Єдиний унікальний номер 234/4694/16-к
Номер провадження 11-кп/775/1136/2016

УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 з участю

прокурора ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7

розглянувши кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорська Донецької області

громадянина України, який зареєстрований за адресою:

Донецької області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого: 1) 18.10.2005 року за ст.263 ч,1 КК України на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України; 2) 21.08.2006 року за ст.ст.186 ч.1, 71 КК України на 3 роки позбавлення волі; 3)20.07.2009 року за ст.ст.186 ч.2, 71 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого 15.10.2011 року за відбуттям покарання

у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.2 та 115 ч.2 п.1 КК України,

встановив:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 22 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.2 та 115 ч.2 п.1 КК України, і призначено покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України у строк покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 06.02.2016 року по 22.08.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство трьох осіб за таких обставин.

6 лютого 2016 року приблизно в 00 годин 10 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля кафе «Ненудний сад» на вулиці

Катеринина, 42-а в місті Краматорську, де у нього на грунті раптово виниклих неприязних стосунків виник конфлікт з раніше незнайомими йому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час якого ОСОБА_11 , діючи з метою позбавлення життя трьох осіб, дістав з кишені своєї куртки розкладний ніж, яким наніс численні удари в область грудної клітини та інших частин тіла вказаним особам.

Внаслідок цих дій ОСОБА_6 потерпілим були завдані тілесні ушкодження: потерпілому ОСОБА_10 - одна непроникаюча колото-різана рана лівої половини грудної клітини та три проникаючі колото-різані рани лівої половини і рудної клітини і живота з пошкодженням брижі низхідної ободової кишки, які у своїй сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння;

потерпілому ОСОБА_9 - дві проникаючі колото-різана рани з пошкодженням хрящової тканини 6-го ребра, внутрішньої грудної артерії, стінки перикарда і розвитком гострого посттравматичного перикардиту, великого сальника та стінки тонкої кишки; сім непроникаючих колото-різаних ран лівої половини грудної клітини по заднє-підпаховій лінії в проекції 7-9 ребер; колото-різана рана в області кута нижньої щелепи зліва з ушкодженням слизної залози; різана рана мочки лівої вушної раковини; колото-різана рана лівої бокової поверхні живота, які у своїй сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння;

потерпілому ОСОБА_8 - дві непроникаючі колото-різані рани правої половини грудної клітини в області передньої стінки та передньої черевної стінки зліва; різана рана лівого передпліччя, ускладнена розвитком флегмони, які у своїй сукупності е тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я понад 21 дня (3 тижнів).

Тим самим ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки в цей момент до ОСОБА_11 підбіг свідок ОСОБА_12 , який відштовхнув останнього від потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_11 з місця злочину втік.

В апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції і перекваліфікувати дії ОСОБА_6 зі ст.ст.15 ч.2 та 115 ч.2 п.1 на ст.124 КК України. В обґрунтування скарги посилається на те, дослідженими в судовому засіданні доказами не доведена наявність прямого умислу у обвинуваченого на позбавлення життя трьох потерпілих і що ОСОБА_11 виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення свого умислу до кінця, оскільки обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_11 став наносити удари ножем потерпілим через те, що його стали бити декілька осіб, в тому числі й потерпілі, через що він змушений був захищатися від протиправного насильства з їх боку із застосуванням газового балончика та ножа. Крім цього, він мав можливість продовжити свої дії, однак добровільно припинив їх. Тому дії ОСОБА_11 мають кваліфікуватися за фактичними наслідками, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони;

Обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а справу повернути на досудове розслідування або на новий судовий розгляд, посилаючись на ті ж обставини, що і його захисник, а також на неповне дослідження усіх доказів у справі.

В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали свої апеляційні скарги і просили задовольнити їх з наведених у скаргах підстав.

Прокурор прокуратури Донецької області ОСОБА_5 висловив заперечення

з

проти апеляційної скарги і просив залишити без зміни вирок суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Той факт, що ОСОБА_11 за обставин, зазначених у вироку, наніс ножем численні удари потерпілим, завдавши ОСОБА_13 і ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, в апеляційних скаргах не оспорюється.

Як встановлено судом, і це підтверджено показаннями потерпілих, свідків і самого ОСОБА_11 , конфліктна ситуація спочатку виникла між молодими людьми, які перебували в кафе «Ненудний сад» і один із них, а саме ОСОБА_15 , зателефонував своєму знайомому ОСОБА_16 і поскаржився, що його ображають, на що останній пообіцяв приїхати та розібратися. У вказане місце ОСОБА_16 прибув на автомобілі разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 .

