Справа № 128/1740/16-к
УХВАЛА
25 квітня 2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого : судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

та адвоката ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду подання заступника головного лікаря ВОПЛ № 2 ОСОБА_5 про продовження застосованих примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до кримінальної відповідальності
за ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 357 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області звернувся заступник головного лікаря ВОПЛ №2 ОСОБА_5 з заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим режимом нагляду, змішаному відносно ОСОБА_7 , так як згідно Висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру за № 19 від 14.04.2016 року ОСОБА_7 на теперішній час представляє суспільну небезпеку та потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному.

В заяві заступник головного лікаря ВОПЛ №2 ОСОБА_5 посилається на те, що хворий ОСОБА_7 перебуває на лікуванні в ВОПЛ №2 відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької обл., від 18.11.2015 р. про застосування примусових заходів медичного характеру у вчиненому злочині передбаченому ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, а також постанови Тиврівського райсуду Вінницької області від 09.06.2010 року.
Первинний діагноз хворому був встановлений: Біполярний афективний розлад з атиповим перебігом 13.04.2011 року, змінено діагноз на: Легка деменція внаслідок органічного захворювання головного мозку змішаного ґенезу (травматичного, судинного, інтоксикаційного) з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та соціальною дезадаптацією.
На основі висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру за № 19 від 14.04.2016 року ОСОБА_7 на даний час, представляє суспільну небезпеку і внаслідок стану свого здоров`я потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному, в зв`язку з чим заступник головного лікаря ВОПЛ №2 ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним поданням.

В судовому засіданні представник ВОПЛ №2 заяву підтримала повністю та просила задоволити.

Прокурор не заперечував щодо задоволення даної заяви ВОПЛ №2, не наполягав на технічному фіксуванні розгляду справи.

Адвокат ОСОБА_4 проти задоволення не заперечував, не наполягав на технічному фіксуванні розгляду справи.

Хворий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої не заперечував проти задоволення даної заяви ВОПЛ №2. Відповідно до ч.1 ст. 512 КПК України участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Суд, врахувавши характер психічного захворювання ОСОБА_7 думку інших учасників кримінального провадження, які не заперечують щодо розгляду подання за його відсутності, вважає за можливе провести розгляд заяви без участі ОСОБА_7 .

Заслухавши думку адвоката, прокурора, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що хворий ОСОБА_7 перебуває на лікуванні в ВОПЛ №2 відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької обл., від 18.11.2015 р. про застосування примусових заходів медичного характеру у вчиненому злочині передбаченому ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України, а також постанови Тиврівського райсуду Вінницької області від 09.06.2010 року.
Первинний діагноз хворому був встановлений: Біполярний афективний розлад з атиповим перебігом 13.04.2011 року, змінено діагноз на: Легка деменція внаслідок органічного захворювання головного мозку змішаного ґенезу (травматичного, судинного, інтоксикаційного) з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та соціальною дезадаптацією.
На основі висновку комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру за № 19 від 14.04.2016 року ОСОБА_7 на даний час, представляє суспільну небезпеку і внаслідок стану свого здоров`я потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Відповідно до ст. 17 Закону України „ Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав,за якими було проведено госпіталізацію.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України „ Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Згідно ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

За таких обставин, врахувавши висновок комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру № 19 від 14.04.2016 року, суд дійшов висновку, що заява ВОПЛ №2 підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 страждає психічним захворюванням, на даний час представляє суспільну небезпеку і внаслідок стану свого здоров`я потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічно хворих з посиленим наглядом, змішаному

Керуючись ст. ст. 17, 19 Закону України „ Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року, ст. 95 КК України, ст. ст. 512, 514, 516 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Заяву ВОПЛ №2 задовольнити.

Продовжити застосовані примусові заходи медичного характеру у відділенні для примусового лікування психічнохворих з посиленим наглядом, змішаному відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: с. Соколинці Тиврівського району Вінницької області.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: