справа № 208/5303/16-к
провадження № 1-в/208/667/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про визнання незаконним арешту і тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про визнання незаконним арешту і тримання під вартою і в заяві просив суд визнати рішення Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року у кримінальній справі №1/208/613 за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.06.2013 року щодо засудженого ОСОБА_4 не проголошеним тобто не набравшим законної сили на 07.11.14 р;

Визнати незаконним арешт ОСОБА_4 від 07 листопада 2014 року.;

Визнати незаконним тримання під вартою ОСОБА_4 з 07.11.2014 р. по 17.06.2015 р.

В обґрунтування заяви посилався на наступні обставини.

12 червня 2013 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська (зараз м. Кам`янське) Дніпропетровської області по справі №1-34/11 в провадженні під № 1/208/6/13 було винесено вирок про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.121 ч.1, 122 ч.1 КК України і призначено:

за ст.121 ч.1 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі; за ст.122 ч.1 КК України - 3 ( три ) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній - у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання до набрання вироком законної сили.

23 липня 2014 р. колегія суддів апеляційного суду Дніпропетровської області по справі №1/208/6/13 в провадженні № 11/774/210/14 ухвалила:

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2013 щодо ОСОБА_4 в частині:

- засудження його за ст.122 ч.1 КК України скасувати на підставі ст.49 ч.1 п.3 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальну справу у цій частині обвинувачення закрити;

- застосування ст.70 ч.1 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ст.121 ч.1 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі.

Врешті вирок щодо ОСОБА_4 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

17 червня 2015 року колегія суддів палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ м. Києва по кримінальній справі в провадженні за №5-932км15 ухвалила:

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року щодо ОСОБА_4 змінити. Пом`якшити призначене засудженому ОСОБА_4 покарання за ст.121 ч.1 КК України до п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та покладанням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити з під варти у залі суду негайно.

В решті судові рішення щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Згідно до Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 р. у кримінальній справі №1/208/613 за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.06.2013 року «засудженого» ОСОБА_4 , було заарештовано і взято під варту:

- з 07 листопада 2014 року і його було доставлено до слідчого ізолятору за адресою: вул. Чичеріна, 80, м. Дніпропетровськ, 49006 де він перебував по 26.01.2015 року;

- з 27.01.2015 р. по 06.02.2015 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у медичній частині Жовтоводської ВК №26; - з 07.02.2015 р. по 10.04.2015 р. ОСОБА_4 направлений для подальшого лікування до лікувального закладу при СІЗО м. Дніпропетровська. -з 10.04.2015 р. засудженого ОСОБА_4 було переведено до слідчого ізолятора м. Києва у зв`язку з розглядом скарги прокурора на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.06.2013 року та Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року у кримінальній справі №1/208/613 де він перебував по 17 червня 2015 року.

З наведеного, вважає, що має право на оскарження і визнання незаконним:

- рішення Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року у кримінальній справі №1/208/613 за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.06.2013 року щодо «засудженого» ОСОБА_4 ;

- арешт від 07 листопада 2014 року «засудженого» ОСОБА_4 ;

- взяття «засудженого» ОСОБА_4 під варту з 07 листопада 2014 року по 17 червня 2015 року.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав свою скаргу, вказав, що задоволення його вимог йому потрібно для вирішення питання щодо відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок незаконного тримання під вартою за вироком Заводського суду і Ували апеляційного суду.

Вислухавши ОСОБА_4 , думку прокурора, розглянувши матеріали справи, суд вважає заяву такою що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.402 Кримінально-процесуального Кодексу України (в редакції 1960 року) ухвали і постанови апеляційної та касаційної інстанції набирають законної сили негайно після їх проголошення, окрім випадків, передбачених цим Кодексом.

В ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року зазначено, що ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Кримінальне провадження відповідно до ст.33 КПК України, у першій інстанції здійснюють місцеві (районі, міські районні у містах, міськрайонні ) суди. Кримінальне провадження в апеляційній інстанції здійснюють Апеляційні суди. Тобто, положення інстанційної підсудності не надають місцевим судам здійснювати повноваження апеляційної інстанції.

Отже, вимоги заявника ОСОБА_4 щодо визнання рішення ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області не проголошеним і не набравшим законної сили на 07.11.14 р., щодо визнання незаконним арешту, визнання незаконним тримання під вартою ОСОБА_4 з 07.11.2014 року є необґрунтованими, протирічать самому тексту ухвали і не підсудними Заводському районному суду м. Дніпродзержинська в сенсі інстанційної підсудності.

Заявник вважає, що його було незаконно заарештовано, незаконно утримано під вартою, що є підставою для відшкодовування спричиненої цима діями місцевого і апеляційного суду шкоди.

Але при цьому, ОСОБА_4 слід враховувати наступне.

На підставі ч.4 ст.62 Конституції України у разі скасування вироку суду, як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду завдану безпідставним засудженням.

Правовою основою реабілітації крім Конституції України є Закон України від 01 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», Кримінально-процесуальний Кодекс України, Цивільний Кодекс України, а також Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затверджене наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України і Міністерства фінансів України 04 березня 1996 р. № 6/5,3,41.

Право на відшкодування шкоди виникає у разі постановлення виправдовувального вироку суду, закриття кримінальної справи в зв`язку з відсутністю події злочину, відсутністю в діянні складу злочину чи недоведеністю участі особи у вчиненні злочину.

При цьому, ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України від 17 червня 2015 року вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року та Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року щодо ОСОБА_4 було змінено.

Але, якщо заявник вважає, що по відношенню до нього мали місце незаконні дії, які істотно порушують його права і свободи він має право звернутися до суду з відповідною заявою в порядку цивільного і цивільного процесуального судочинства на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Відповідно до ст.16 Цивільного Кодексу України:

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

3. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Спосіб захисту свого права, який обрав ОСОБА_4 , звернувшись до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з заявою від 29.08.2016 року законом не передбачений, правових підстав для задоволення його вимог не вбачається, заявником не наведено, до компетенції місцевого суду не відноситься.

Керуючись ст.ст.401 КПК України (в редакції 1960 року), ст.33 КПК України ( в редакції 2012 року),

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_4 у визнанні рішення Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року у кримінальній справі № 1/208/613 за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.06.2013 року щодо засудженого ОСОБА_4 не проголошеним тобто не набравшим законної сили на 07.11.14 р., визнанні незаконним арешту ОСОБА_4 від 07 листопада 2014 року, визнання незаконним тримання під вартою ОСОБА_4 з 07.11.2014 р. по 17.06.2015 р. відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1