Справа № 357/7096/16-к
1-кп/357/638/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.09.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000043 від 13.06.2016 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого, проходить військову службу за контрактом у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 скоїв нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене особою, зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (на даний час польова пошта НОМЕР_1 ) від 25 лютого 2013 р. № 5-ПМ (по особовому складу) ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом строком на 3 роки: з 25 лютого 2013 р. по 25 лютого 2016 р. та призначено на посаду гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, а згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 29 серпня 2014 року №137 (по стройовій частині) його зараховано у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

9 серпня 2014 р. солдат ОСОБА_4 на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 11 серпня 2014 р. № 121 (по стройовій частині) вибув на 10 діб у частину щорічної основної відпустки в м. Житомир, з якої він повинен був прибути 19 серпня 2014 р. на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4,11,16,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за контрактом на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, близько 8 години 30 хвилин 19 серпня 2014 р. не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 та по 10 травня 2016 р. включно перебував за місцем свого проживання: в АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

11 травня 2016 р. близько 11 години солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю і показав суду, що дійсно, являючись військовослужбовцем ЗС України і знаючи вимоги документів, що регламентували його діяльність, 9 серпня 2014 р. на підставі наказу командира військової частини вибув на 10 діб у частину щорічної основної відпустки в м. Житомир, з якої він повинен був прибути 19 серпня 2014 р. на службу до військової частини, що дислокується по АДРЕСА_2 , однак цього не зробив, т.я. боявся повторного направлення в зону бойових дій.

У скоєному розкоюється.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст.407 ч.3 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_4 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, як особа за місцем служби характеризується позитивно, у скоєному чистосердечно розкаюється, добровільно з`явився із зізнанням та активно сприяв розкриттю злочину - наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин у провадженні не встановлено.

З врахуванням наведених обставин та даних про особу ОСОБА_4 , думки прокурора стосовно виду покарання для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі, та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки на думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України і призначити покарання - 2(два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1(один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на кримінально виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1 ,