1 із 3 Провадження №1-КП/303/96/16
Справа 303/4461/16-к
Номер рядка статистичного звіту-4
ВИРОК
16 серпня 2016 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево кримінальне провадження №0000035 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 (тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 ), з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,громадянина України,
- обвинуваченого за частиною 1 статті 122 КК України;
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
10 січня 2016 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку за місцем свого тимчасового проживання, АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з потерпілим ОСОБА_5 ,
У ході сварки, обвинувачений діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_5 декілька ударів руками затиснутими в кулак по голові та різним частинам тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження.
Внаслідок завданих ударів, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді гематоми на нижній повіці лівого ока, на фоні якого знаходиться саднина, синця на рівні поперекового відділу хребта з права, травматичного набряку м`яких тканин на рівні кута нижньої щелепи зліва, травматичний перелом суглобового паростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням фрагментів.
Згідно додаткового висновку експерта Мукачівського районного відділення СМЕ № 10/2016 від 10 березня 2016 року, вказані вище тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день, та які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим можуть бути затиснуті в кулак руки або ноги сторонньої людини.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факти і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище. При цьому ствердив, що дійсно знаходячись в будинку АДРЕСА_2 затіяв сварку з потерпілим. В процесі сварки наніс йому декілька ударів руками затиснутими в кулак по голові та різним частинам тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження. На теперішній час претензій потерпілий до нього немає.
2 із 3
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення статті 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.
При цьому, суд враховує позицію потерпілого який не звертався до суду з цивільним позовом, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинений злочин, залишив на розсуд суду.
Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, що останній раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд приходить до наступного.
Згідно додаткового висновку експерта Мукачівського районного відділення СМЕ № 10/2016 від 10 березня 2016 року, у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді гематоми на нижній повіці лівого ока, на фоні якого знаходиться саднина, синця на рівні поперекового відділу хребта з права, травматичного набряку м`яких тканин на рівні кута нижньої щелепи зліва, травматичний перелом суглобового паростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням фрагментів.
Вказані вище тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день, та які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, чим можуть бути затиснуті в кулак руки або ноги сторонньої людини.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. В судовому засіданні обвинувачений та потерпілий не оспорювали фактичні обставини справи, при яких виникли вказані вище тілесні ушкодження.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за частиною 1 статті 122 КК України вірна, оскільки він умисно заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується статтями 65-67 КК України.
Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного

3 із 3
злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, суд не знаходить.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те що вчинене ним кримінальне правопорушення в силу статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
У відповідності до п. 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за можливе у даному випадку призначити йому мінімальне за видом та розміром покарання, передбачене санкцією частини 1 статті 122 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочину, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, що останній щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування, з урахуванням вимог статті 75 КК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався
Речові докази та судові витрат відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 1(одного) року обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності пункту 3 частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1