Справа № 308/1037/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, угорця, уродженця м. Ужгорода, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2015 року в період часу з 22 години 00 хвилин по 23 годину 20 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою із невстановленою особою, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, проникли до складського приміщення, що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки викрали чотири тюки вторсировини (плівки) вагою 1200 кг., вартістю 10, 00 грн. за 1 кг., чим спричинили ТОВ «АВЕ» матеріальної шкоди, на загальну суму 12000,00 гривень.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Заявлений представником потерпілого цивільний позов визнав. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 26 грудня 2015 року йому зателефонував охоронник ТОВ «АВЕ Ужгород» на ім`я ОСОБА_6 і запропонував йому заробити гроші, шляхом викрадення зі складу плівки та повідомив, що в вечірній час відключить камери спостереження та передзвонить. На таку пропозицію він погодився і в обідній час поїхав на звалище для того щоб узнати чи приймають там плівку. Домовившись з незнайомою йому особою про те, що останній придбає у нього плівку, він взяв у нього номер телефону і домовився з ним про транспортний засіб , який вивезе плівку. Біля 22 год. 00 хв. йому зателефонував охоронник, після чого він зателефонував особі, яка погодилась придбати у нього плівку і зі складу, двері до якого відчинив охоронник, він забрав чотири тюки плівки, які завантажив у автобус , який під`їхав до складу. Реалізовав викрадену плівку за 5000,00 грн., з яких 1600,00 грн. взяв собі охоронник, а решту грошей він залишив собі. Під час затримання працівниками поліції у нього були вилучені гроші в сумі 3400,00грн.

Представник потерпілого в судовому засіданні підтвердив факт заподіяння ТОВ «АВЕ Ужгород» матеріальної шкоди, внаслідок крадіжки зі складу 1200 кг. вторсировини (поліетиленової плівки). Вказав, що вартість 1 кг. вторсировини складає 10,00 гривень. Заявлений ним цивільний позов підтримав з підстав та мотивів викладених у цивільному позові та просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «АВЕ Ужгород» завдану ним майнову шкоду на суму 12000,00 гривень.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, представник потерпілого, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений і представник потерпілого правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, представника потерпілого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ), вчинена за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.
Обтяжуючі покарання обставини, згідно статті 67 КК України, судом не встановлені.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі покарання обставини, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Вирішуючи цивільний позов ТОВ «АВЕ Ужгород» про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, вислухавши при цьому доводи представника потерпілого на доведення своїх вимог і дослідивши надані ним докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно -небезпечне діяння. Це означає, що законодавець обмежив часові рамки пред`явлення позову.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.

Позовні вимоги заявлені ТОВ «АВЕ Ужгород» до ОСОБА_4 про стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 12000, 00 гривень підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, саме на цивільного позивача чи його представника покладається обов`язок надати докази в підтвердження завданої шкоди.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що заподіяла шкоду.

Визначаючи суму, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує що розмір заподіяної ним шкоди в сумі 12000,00 гривень - доведений, такий висновок суду ґрунтується на досліджених показаннях обвинуваченого і представника цивільного позивача , письмових доказах та відображає розмір прямої, дійсно завданої шкоди ТОВ «АВЕ Ужгород» на суму 12000,00 грн.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного суд вважає, що цивільний позов ТОВ «АВЕ Ужгород» про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «АВЕ Ужгород» матеріальної шкоди на суму 12000,00 грн. підлягає до задоволення.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі - відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралася.
Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Ужгород» задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ Ужгород» (м. Ужгород, вул. Л.Толстого, 33, код ЄДРПОУ - 38330105) завдану матеріальну шкоду в сумі 12 000 гривень /дванадцять тисяч гривень/ .
Речові докази по кримінальному провадженню: грошові кошти в сумі 4000,00 гривень, які упаковано в спец. пакет № 2971249 та знаходяться при матеріалах справи після набрання вироком законної сили звернути на погашення цивільного позову.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1