ОСОБА_16 став з`ясовувати обставини конфліктної ситуації між ОСОБА_18 та іншими молодими людьми і певний час, до втручання в цю ситуацію ОСОБА_11 , бійки між сторонами конфлікту не виникало. Саме після втручання в конфліктну ситуацію ОСОБА_11 , який застосував газовий балончик в обличчя ОСОБА_14 та іншим особам, між ОСОБА_11 та іншими особами виникла бійка, під час якої ОСОБА_11 ножем, який був у нього, став наносити удари потерпілим. При цьому, ні ОСОБА_18 , ні ОСОБА_16 , ні інші особи, які прибули з останнім, крім ОСОБА_11 , участі у бійці не брали.

Та обставина, що ОСОБА_11 також були заподіяні тілесні ушкодження, сама по собі не може свідчити про перебування останнього у стані необхідної оборони, оскільки вищевказаними доказами встановлено, що між ОСОБА_11 та потерпілими дійсно мала місце обопільна бійка, під час якої вони наносили удари один одному.

Наведені обставини свідчать, що саме ОСОБА_11 став ініціатором обопільної бійки, у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_11 захищався від протиправного насильства з боку потерпілих і діяв у стані необхідної оборони, не можуть бути визнані обґрунтованими.

Також, не можуть бути визнані обґрунтованими доводи апеляційних скарг про недоведеність наявності прямого умислу у ОСОБА_11 на позбавлення життя потерпілих.

Дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі висновками судово- медичної експертизи, встановлено, що ОСОБА_11 наніс потерпілим велику кількість ударів ножем, ці удари наносились область грудної клітини та живота і спричинили ушкодження внутрішніх органів потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , зокрема, ОСОБА_14 було заподіяно ураження серця (перикарда). Ці тілесні ушкодження становили загрозу для

життя вказаних потерпілих і потребували невідкладної кваліфікованої медичної допомоги, що фактично й мало місце.

Таким чином, характер дій ОСОБА_11 , який застосував ніж для завдання ударів декільком потерпілим, направленість ударів ножем в область грудної клітини і заподіяння внаслідок цих ударів тілесних ушкоджень, небезпечних для життя двох потерпілих, свідчать про направленість умислу ОСОБА_11 при вчиненні цих дій на позбавлення життя потерпілих.

Не відповідають фактичним обставинам справи і доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_11 , в разі наявності у нього умислу на позбавлення життя потерпілих, мав можливість це зробити, однак він добровільно припинив свої дії, через що його дії мають, бути кваліфіковані за фактичними наслідками, тобто, як завдання потерпілим відповідної тяжкості тілесних ушкоджень.

Як зазначено вище, характер дій ОСОБА_11 свідчить про направленість його дій на

позбавлення життя потерпілих, а свої дії ОСОБА_11 припинив через те, що втрутилися ОСОБА_12 , який розтягнув ОСОБА_11 і потерпілих, а Телешов допоміг ОСОБА_11

швидко сісти в автомобіль і зникнути з місця вчинення злочину.

Таким чином, суд першої інстанції, мотивувавши свої висновки обгрунтовано визнав встановленим, що ОСОБА_11 вчинив закінчений замах на умисне вбивство трьох осіб, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі. Тому дії ОСОБА_11 правильно кваліфіковані за ст.ст.15 ч.2 та 115 ч.2 п.1 КК України, а покарання призначено йому відповідно до ст.65 КК України.

Безпідставними є й доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що в судовому засіданні були досліджені не всі докази у справі, зокрема, відеозапис допиту потерпілого ОСОБА_13 , а також про те, що не були задоволені клопотання його захисника про призначення експертиз стосовно нанесених йому побоїв, а також стосовно ножа і його куртки.

Згідно ст.ст.93, 349 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, а обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначаються судом з урахуванням думок учасників судового провадження про те, які докази будуть досліджуватися та порядок їх дослідження.

Згідно матеріалів судового провадження, зокрема, журналу судового засідання зазначені вимоги КПК України були дотримані і в судовому засіданні були досліджені усі докази, надані сторонами, в тому числі, й відеозаписи слідчих дій та висновки експертиз, під час проведення яких досліджувався ніж, що був знаряддям злочину, а також куртка обвинуваченого. Згідно журналу судового засідання, клопотання про призначення нових, додаткових або повторних експертиз захисником не заявлялось, сам захисник в своїй апеляційній скарзі на такі обставини (про заявлені клопотання та їх відхилення судом) не посилається.

Тому підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.404, 407, 418 КПК України, апеляційний суд

ухвалив

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника - без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_11 строк його попереднього ув`язнення з 6 лютого по 17 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На судові рішення сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали, а засудженим, який тримається під вартою - у цей же строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді