печерський районний суд міста києва
Справа № 757/75/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого прокуратури м. Києва, у рамках кримінального провадження № 0004393,

В С Т А Н О В И В :

04.01.2016 року у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури м. Києва, у порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність яка полягає у не розгляді клопотання.

У поданій скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого розглянути клопотання № 425 від 20.11.2015 в порядку ст. 220 КПК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги ОСОБА_3 зазначає, що 20.11.2015 ним подано клопотання до прокуратури м. Києва про проведення слідчих дій.

У судовому засіданні особа, що подала скаргу ОСОБА_3 вимоги визначені у скарзі підтримав, просив її задовольнити.

Представник прокуратури м. Києва у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник прокуратури м. Києва, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 20.11.2015 звернувся до прокуратури м. Києва з клопотанням № 425 про проведення слідчих дій.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

А саме, у ч. 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

У разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання, виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

У будь-якому випадку, про результати розгляду клопотання особа, яка заявила його, повідомляється.

Разом з цим, ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, у п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl V. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.

Крім того, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_3 за результатами розгляду клопотання повідомлений листом від 01.12.2015 № 17/1-578-15 за підписом слідчого ОСОБА_5 зі змісту якого вбачається, що підстав для розгляду клопотання ОСОБА_3 не встановлено, оскільки аналогічне клопотання адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 28.08.2015 за вих. № 28-08/СУГУМВС-2 розглянуто про, що винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання від 10.09.2015.

З даним висновком слідчого ОСОБА_9 погодитися не є за можливе, оскільки даний лист не є належним процесуальним рішенням за результатами розгляду клопотання сторони захисту, що суперечить вимогам ст. 220 КПК України.

Вирішуючи дану скаргу, слідчим суддею в тому числі застосовується один із основоположних принципів засад кримінального провадження як то змагальність сторін, який зводиться до того, що на сторін покладається обов`язок довести ті обставини на які вони посилаються.

Про те, слідчий у судове засідання не з`явився, не довів правомірність прийняття ним відповідного рішення та не скористався правом щодо обстоювання своєї правової позиції.

Отже, приходжу до висновку про наявність факту бездіяльності, що полягає у не виконанні положень ст. 220 КПК України, а саме не вчинення належних дій стосовно розгляду клопотань.

Аналізуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання розглянути клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , що подано ним 20.11.2015 № 425 до прокуратури м. Києва, відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого прокуратури м. Києва, у рамках кримінального провадження № 0004393 задовольнити.

Зобов`язати компетентну особу прокуратури м. Києва у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0004393 розглянути клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 20.11.2015 вих. № 425, у порядку ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1