ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3793/16-к
Провадження № 1-в/210/1480/16

"19" серпня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника КВК № 80 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Криворізькій виправній колонії № 80 за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2011 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,

про застосування ст. 81 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшла вищевказана заява. В обґрунтування заяви зазначається, що за період відбуття покарання ОСОБА_4 відбув необхідну частину покарання, підлягав стягненням. Характеризується посередньо.

Судове засідання проведено в порядку ст. 336 КПК України з урахуванням згоди засудженого.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви засудженого, оскільки останній своїм ставленням до праці не довів свого виправлення, має стягнення, тому до нього не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.

Представник КВК № 80 не підтримав заяву ОСОБА_4 , оскільки після застосування ст. 72 КК України з урахуванням внесених змін, засуджений відбув необхідну частину покарання, однак лише стає на шлях виправлення.

Суд, вислухавши, прокурора, дослідивши клопотання, дослідивши особову справу засудженого, його індивідуальну програму, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин (ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.

Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покаранню виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконання громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Розглядаючи заяву ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто за тяжкі умисні злочини.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що прибувши до КВК-80 ОСОБА_4 заохочень не мав, підлягав стягненню за боргові відносини, стягнення отримав у жовтні 2011 року. Станом на момент звернення до суду із заявою про застосування ст. 81 КК України стягнення погашено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2016 року ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту затримання з 04.03.2011 року по день набрання вироком законної сили 30.07.2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що станом на 21 квітня 2016 року (виписка з протоколу № 13) ОСОБА_4 на шлях виправлення став.

Дані факти не можуть свідчити, що ОСОБА_4 своїм сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Також суд враховує, що п. 17 ППВСУ від 26 квітня 2002 р. зазначено, що судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, під час судового засідання у справах цієї категорії суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, у тому числі й ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, тощо.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Суд зазначає, що підставою для умовно-дострокового звільнення є доведення виправлення сумлінним ставленням до праці, тому вважає, що ОСОБА_4 звернувся передчасно із заявою про застосування умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , який відбуває покарання за вироком вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2011 року за ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляції до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22 серпня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_1