Справа № 752/3394/15-к
Провадження № 1-кп/752/115/16
В И Р О К
04.03.2016 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
- за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р. за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
- 21.08.2014 р. звільнений умовно-достроково Бориспільським міськрайонним судом Київської області умовно-достроково звільнений з не відбутим строком на 2 роки 2 місяці 7 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
секретаря ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_2 , суд -
Обвинувачений ОСОБА_2 , 31.12.2014 р., близько 15-50 год., перебуваючи у ТЦ «Малеган» за адресою: м. Київ, пр.-кт. Ак. Глушкова, 13-б, в гіпермаркеті «Країна», побачивши ОСОБА_8 яка у продуктовому візку мала жіночу сумку, в якій було видно гаманець, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій умисел, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що ОСОБА_8 відвернулась, обвинувачений ОСОБА_2 викрав її гаманець, у якому знаходились 70 доларів США (еквівалент 1103 грн. 80 коп. згідно курсу НБУ станом на 31.12.2014 р.), 467 грн., дві картки «Приватбанк» та «Ощадбанк», картка клієнта «Метро», візитні картки, поклавши до кишені своєї куртки, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на суму 1570 грн. 80 коп.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_2 із викраденим майном залишив місце вчинення злочину, вийшовши за межі касової зони. Але незабаром був затриманий працівниками охорони біля виходу із магазину.
Таким чином, ОСОБА_2 , визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті та показав суду про те, що дійсно він, 31.12.2014 р., в вечірній час, перебуваючи у гіпермаркеті «Країна», що у ТЦ «Магелан», побачивши у кошику жіночу сумку, на якій був гаманець, вирішив його викрасти. Скориставшись тим, що за ним не спостерігають, та не бачить потерпіла, він забрав гаманець. На виході із магазину його затримали охоронці. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати, зазначив, що вчинив кримінальне правопорушення у зв`язку із важким матеріальним становищем, так як на той час потрібні були кошти на лікування дитини. На даний час він хоч і не офіційно, але працює на будівництві різноробочим, хворіє на хронічний гепатит,перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, та матір похилого віку, яка хворіє на ряд хронічних хвороб.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів як показання потерпілих, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин кримінального провадження, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
При обранні міри покарання ОСОБА_2 суд враховує наступні обставини кримінального провадження: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, перебуває у цивільному шлюбі, хворіє на хронічну хворобу, має на утриманні мати похилого віку та малолітню дитину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування збитків.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_2 можливо лише в ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення не відбувши покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р., суд вважає за необхідне остаточно призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України, тобто сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим, беручи до уваги прийняття Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 р. (далі Закон), суд вважає, що клопотання захисника про зарахування обвинуваченому ОСОБА_2 попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі підлягає задоволенню, на підставі наступного.
Згідно ч. 2 Прикінцевих положень вказаного Закону, встановлено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Частиною 3 Прикінцевих положень вказаного Закону, передбачено, що цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Як убачається із вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р., покарання за яким ОСОБА_2 не відбуто повністю, судом ОСОБА_2 строк покарання було ухвалено обраховувати з часу затримання з 07.11.2009 р., зарахувавши в час відбування покарання час тримання під вартою з 20.08.2009 р. по 28.08.2009 р. включно.
Враховуючи, що ч. 1 ст. 5 КК України встановлює, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_2 слід застосувати Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 р.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р., остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяці.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 обраховувати, починаючи з дня його фактичного затримання.
На підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 р., відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_2 попереднє ув`язнення, що було запобіжним заходом, застосованим до ОСОБА_2 , до ухвалення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2010 р. з 07.11.2009 р. (день фактичного затримання) до 23.09.2010 р. включно, та перебування під вартою з 20.08.2009 р. по 28.08.2009 р. включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1