Справа №488/5157/15-к 19.04.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
19 квітня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Баштанка, Миколаївської області, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

У строк відбуття призначеного покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 заподіяну майнову шкоду на користь потерпілого ОСОБА_7 в сумі 3 236 грн.

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/331/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить пом`якшити призначене йому покарання. Посилається на те, що він свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро кається, зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну злочином.

Також вказує на наявність у нього малолітньої дитини, яка потребує його допомоги та на те, що він тяжко хворіє та потребує постійного вживання ліків і стаціонарного лікування.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що в період з 20 вересня 2015 по 25 жовтня 2015 року ОСОБА_5 , перебуваючи в різних районах міста Миколаєва, реалізуючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, таємно, шляхом проникнення на територію домоволодіння, житлових будинків та гаражів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , таємно викрав належне їм майно, чим завдав матеріальний збиток потерпілим: ОСОБА_9 в розмірі 1950 грн., , ОСОБА_10 3500 грн., ОСОБА_11 19000 грн., ОСОБА_12 4300 грн.

Окрім того, 25.10.2015 року о 23.00 годині, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що вхід на територію домоволодіння АДРЕСА_2 вільний, таємно викрав з вказаної території майно належне ОСОБА_13 чим завдав потерпілій матеріальний збиток в розмірі 500 грн.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло (за епізодами крадіжки у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ); та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно (за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_13 )

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив пом`якшити йому покарання, думку прокурора, яка вважала вирок суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржується.

Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами та доповненнями, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зазначені вимоги судом першої інстанції було дотримано.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції врахував, тяжкість вчинених злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, на особових обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, стан здоров`я обвинуваченого, а також в якості обставин, що пом`якшують покарання - визнання вини та щире каяття.

Зважив суд і на відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставини, на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, також були враховані судом, у зв`язку з чим ОСОБА_5 призначено покарання в межах санкцій, передбачених ч. 2 та ч.3 ст.185 КК України, та вірно застосовано принцип призначення покарання за сукупністю злочинів, з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України.

Виходячи із принципів необхідності і достатності покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призначене покарання в такому розмірі та виді є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Рішення суду належним чином вмотивоване, не суперечать вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, а саме того, що він раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив нові злочини через незначний час після відбуття покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, апеляційний суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Посилання апелянта на те, що він зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну злочином, а також має малолітню дитину, яка потребує його допомоги, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів та даних про особу обвинуваченого, не є такими обставинами, які дають підстави для пом`якшення покарання.

Таким чином, відсутні підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, в тому числі із застосуванням ст.69 КК України, а також для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України.

Твердження апелянта про те, що він тяжко хворіє, потребує постійного вживання ліків і стаціонарного лікування, не є тими обставинами, які впливають на вид та розмір призначеного покарання.

Матеріали провадження не містять будь-яких даних, які б свідчили про неможливість відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі.

Не надано таких даних й суду апеляційній інстанції.

Інших обставин, які би свідчили про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання, тяжкості вчинених ним злочинів чи даним про його особу внаслідок надмірної суворості апелянтом не наведено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_5 без зміни.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з 29.10.2015 року по 19.04.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді: