АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 632/1384/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/132/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.187 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

представника потерпілої - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 9 вересня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Слов`янськ Донецької області, громадянин України, тимчасово не працюючий, з середньою освітою, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.ст. 88,89 КК України не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, 3 роки.

Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_10 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації.

Обраний ОСОБА_10 запобіжний захід в вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінений на особисте зобов`язання, з покладанням зобов`язань: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_10 судові витрати за проведення судово - товарознавчої експертизи в розмірі 184 гривні 14 копійок.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_10 визнаний винуватим в тім, що 25.05.2015 року, близько 11 години 25 хвилин, перебуваючи поблизу будинку № 17, розташованого в 3 мікрорайоні м. Первомайський Харківської області, побачив незнайому жінку, яка йшла в його сторону. У ОСОБА_10 виник умисел вчинити розбійний напад на жінку з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я цієї особи. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_7 ззаду та з корисливих мотивів скоїв напад з застосовуванням насилля, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилось у слідуючому: своєю правою рукою він обхопив шию потерпілої та приставив до горла ніж, подавивши волю потерпілої до захисту. Після цього, лівою рукою зірвав з шиї ланцюжок з кулоном з металу жовтого кольору, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2443 від 11.06.2015 року, на 5 553 гривні 89 копійок. З місця скоєння злочину зник, обернувши майно на свою користь.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить про зміну вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання. Призначити ОСОБА_10 за ч.1 ст.187 КК України 4 роки 8 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

В обґрунтування вимог посилається на недотримання судом норм ст.69-1 КК України, які застосовуються судом за наявності перелічених у п.п. 1, 2 ст. 66 КК України обставин, (щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку). Судом визнано пом`якшуючими покарання обставинами: щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, публічне вибачення обвинуваченого перед потерпілою за скоєне. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено. За таких обставин суд повинен був призначити ОСОБА_10 покарання в виді позбавлення волі у розмірі, який не перевищує двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч.1 ст.187 КК України - тобто покарання строком не більше 4 років 8 місяців позбавлення волі.

Потерпіла в апеляційній скарзі із зміненими доводами просить про скасування вироку в частині призначення ОСОБА_10 покарання, просить призначити йому необхідне та достатнє для виправлення покарання в межах санкції ч.1 ст.187 КК України, без застосування ст.75 КК України. При цьому вказує на те, що матеріальну шкоду ОСОБА_10 їй не відшкодовував, вкрадене майно повернули працівники міліції, тому така пом`якшуюча обставина відсутня. Просить врахувати, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі корисливих, відбував покарання в виді позбавлення волі, знову вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких. Звертає увагу на необгрунтування судом призначення покарання з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

В первинній апеляційній скарзі потерпіла вказувала про розгляд справи з порушенням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки суд не з`ясовував, чи зрозумілі їй положення даної статті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілої та її представника, які підтримували доводи поданої апеляційної скарги, крім цього, вказали про нероз`яснення потерпілій належним чином обставин недослідження усіх доказів, заперечення обвинуваченого та його захисника, заслухавши прокурора, який підтримував доводи поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає задоволенню частково, скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Розглядом кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що суд першої інстанції дане кримінальне провадження розглянув відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження докази щодо фактичних обставин справи не досліджував. При дослідженні доказів суд обмежився допитом обвинуваченого та вивченням даних про особу обвинуваченого.

Як пояснила потерпіла ОСОБА_7 при апеляційному перегляді судового рішення, вона зовсім не розуміла запропонований судом порядок дослідження доказів та наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України, мала намір підготувати та подати цивільний позов, та не змогла, тому вважає, що були порушенні її процесуальні права, так як на розгляд справи у скороченому порядку погодилась вимушено.

Таким чином, визначивши порядок та об`єм дослідження доказів за ч.3 ст.349 КПК України суд належним чином не перевірив добровільність позиції потерпілої на визнання нею недоцільним дослідження усіх доказів, розуміння змісту цієї норми закону, наслідки застосування, не забезпечив їй право на розгляд кримінального провадження у відповідності до вимог КПК України, дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення провів з порушенням вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України, ст.ст. 9, 56, 370, 374, ч.1 ст.412 КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, тому таке рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції

Оскільки вирок скасовується в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд при призначенні нового судового розгляду, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не вправі наперед вирішувати питання, зокрема, про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому інші доводи апеляційних скарг потерпілої та прокурора не розглядаються, а підлягають перевірці при новому розгляді справи. Таким чином, апеляційна скарга потерпілої задовільняється частково, в частині необхідності скасування вироку з наведених вище підстав, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

З метою здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним продовжити йому запобіжний захід в виді особистого зобов`язання. Відповідно до ст.194 КПК України, зобов`язати не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 9 вересня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обраний ОСОБА_10 запобіжний захід до набрання вироку законної сили в виді особистого зобов`язання продовжити, з покладанням зобов`язань, визначених судом першої інстанції:

не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3