ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №293/305/16-к
18 квітня 2016 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Черняхові угоду про визнання винуватості від 23.03.16 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000102 від 02.03.16 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ядрин, Чувашської АР Росії, громадянина України, пенсіонера, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , не будучи зареєстрованим в якості суб`єкта підприємницької діяльності, діючи всупереч ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року, на подвір`ї домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту. З початку грудня 2015 року без будь-якого оформлення документів, що засвідчують права власності на металобрухт та актів приймання металобрухту ОСОБА_4 , використовуючи механічні ваги «РП 200 Ш13 1973 року випуску, від 0 до 200 кг» здійснював скупку брухту чорних металів у місцевого населення, для його подальшого збуту за більшою ціною, та отримання прибутку з метою особистого збагачення.

Згідно абз. 6 ст. 1 Закону України від 5 травня 1999 року № 619-ХІУ «Про металобрухт» заготівля металобрухту це діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Оформлення документів, що засвідчують набуття права власності на металобрухт, та актів приймання металобрухту є обов`язковим. Ці документи повинні знаходитися у власника металобрухту та зберігатися протягом одного року.

13.03.2016 року під час проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено брухт чорних металів загальною вагою 95 кілограм та механічні ваги «РП 200 Ш13 1973 року випуску, від 0 до 200 кг».

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні здійснення операцій з металобрухтом, тобто здійснення прийому брухту чорних та кольорових металів особою, відомості про яку не включено до переліку суб`єктів господарювання, організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, ОСОБА_4 , скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 213 КК України.

23 березня 2016 року між прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000102 та обвинуваченим в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, в приміщенні Черняхівського відділення поліції Коростишівського відділу Головного управління Національної поліції в Житомирській області за адресою: смт.Черняхів, вул.Шевченка,10, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст.213 ч. 1 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4

повинен понести за вчинений злочин, а саме :

за ст.213 ч.1 КК України у вигляді 11 місяців обмеження волі із звільненням від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік та випробуванням, обраним на підставі ст. 76 КК України. Обвинувачений також ознайомлений із обов`язками повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, що передбачені п.п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені, зрозумілі обвинуваченому та підтверджені останнім.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнавши себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 проти затвердження вказаної угоди не заперечував.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнає себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до одного року.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні , що ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.213 КК України, що також підтверджується матеріалами даного кримінального провадження.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.213 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи викладене, умови угоди про визнання винуватості між прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 та обвинуваченим в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 відповідають вимогам встановленим КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 та заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались. Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази: брухт чорних металів вагою 95 кг та механічні металеві ваги з маркуванням "РП 200 Ш13 1973 року випуску , від " до 200кг" передати в дохід держави.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає. .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості від 23 березня 2016 року між прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 та обвинуваченим в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та обрати йому покарання у виді 11 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти обов`язок на ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: брухт чорних металів вагою 95 кг та механічні металеві ваги з маркуванням "РП 200 Ш13 1973 року випуску , від " до 200кг" передати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючча- суддя: /підпис/ ОСОБА_1
Копія: вірно
Суддя: