печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи слідчого відділу Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України,-

В С Т А Н О В И В :
18.04.2016 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга ОСОБА_3 , у якій заявник посилається на те, що вона 04.04.2016 направила поштою клопотання до ГСУ ГПУ, у якому просила надіслати документ, що підтверджує реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та початок досудового розслідування, процесуальні рішення, що були прийняті у кримінальному провадженні з часу внесення до ЄРДР.

У судове засідання особа, що подала скаргу, ОСОБА_3 не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином, згідно з нормами ч.ч. 1, 8 ст. 135, ч. 1 ст. 136 КПК України, про причини неявки суду не повідомлено, заяви або клопотання не подано.

Представник суб`єкту бездіяльності не з`явився у судове засідання, повідомлявся належним чином про розгляд скарги, про причини неявки суду не повідомлено, заяви, клопотання або письмові заперечення не подавалися суду.

З врахуванням положень ст. 26 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі заявника та без участі прокурора на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Кримінальним процесуальним кодексом регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування із врахуванням правил судового розгляду, передбаченими статтями 318380 КПК України (ч. 1 ст. 306 цього Кодексу), для об`єктивного та повного, неупередженого вирішення заявлених вимог, що і є метою судового розгляду.

Важливою умовою під час розгляду є участь особи, що звернулася до суду із скаргою, оскільки законодавець передбачив обов`язковість її участі у судовому засіданні, на що прямо вказано у ч. 3 ст. 306 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Особі, що звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, будучи належним чином повідомленим про розгляд поданої ним скарги, ОСОБА_3 не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила суд, клопотання або заяви не надходили, у зв`язку із чим, слідчий суддя ухвалює судове рішення на підставі наявних письмових доказів.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Разом з тим, обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Із матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 подала 03.02.2016 до Генеральної прокуратури України заяву про вчинення кримінальних правопорушень, але не отримала від органу, уповноваженого на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок досудового розслідування, документу, що підтверджує прийняття та реєстрацію заяви. Тому 04.04.2016 заявником направлено до Генеральної прокуратури України клопотання про направлення їй документа, що підтверджує внесення відомостей із заяви від 03.02.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та процесуальних документів, прийнятих у кримінальному провадженні. Незважаючи на визначений КПК України строк для розгляд клопотань, що подані за ст. 220 КПК України, ОСОБА_3 не отримала процесуального рішення за результатом розгляду свого клопотання від 04.04.2016, що стало підставою для подання скарги до суду.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, нею не надано та у матеріалах скарги не містяться доказів визначеного процесуального статусу як сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які можуть реалізувати своє право на подання клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій у межах досудового розслідування, що передбачено ст. 220 КПК України.

Відтак вбачається, що особа, що звернулася до суду ОСОБА_3 із оскарженням бездіяльності, є заявником, та не набувала будь-якого іншого процесуального статусу, передбаченого КПК України, оскільки протилежне не доведено заявником.

Частиною 2 ст. 60 КПК України, обмежено процесуальні права заявника, до яких належить отримання від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; подання на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримання інформації про закінчення досудового розслідування. Разом з тим, Кримінальним процесуальним кодексом не передбачено обов`язку органу досудового розслідування повідомляти заявника про здійснення під час розслідування кримінального провадження процесуальних дій, направлення процесуальних документів у кримінальному провадженні.

Оскільки, як встановлено, заявник ОСОБА_3 не є стороною кримінального провадження, її процесуальні права визначені ч. 2 ст. 60 КПК України, тому правом подання клопотань на досудовому розслідуванні, як й ініціювання слідчих (розшукових) гласних / негласних дій не наділена, та, у свою чергу, орган досудового розслідування в особі процесуального прокурора або слідчого не зобов`язаний розглядати подані у порядку ст. 220 КПК України клопотання, до отримання особою визначеного статусу у процесі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 60, 220, 303, 306307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи слідчого відділу Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1