Справа № 152/850/16-к
В И Р О К
іменем України
21 липня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Келлеровка, Келлеровського району Кокчетавської області Республіки Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , німця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого: 23.04.2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням та іспитовим строком на два роки в силу вимог ст.75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3 ст.76 КК України; 20.05.2016 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців,

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 23.04.2015 року Шаргородським районним судом за вчинення крадіжки, та маючи незняту і непогашену в передбаченому законом порядку судимість за вчинення крадіжки, зокрема, у період іспитового строку, повторно скоїв умисний злочин, пов`язаний з таємним викраденням чужого майна, а саме: в ніч з 21 квітня 2016 року на 22 квітня 2016 року, зокрема, в передранковий час 22.04.2016 року, з метою крадіжки прийшов у домогосподарство ОСОБА_5 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, зірвавши навісний замок, відкрив двері та проник в приміщення господарської будівлі, звідки повторно викрав 2 кг свинини вартістю 70 грн. за 1 кг, 1 кг сала вартістю 20 грн., 2 кг цибулі вартістю 8 грн. за 1кг, 5 пачок цигарок «Ністра» вартістю 6 грн. за 1 пачку, закаточний ключ для консервування вартістю 50 грн., емальовану каструлю місткістю 6 л вартістю 130 грн., 2 пачки прального порошку «Лоск» вартістю 20 грн. за 1 пачку, після чого залишив місце крадіжки, розпорядившись викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_5 на загальну суму 426 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 31.05.2016 року, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що проживає із співмешканкою ОСОБА_7 , яка тяжко хворіє, потребує його догляду. На теперішній час він не працює і пенсії не отримує, тому дохід його сім`ї складають підробітки, які рідко трапляються, а також пенсія співмешканки. Коштів для проживання не вистачає, тому він вчинив крадіжку, щоб продати майно і за виручені кошти придбати продукти для себе і співмешканки. Так, в передранковий час 22.04.2016 року він прийшов у домогосподарство ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , знаючи, що господарі поїхали на ринок, пересвідчився, що на подвір`ї нікого немає, пройшов до приміщення літньої кухні, знайшов ключі під стіною біля газового балону та відра, відкрив літню кухню, де нічого не викрав, проте, знайшов ключі від прибудови. Взявши ключі та запальничку, яка знаходилася в літній кухні, він пішов до прибудови і намагався її відкрити віднайденими ключами, проте, жоден із них не підійшов до замка, тому він металевим прутом, якого знайшов біля прибудови, зірвав скобу навісного замка, зайшов у прибудову і виявив та викрав м`ясо, сало, цигарки, порошок, ключ для консервування, цибулю. Викрадені продукти та порошок закаточний ключ він поклав у емальовану каструлю, яку знайшов тут же. При цьому, у літній кухні він знайшов пляшку горілки, яку випив на місці. Викрадені речі він виніс із прибудови і скобу навісного замка поставив на місце. При цьому ключі і запальничку, якою присвічував собі у прибудові, автоматично кинув до кишені. Після цього викрадені речі він переніс у садок, який знаходиться неподалік, щоб пізніше прийти і перенести до себе додому. Наступного дня він прийшов на місце, де заховав викрадені у ОСОБА_5 речі, але їх на місці схованки не виявилося.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що у вчиненому розкаюється, усвідомлює, що вчинив злочин, маючи непогашену судимість, але просить його суворо не карати. При призначенні покарання покладається на вирішення суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.3 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 30.05.2016 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та представнику потерпілої ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 31.05.2016 року, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену повторно, з проникненням у інше приміщення, а саме: в ніч з 21 квітня 2016 року на 22 квітня 2016 року, зокрема, в передранковий час 22.04.2016 року, з метою крадіжки ОСОБА_4 прийшов у домогосподарство ОСОБА_5 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, зірвавши навісний замок, відкрив двері та проник в приміщення господарської будівлі, звідки повторно викрав 2 кг свинини вартістю 70 грн. за 1 кг, 1 кг сала вартістю 20 грн., 2 кг цибулі вартістю 8 грн. за 1кг, 5 пачок цигарок «Ністра» вартістю 6 грн. за 1 пачку, закаточний ключ для консервування вартістю 50 грн., емальовану каструлю місткістю 6 л вартістю 130 грн., 2 пачки прального порошку «Лоск» вартістю 20 грн. за 1 пачку, після чого залишив місце крадіжки, розпорядившись викраденим на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_5 на загальну суму 426 грн.
