Справа №766/1928/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника ПВК №90: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Північній виправній колонії УДПтСУ у Херсонській області №90 (далі ПВК №90), звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, вказавши, що умови відбування покарання не порушував.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити, оскільки на його думку засуджений не довів свого виправлення. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений за весь період відбування покарання заохочень та стягнень не мав, зазначивши, що заходи заохочення застосовуються не лише за ставлення до праці, а й за сумлінну поведінку. Також вказав, що відсутність у засудженого стягнень свідчить не про сумлінність його поведінки, а про додержання вимог режиму відбування покарання, що є обов`язком засудженого.

Представник ПВК №90 підтримав думку прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши доводи його клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 в ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Іванівського районного суду Херсонської області від 18.03.2015 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, кінець строку відбування покарання 19.08.2016 року.

З матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_5 станом на 18.12.2015 року фактично відбув 3/4 строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою для прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Відповідно до характеристики ОСОБА_5 , в ПВК №90 він відбуває покарання з 04.03.2016 року. З представниками адміністрації установи ввічливий тактовний. На заходи виховного впливу реагує під контролем. За характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій. У скоєному злочині розкаюється частково. Підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом листування. Участі в громадському житті відділення не приймає.

Даними довідки про стягнення та заохочення стверджено, що до засудженого ОСОБА_5 в період відбування покарання заходи стягнення та заохочення не застосовувалися..

Проте, як доречно вказав на це прокурор, відсутність у засудженого стягнень сама по собі не може свідчити про сумлінність його поведінки, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_5 є особою, раніше судимою. При цьому злочин, покарання за який відбуває на даний час, ОСОБА_5 вчинив протягом іспитового строку за попереднім вироком.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1