Справа № 755/8992/16-к
В И Р О К
Іменем України
"13" червня 2016 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0005239 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючого в ТОВ «Сіз Регіон Ашан» охоронцем, не військовозобов`язаного, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 12.04.2016 року, приблизно о 22-20 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_4 , який в руці тримав власний мобільний телефон, марки «Флай DS 120».
В цей час у ОСОБА_7 виник намір на відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Флай DS 120».
Здійснюючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи те, що його дії носять відкритий характер, ОСОБА_7 шляхом ривка відкрито викрав з руки ОСОБА_4 належний останньому мобільний телефон «Флай DS 120», вартістю 400 гривень, в якому знаходилися сім-карти оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 10 гривень, та оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 гривень, на рахунку яких грошей не було, а всього на загальну суму 420 гривень.
В подальшому ОСОБА_4 почав вимагати повернення свого мобільного телефону, однак ОСОБА_7 , не звертаючи уваги на прохання потерпілого ОСОБА_4 , з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 420 гривень 00 копійок.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
22.04.2016 року між обвинуваченим та потерпілим була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Згідно даної угоди обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.186 КК України, розміру майнової шкоди, заподіяної потерпілому, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 , у вигляді штрафу в сумі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 гривень).
В угоді зазначені наслідки її укладення і затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.
Захисники обвинуваченого також просили затвердити угоду між ним та потерпілим, оскільки при її укладені були дотримані всі вимоги КПК України та права їх підзахисного.
Потерпілий ОСОБА_4 просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України. Будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, завдана шкода відшкодована йому повністю.
Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисників, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно зі ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпілий, визначена в межах санкції ч.1 ст.186 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого та обвинуваченого.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст.ст.394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч.5 ст.474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладання угоди сторонами є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогами ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_7 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
Також судом встановлено, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому узгодженого покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_7 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судові витрати по справі відсутні. Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-374, 474-476 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 22 квітня 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.
Речові докази:
- договір з ломбарду ПТ «Ломбард Парус», який розташований за адресою: м.Київ, бульвар Перова, 15, від 12.04.2016 року, на ім`я ОСОБА_8 , про заставу мобільного телефону та отримання фінансового кредиту, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0005239, - залишити в матеріалах провадження;
- сім карту оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_1 , сім карту оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_2 , мобільний телефон, марки «Флай DS120», IMEI: НОМЕР_3 , що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 залишити йому за належністю.
Матеріали кримінального провадження №0005239 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/8992/16-к.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.6-7 ст.474 КПК України,
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1