Справа № 361/4699/16-к
Провадження № 1-кп/361/296/16
У Х В А Л А
ПІДГОТОВЧОГО СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ
=========================================================================
25 жовтня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,
15.08.2016 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали кримінального провадження, про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, які складаються з обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та розписок про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваним та іншими документами.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_10 не обирався.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що обвинувальний акт відповідає чинному законодавству, провадження можливо призначити до судового розгляду.
Овинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_4 не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду,
Потерпіла ОСОБА_5 вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, обвинувачення ОСОБА_10 пред`явлене без врахування обставин, що обтяжують покарання та кваліфікація його дій не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали клопотання ОСОБА_5 , про направлення матеріалів прокурору.
Будь-яких інших клопотань від учасників підготовчого судового засідання не поступило.
Заслухавши в підготовчому судовому засіданні думку сторін суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Згідно до вимог ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз змісту обвинувального акту указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення відповідно до положень закону.
На думку суду, органом досудового розслідування, в направленому обвинувальному акті, не конкретно зазначені дані про правову кваліфікацію кримінального правопорушення (об`єктивна сторона кримінального правопорушення) обвинуваченого, а саме, не вказано точного часу та конкретного місця вчинення злочину, а також конкретного способу його вчинення. Зокрема обвинуваченому інкримінується вчинення 5 епізодів злочинної діяльності, вчинених 02.12.2015 року, однак як вбачається з обвинувального акту, останні три епізоди не містять вказівки на точний час їх вчинення. В епізодах за 03.12.2015 року не вказано конкретне та точне місце вчинення злочину , а в останньому епізоді злочину не вказано конкретного часу їх вчинення. При цьому фактичні обставини кримінальних правопорушень викладено неконкретно, поверхово, вони містять суперечності, що є порушенням вимог, при складанні обвинувального акту, щодо форми та змісту обвинувального акту. Зокрема , як зазначено у у тексті обвинувачення, ОСОБА_10 проникаючи до будинку 02.12.2015 року, діяв разом ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .. ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами. В подальшому, 03.12.2015 року він вже надавав незаконні вказівки невстановленим особам.
Згідно ст.27 КК України , співучасниками злочину, поряд з виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник.
Однак, обвинувальний акт, який складений слідчим і затверджений прокурором, не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, оскільки роль ОСОБА_10 у вчиненні злочину, відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, конкретно не зазначена, а саме чи брав він участь безпосередньо у виконанні об`активної сторони кримінального правопорушення, чи є співучасником чи виступав в ролі пособника чи організатора.
Залишивши поза увагою відсутність висунутого обвинувачення щодо підозрюваного, прокурор порушив вимоги чинного законодавства, оскільки відсутність висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а`п.3ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі І.Н. та інші проти Австрії», п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).
Із урахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого конкретного обвинувачення, суттєво утруднює з`ясування судом обставин і робить неможливим здійснення ОСОБА_10 захисту своїх прав.
Таким чином, на думку суду, неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст.291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.
На підставі викладеного, керуючись ст.314, 315, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Зобов`язати прокурора усунути вказані недоліки протягом 30 діб з дня проголошення ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий, суддя ОСОБА_1