Виходячи з обвинувального акту та оцінки показань обвинуваченого, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно, з проникненням у інше приміщення, отже, повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.3 ст.185 КК України.
При цьому, суд виходить також із того, що, відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а відповідно до примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
Встановлено, що злочин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив у період іспитового строку, а також на час розгляду кримінального провадження в суді обвинувачений ОСОБА_4 не відбув повністю покарання за вироком Шаргородського районного суду від 20.05.2016 року, яким його засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців (а.с.78-79, 90-93).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 31.05.2016 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, та з врахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин і особи ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він вчинив злочини у період іспитового строку, але щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням думки представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , який зазначив, що покарання обвинуваченому слід призначити суворе, у виді позбавлення волі, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах ізоляції від суспільства, тобто в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі, за правилами, встановленими ч.4 ст.70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за означеним вироком та за вироком Шаргородського районного суду від 20.05.2016 року, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин в ніч з 21.04.2016 року на 22.04.2016 року, зокрема, в передранковий час 22.04.2016 року, тобто до постановлення попереднього вироку.
Покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу (ч.1 ст.63 КК України).
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що злочини він вчинив під впливом того, що у нього не достатньо коштів для проживання внаслідок того, що він має на утриманні співмешканку, яка тяжко хворіє, оскільки обвинуваченим не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, а також неможливості останнім працевлаштуватися з метою забезпечення необхідними засобами до існування себе та своєї сім`ї.
Також, суд не вбачає обтяжуючої покарання ОСОБА_4 обставини у виді вчинення злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння, про що стверджував у судових дебатах представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , оскільки встановлено, що ОСОБА_4 вжив спиртне 1 пляшку горілки після того, як вчинив крадіжку речей у ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.
Прокурор в судовому розгляді просив залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід незмінним у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили.
Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 06.07.2016 року, строк тримання під вартою до 16 години 03.09.2016 року (а.с.53-57). Обвинуваченого ОСОБА_4 взято під варту із залу суду.
У зв`язку із наведеним суд вважає за необхідне залишити незмінним запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання цим вироком суду законної сили.
При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Шаргородського районного суду від 20.05.2016 року у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців. Обвинувачений ОСОБА_4 затриманий 27.06.2016 року на підставі розпорядження Шаргородського районного суду про виконання вироку, який набрав законної сили і направлений в Вінницьку УВП №1 (а.с.88-89).
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід вираховувати з моменту його затримання з метою звернення до виконання вироку Шаргородського районного суду від 20.05.2016 року, тобто з 27.06.2016 року.
При цьому, в строк покарання слід зарахувати строк тримання ОСОБА_4 під вартою, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, якою передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати перебування його під вартою в межах цього кримінального провадження з 06.07.2016 року по 21.07.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто 32 (тридцять два) дні (16х2=32).
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
В`язку ключів у кількості 14 штук та запальничку, що визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с.84) і знаходяться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_5 до вирішення кримінальної справи слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю ОСОБА_5 .
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.3 ст.185 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за якою засудити його до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки сім місяців.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 20.05.2016 року, остаточно призначити до відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки десять місяців.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вираховувати з дня затримання з 27.06.2016 року. Зарахувати, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 перебування його під вартою з 06.07.2016 року по 21.07.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто 32 (тридцять два) дні (16х2=32).
Речові докази: в`язку ключів у кількості 14 штук та запальничку повернути володільцю ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1