11-кп/775/132/2016(м)
227/622/14-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0002631 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білицьке, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Добропільської міської ради витрачені кошти на лікування потерпілих ОСОБА_7 в розмірі 6601,88 гривень та ОСОБА_8 в розмірі 422,04 гривні; на користь держави витрати пов`язані з проведенням судово-автотехнічної експертизи в розмірі 367,20 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду встановлено, що 3 листопада 2013 року, приблизно о 2 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2101, д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 і рухаючись з пасажирами ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , в порушення п.п.2.1 «а», «б», 2.9 «а», 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не маючи документів на право керування даним транспортним засобом, під час руху по вулиці Донецькій в м. Білицьке м. Добропілля Донецької області, проявив необачність, не проконтролював дорожню обстановку з урахуванням темної доби й відповідно не обравши безпечну швидкість, не впорався з управлінням та виїхав за межі проїжджої частини на правий тротуар, де скоїв наїзд на крильце магазину в будинку АДРЕСА_2 .

Внаслідок наїзду на крильце магазину, пасажиру ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, тупої травми грудної клітини, яка супроводжувалася підшкірною емфіземою, правостороннім пневматороксом та правосторонньою плевропневмонією, закритого чрезвертельного перелому лівої стегнової кістки з розходженням відламків в латеральному відділі, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що вимагають для свого лікування термін понад 21 день.

Пасажиру і власнику автомобіля ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді рани правого стегна в нижній третині по передній поверхні, 2 рани лівої гомілки, закритого подвійного перелому лівої плечової кістки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що вимагають для свого лікування термін понад 21 день.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить вирок суду змінити й виключити з нього додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_9 не мав права керування транспортними засобами.

Заслухавши доповідача та перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його свідчень, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 та кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Доводи прокурора про помилкове призначення судом додаткового покарання у вигляді позбавлення ОСОБА_6 права керування транспортними засобами колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.18 Постанови пленуму Верховного суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 не мав права керувати транспортними засобами й посвідчення водія, а тому й суд не міг позбавляти його такого права.

За таких обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 підлягає зміненню з виключенням з нього додаткового покарання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.404,407,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Виключити з вироку призначене судом додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів