печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого в особливо важливих справа слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справ слідчого відділу Головного Управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на 1/ 2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи подане клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що Слідчим відділом ГУ СБУ у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 01.03.2016 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2016 року громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на контрабандне переміщення на територію України особливо небезпечної психотропної речовини МДМА, за допомогою власної комп`ютерної техніки, в мережі Інтернет вступив в попередню змову з невстановленими органом досудового розслідування особами, з метою контрабандного переміщення на територію України особливо небезпечної психотропної речовини МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю. При цьому, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що замислив переміщення наркотичного засобу через митний кордон України, та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою їх конспірації та уникнення кримінальної відповідальності за свої незаконні дії, за спільною домовленістю з невстановленими досудовим розслідуванням особами, в якості отримувача особливо небезпечної психотропної речовини МДМА, вказав вигадану ним особу на ім`я ОСОБА_6 та зазначив свою адресу реєстрації і фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 .
На момент подання клопотання в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 305 КК України.
При цьому, санкція ч. 2 ст. 305 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна.
Згідно інформаційної довідки № 54423813 від 02.03.2016 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .
Згідно інформації Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна № 7947 (И-2016) від 17.06.2016 р., за даними Київського міського бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в рівних долях.
Посилаючись на те, що з метою забезпечення збереження майна та в подальшому можливої його конфіскації виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_5 , слідчий просив клопотання задовольнити.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом ГУ СБУ у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 01.03.2016 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
В ході здійснення досудового розслідування 04.03.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Санкцією ч. 2 ст. 305 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.
За вимогами п. 3 ч. 2 та ч. 5 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, конфіскації майна як виду покарання, який накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на вимоги ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
В клопотанні слідчого наявні достатні підстави для арешту зазначеного нерухомого майна, оскільки 1/ 2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_5 , 04.03.2016р. його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, та органом досудового розслідування зібрано та надано слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження причетності особи до вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження нерухомого майна та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно підозрюваного.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт нерухомого майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, в тому числі на інтересах співвласника майна, слідчий суддя не вбачає.
З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, враховуючи те, що майно перебуває у власності підозрюваного, до якого можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого застосування до підозрюваного конфіскації майна, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваному, а саме на 1/ 2 частку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 .
Також слідчий суддя дійшов висновку про заборону особам, у володінні яких перебуває зазначене майно та/або права на таке майно, будь-яким чином розпоряджатися ним, оскільки незастосування такої заборони може привести до відчуження цього майна.
Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на 1/ 2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала про накладання арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1