УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року по справі №761/14349/16-к. Зазначає, що ухвалою слідчого судді було накладено арешт на грошові кошти, які перебувають банківській картці заявника № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Приватбанк». ОСОБА_3 вказує на те, що за доводами слідчого вона здійснює розрахунок за поставлений незаконно вирубаний ліс за допомогою платіжної картки. Проте, заявник не мала і не має жодних стосунків з ТОВ «Тимбер-Лайн», ТОВ «ВудЛайф», діями яких спричинено шкоду державі. Минуло понад шість місяців з дня накладення арешту на гроші, проте заявника не повідомлено про підозру, жодного разу не допитували. Грошові кошти, які перебувають на картковому рахунку необхідні для утримання дитини заявника, яка перебуває у декретній відпустці. ОСОБА_3 вважає, що на день подачі клопотання минула потреба у арешті коштів, а тому просить суд скасувати арешт, накладений на грошові кошти, що перебувають на банківській картці № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Приватбанк».
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась про день та час розгляду клопотання повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила.
Слідчий, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000223 , в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали клопотання слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 19 квітня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 3-го відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_4 про накладення арешту на грошові кошти в межах кримінального провадження, внесеного 25.11.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.
Зокрема накладено арешт на грошові кошти, які перебувають на картковому рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Приватбанк».

Як свідчать матеріали справи, органом досудового розслідування того, що протягом 2015 року службові особи ТОВ «Тимбер-Лайн», ТОВ «ВудЛайф» та інші надавали в обласні управління лісового та мисливського господарства для оформлення Сертифікатів недостовірності товаросупровідних документів від лісокористувачів Житомирської, Черкаської, Чернігівської, Сумської, Херсонської, Харківської, Черновіцької та Київської областей на загальний об`єм понад 20 тис. кубів, що призвело до ненадходження до державного бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму понад 10 млн. грн.

Приписами ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За приписами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За положеннями ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 10 статті 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, у тому числі на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, а також на видаткові операції.

Як свідчать матеріали клопотання, слідчим суддею задоволено клопотання слідчого оскільки надано достатньо доказів, які вказують на те, що грошові кошти призначені для фінансування та матеріального забезпечення кримінального правопорушення, в межах положень ст. 170 КПК України.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, що передбачено ст. 131 КПК України.
Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В розумінні чинного законодавства України вирішуючи питання про арешт майна, його скасування слідчий суддя має зазначити, що не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи за вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Звертаючись з клопотанням про скасування арешту майна, ОСОБА_3 зазначила, що не є підозрюваною у кримінальному провадженні, грошові кошти не є майном, здобутим злочинним шляхом і не одержані шляхом вчинення кримінального правопорушення, має дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому потреба у арешті майна відпала.

Проте, слід зазначити, що доводи ініціатора клопотання не спростовують висновки викладені слідчим суддею в ухвалі від 23.09.2015 р., доказів на підтвердження викладеного в клопотанні про скасування арешту не надано.

Зважаючи на викладене, наявні матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що ініціатором клопотання, не доведено наявність підстав вважати, що на день вирішення піднятого питання існують обставини для скасування арешту в розумінні положень ст. 174 КПК України .

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 170,174,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя