Справа № 461/584/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 р. м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000063 від 08.01.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, непрацюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні рази: вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2011 року за ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі; 27.09.2013 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі, звільнений у зв`язку з відбуттям покарання

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

08.01.2016 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку по вул. Пантелеймона Куліша, 4 у м. Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи в групі із двома невстановленими слідством особами, застосовуючи насильство, шарпаючи за одяг та штовхаючи ОСОБА_7 , в той час як один із невідомих наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_6 , відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_6 марки «Аlсаtеl» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 та ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 2000 грн., який знаходився у ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 намагався втекти з місця події, однак, свого злочинного умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий перехожими.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкриміноване, не визнав. Суду пояснив, що в ніч з 7 на 8 січня 2016 року він перебував в центрі міста Львова та побачив, як до дівчини та хлопця ( ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ) підбігли двоє невідомих, один з яких ромської національності, та почали бити потерпілого, від чого останній впав. Дівчина одного з них схопила, а другий хотів нанести їй удар. ОСОБА_4 почав рознімати їх та відштовхнув одного з нападників. Натомість дівчина чомусь намагалася вдарити ОСОБА_4 , під час чого у неї випав мобільний телефон. Один з нападників схопив телефон та побіг, на що ОСОБА_4 наздогнав його, забрав телефон та віддав дівчині. Коли під`їхала поліція, дівчина повідомила їм, що це саме ОСОБА_4 намагався викрасти телефон. Після чого був затриманий поліцейськими. Зазначив, що він не викрадав телефон, а, навпаки, хотів його повернути.

Відповідно до ст. 330 КПК України, обвинувачений після неодноразового порушення порядку у залі судового засідання (викрикування, нецензурна лайка у відношенні учасників процесу і свідків) та непідкоренні розпорядженням головуючого у судовому засіданні, будучі двічі попередженим у підготовчому судовому засіданні 10.02.2016 року, та неодноразово в судовому засіданні 17.05.2016 року про недопустимість такої поведінки та наслідки у виді його видалення з залу, - 17.05.2016 року був видалений з залу судового засідання на весь час судового розгляду.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим вини у інкримінованому йому злочині, винуватість ОСОБА_4 у визначеному судом у цьому вироку обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який суду повідомив, що у вказаний в обвинуваченні час в ніч з 7 на 8 січня він разом з ОСОБА_7 йшли по вул. П. Куліша у м. Львові. Остання тримала телефон потерпілого «Аlсаtеl» та слухала музику. До них підійшли троє осіб: спочатку підбіг чоловік ромської національності та почав шарпати потерпілого. В цей час ззаду підійшли ще двоє, та один з них штовхнув ОСОБА_6 , від чого він впав та на деякий час втратив свідомість. Коли отямився, поряд вже нікого не було, не було також телефону. Він почав шукати ОСОБА_7 . Спільно з Бойко Вітою, подругою ОСОБА_7 , до якої він звернувся, вони ОСОБА_7 знайшли біля оперного театру. Там вже перебував наряд поліції та знаходився ОСОБА_4 в кайданках, а телефон був в руках ОСОБА_7 ;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка показала, що в ніч з 7 на 8 січня 2016 року вони зі своїм хлопцем ОСОБА_6 ходили до банкомату в ТЦ «Магнус». Поверталися по вул. Куліша, де до них підбіг чоловік ромської національності та почав штовхати ОСОБА_6 , шарпати його за одяг. В цей же час ззаду підбігло ще двоє чоловіків, одним з яких був ОСОБА_4 . Впевненість свідка у тому, що це був саме обвинувачений ОСОБА_4 , полягає в тому, що саме він вирвав у неї з рук мобільний телефон «Аlсаtеl». ОСОБА_7 схопила ОСОБА_4 за куртку. Після цього ОСОБА_4 зробив вигляд, що передав телефон іншому чоловіку, ромської національності, однак насправді залишив його у себе. Чоловік ромської національності побіг в бік оперного театру, за ним і ОСОБА_4 побіг в цей же бік. Третій чоловік одразу десь пропав, в яку сторону він побіг, вона не бачила. ОСОБА_7 побігла за ОСОБА_4 . Біля ТЦ «Магнус» про те, що сталося вона повідомила незнайомим особам, які також стали наздоганяти ОСОБА_4 та спіймали останнього біля будівлі оперного театру. В цей час поруч проїздила машина патрульної поліції. Поліцейська машина зупинилася та після пояснень ОСОБА_7 поліцейські затримали ОСОБА_4 ;

