виходячи з наступного.

З матеріалі провадження вбачається, що 23 червня 2010 року о 11.30 год. ОСОБА_8 затримано, що підтверджується протоколом затримання особи , підозрюваної у вчинені злочину від 23 червня 2010 року.

Крім того в матеріалах провадження наявні характеристики: 1) річна характеристика від 21 березня 2014 року, згідно якої засуджений характеризується позитивно, вимог режиму відбування покарання не порушував, до праці ставиться добре, проявляє розумну ініціативу при виконанні поставлених завдань, у відношенні до представників адміністрації ввічливий та тактовний, участі у програмах виховного диференційованого впливу не приймає. Стає на шлях виправлення; 2) річна характеристика від 21 березня 2015 року, згідно якої засуджений прибувши до установи виконання покарання був залучений до праці. Мав два заохочення за зразкову поведінку та мав одне стягнення за допущене порушення вимог режиму відбування покарання. У відношенні до представників адміністрації ввічливий та тактовний, приймає участь у програмах виховного диференційованого впливу, на заходи виховного впливу реагує правильно. Засуджений не стає на шлях виправлення; 3) характеристика від 03 липня 2015 року, згідно якої засуджений мав два заохочення за зразкову поведінку та ставлення до праці, а також мав стягнення за допущене порушення вимог режиму відбування покарання. У відношенні до представників адміністрації ввічливий та тактовний, на заходи виховного впливу реагує правильно. Засуджений на шлях виправлення не стає; 4) характеристика від 01 березня 2016 року, згідно якої вбачається, що засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе задовільно. До праці ставиться добре. Стає на шлях виправлення, але застосування ст.ст. 81, 82 КК України є передчасним; 5) річна характеристика від 21 березня 2016 року, згідно якої вбачається, що засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе задовільно. До праці ставиться добре. Засуджений стає на шлях виправлення; 6) характеристика від 04 травня 2016 року, згідно якої засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе задовільно. До праці ставиться добре. Засуджений стає на шлях виправлення, але застосування ст. 82 КК України є передчасним.

З протоколу № 7 від 01 березня 2016 року засідання комісії установи по розгляду матеріалів на засуджених про умовно дострокове звільнення, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, зміни умов тримання та переведення до колонії іншого рівня безпеки та в межах колонії вбачається, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, але застосування ст. 81 КК України є передчасним.

Згідно довідки наявної в матеріалах провадження, станом на 05 травня 2016 року невідбута частина покарання ОСОБА_8 складає 01 рік 05 місяців 21 день.

З довідки про заохочення, стягнення вбачається, що ОСОБА_8 мав 2 заохочення у 2013 році та одне у 2015 році, а також одне стягнення у 2015 році.

З довідки про відпрацьовані дні вбачається, що всього ОСОБА_8 зароблено 1066 грн. 05 коп., у бухгалтерії установи на виконанні виконавчих листів не має.

Крім того, судом було досліджено ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях. Наміри прилучення його до суспільно корисної праці.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Разом з тим, підставою для зміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення.

Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання.

З матеріалів провадження належним чином дослідженим судом першої інстанції вбачається, що засуджений має хаотичний і нестабільний характер відношення до умов відбування покарання, до заходів диференційованого виховного впливу, крім того з характеристик наявних в матеріалах провадження вбачається також, що засуджений певної сталої позитивної динаміки у поведінці, яку б необхідно було б закріпити не має.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням суд обґрунтовано послався на досліджені під час судового розгляду матеріали та вказав в судовому рішенні на те, що засуджений, відбуваючи покарання, зарекомендував себе задовільно, мав як заохочення так і стягнення, матеріали не містять достатніх даних, які б свідчили про те, що засуджений дійсно став на шлях виправлення.

Отже, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 , який відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, належним чином не довів своє виправлення, а тому об`єктивно відмовив в задоволенні його клопотання, оскільки формально-юридичних підстав для застосування ст. 82 КК України недостатньо, а фактичні дані, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, матеріали провадження не містять.

Керуючись ч.3 ст.82 КПК України і ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 12 вересня 2016 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4