Справа № 643/6233/16-к
Номер провадження 1-кс/643/1058/16
УХВАЛА

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просити накласти арешт на зазначений в клопотанні автомобіль «ЗАЗ-TF69Y0» р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на гр. ОСОБА_4 для заборони можливості його відчуження, а також з метою забезпечення можливого цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 , який відповідно до її заяви від 24.05.2016 року вона має намір пред`явити до ОСОБА_6 , без його тимчасового вилучення з передачею на відповідальне зберігання його власнику, для заборони можливості його відчуження, тому що цей автомобіль є предметом кримінального правопорушення.
В обґрунтування клопотання зазначив, що 24.01.2016 року до чергової частини Московського відділу поліції надійшов рапорт інспектора патрульної служби ОСОБА_7 про те, що 24.01.2016 року близько о 13:00 гол. на пр. Ювілейному біля перехрестя з вул. Бобруйською в м. Харкові стався наїзд автомобіля «ЗАЗ-TF69Y0» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого останній спричинені тілесні ушкодження.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 24.01.2016 року, близько о 13.00 год., керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-TF69Y0» р.н. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, слідував по пр. Ювілейному зі сторони вул. Гвардійців Широнінців у напрямку пр. Льва Ландау у м. Харкові. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу позначеного з двох сторін проїзної частини дорожніми знаками «Пішохідний перехід» п.п.5.35.1 та 5.35.2 Правил дорожнього руху України і розташованого в районі перехрестя з вул. Бобруйською, ОСОБА_6 в порушенні вимог п.п. 1.5, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
-п. 1.5 "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків".
-п. 18.1 "Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
-п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека",
рухаючись зі швидкістю 40 км/год. і маючи об`єктивну можливість переконатися в наявності попереду нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками «Пішохідний перехід», на якому можуть перебувати пішоходи, не переконався у відсутності на ньому пішоходів, не зупинився перед ним та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , 1983 року народження, яка перетинала проїзну частину пр. Ювілейного по пішохідному переходу справа наліво по ходу руху автомобіля, в результаті чого пішоходу ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 172-А/16 від 29.02.2016 року заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, у вигляді ротаційного підвивиху першого шийного хребця.
Згідно з висновком судової авто технічної експертизи № 428/16 від 19.05.2016 в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ЗАЗ ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода виконанням вимог п. п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.
Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, виразилося в тому, що водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом і рухаючись зі швидкістю 40 км/год, маючи об`єктивну можливість переконатися в наявності попереду нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками «Пішохідний перехід», на якому можуть перебувати пішоходи, не переконався у відсутності на ньому пішоходів, не зупинився перед ним та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину пр. Ювілейного по пішохідному переходу справа наліво по ходу руху автомобіля, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_5 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 перебувають у причинному зв`язку з наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, як окремо, так і усіма у сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 24.01.2016 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 , протоколом допиту водія ОСОБА_6 в якості потерпілого, висновком судово-медичної експертизи, висновком судової автотехнічної експертизи.
ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України не затримувався, 23.05.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний підозрюваний ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, свою вину визнав повністю і пояснив, що 24.01.2016 о 12:45 керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ» рухався по пр. Ювілейному зі сторони вул. Гв.Широнінців в напрямку пр. Л.Ландау. В ході руху він побачив, що нерегульований пішохідний перехід справа наліво по ходу руху його автомобіля перетинає жінка-пішохід, яку він побачив вже на проїзній частині із-за передньої частини автобусу, який рухався праворуч від його автомобіля. Для уникнення наїзду він застосував гальмування, але жінка продовжувала перетинати дорогу і автомобіль вдарив її правою передньою частиною, внаслідок чого вона отримала травми.
Автомобіль «ЗАЗ-TF69Y0» р.н. НОМЕР_1 , який отримав пошкодження в результаті ДТП, несе на собі сліди злочину. Він 27.01.2016 року оглянутий слідчим, визнаний речовим доказом і переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_4 , який вписаний в свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля і в наступний час зберігається за місцем мешкання останнього.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу «ЗАЗ-TF69Y0» р.н. НОМЕР_1 , 2010 року випуску є ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на автомобіль «ЗАЗ-TF69Y0» р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , для заборони можливості його відчуження, а також з метою забезпечення можливого цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 , який відповідно до її заяви від 24.05.2016 вона має намір пред`явити до ОСОБА_6 , необхідно накласти арешт на вказаний автомобіль без його тимчасового вилучення з передачею на відповідальне зберігання його власнику, для заборони можливості його відчуження, тому що цей автомобіль є предметом кримінального правопорушення.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та викладені в ньому доводи.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності, не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення клопотання.
Як вбачається з матеріалів клопотання, автомобіль «ЗАЗ-TF69Y0» р.н. НОМЕР_1 , який був пошкоджений в результаті ДТП, згідно постанови від 27.01.2016 року визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченнязбереження речових доказів, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку щодо наявності достатніх підстав вважати, що вказаний вище Автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
Враховуючи наведене вище, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та накласти арешт на вказане в клопотанні майно.
Оскільки, як вбачається з клопотання, слідчий просить накласти арешт на Автомобіль з метою запобігання можливості його відчуження, слідчий суддя, розглядаючи клопотання в межах заявлених слідчим вимог, застосовує такий спосіб арешту Автомобіля, як заборону його відчуження.
При цьому слідчий суддя враховує, що арешт майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), згідно ч. 6 ст. 170 КПК України може бути накладений за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Між тим матеріали клопотання не містять даних щодо пред`явлення такого позову, в зв`язку з чим відсутні підстави для накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову.
Враховуючи наведене, суд накладає арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. 107, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «ЗАЗ-TF69Y0» р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним автомобілем.
Власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка має право на її оскарження, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 31.05.2016 року о 17-55 год.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1