- показаннями допитаної в судовому засіданні у якості свідка заступника командира 3 роти батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Львова ОСОБА_8 , яка пояснила, що під час патрулювання міста в ніч з 7 на 8 січня 2016 року на перехресті вулиць Городоцької та Шпитальної вони з іншим інспектором ОСОБА_9 помітили натовп людей. Під`їхавши до них, з`ясували у ОСОБА_7 , що ОСОБА_4 відкрито викрав телефон. На момент прибуття телефон був вже в руках ОСОБА_7 , оскільки люди змусили ОСОБА_4 повернути його. Від місця зупинки біг інший чоловік в голубих джинсах, і хлопці, що зупинили ОСОБА_4 повідомили: «ще один побіг», вказуючи на чоловіка в голубих джинсах. ОСОБА_7 чітко та конкретно пояснила, що це саме ОСОБА_4 вирвав у неї з рук мобільний телефон, а двоє інших вдарили її хлопця ОСОБА_6 , якому цей телефон належить. ОСОБА_4 був одягнений в темний одяг.

- показаннями допитаного в судовому засіданні у якості свідка інспектора патрульної поліції м. Львова ОСОБА_9 , який показав, що вони спільно з ОСОБА_8 здійснювали патрулювання. На вул. Городоцькій побачили натовп людей (7-10 чоловік), які затримали ОСОБА_4 , в той час як інший чоловік в голубих джинсах втікав з цього місця. Зупинившись, вислухавши пояснення ОСОБА_7 , він застосував кайданки до ОСОБА_4 . Вказуючи на ОСОБА_4 , як на особу, яка викрала у неї телефон, ОСОБА_7 не плуталась та була у цьому впевнена . ОСОБА_4 був одягнений в чорну куртку та штани темного кольору;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.01.2016 року, де зафіксовано те, як потерпілий ОСОБА_6 на вул. Куліша пояснив та показав на місцевості обставини вчиненого щодо нього кримінального правопорушення;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.01.2016 року за участі ОСОБА_7 , в ході якого остання пояснила та показала на місцевості обставини подій 08.01.2016 року;

- даними протоколу огляду предмету від 08.01.2016 року, де зазначено що предметом огляду є куртка матерчата чорного кольору, яка була вилучена у ОСОБА_4 ;

- даними протоколу огляду предмету від 08.01.2016 року, де зафіксований огляд належного потерпілому ОСОБА_6 мобільного телефону «Alcatel» моделі «One Touch 5020D»;

- даними протоколу огляду місця події від 08.01.2016 року, в ході якого була оглянута ділянка місцевості, де стався напад на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та затримання ОСОБА_4 .

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його невинності спростовуються показанями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . При цьому свідок ОСОБА_7 підтвердила викрадення у неї з рук мобільного телефону саме обвинуваченим, а також той факт, що особи діяли у групі та злагоджено. Показання свідка ОСОБА_7 є послідовними, логічними, узгоджуються з показаннями інших свідків, письмовими доказами.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що мобільний телефон на момент зупинки ОСОБА_4 сторонніми особами на вул. Городоцькій був у нього. Ці сторонні особи після затримання обвинуваченого змусили його віддати телефон ОСОБА_7 . Саме ця обставина свідчить про те, що обвинувачений не мав наміру віддавати викрадену річ ОСОБА_7 чи потерпілому, а, тримаючи телефон у себе, намагався залишити місце вчинення правопорушення. Ці свідки підтвердили, що ОСОБА_7 чітко і конкретно вказувала саме на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила злочин.

Показання обвинуваченого в частині невизнання своєї вини суд вважає такими, що направлені на уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

Не приймаються також до уваги судом показання свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною обвинуваченого, що обвинувачений в цей вечір був одягнений в штани синього кольору та куртку коричневого кольору. Такі показання спростовані показаннями інших свідків та даними у протоколу огляду предмету куртки чорного кольору, в яку був одягнений ОСОБА_4 та добровільно надав працівникам поліції для огляду. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що при затриманні ОСОБА_4 був одягнений в чорну куртку та штани темного кольору.

З таких обставин, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), в якому він обвинувачується.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки він вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 186 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає необхідним у строк покарання включити строк перебування обвинуваченого в установі попереднього ув`язнення в період з дня затримання 08.01.2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у провадженні заявлений не був, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами п. 4 ч. 6 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого санкції ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою у Львівській УВП УДПтС України у Львівській області (№19).

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання, тобто з 08.01.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з дня затримання 08.01.2016 року і до дня набрання вироком законної сили зарахувати до строку покарання із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

1) мобільний телефон «Аlсаtеl» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 та ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні в Галицькому ВП ГУНП у Львівській області, - повернути власнику ОСОБА_6 ;

2) матерчату куртку чорного кольору, яка перебуває на відповідальному зберігання у обвинуваченого ОСОБА_4 , - залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_1