Справа № 148/765/16-к
Провадження №11-кп/772/971/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянула 14 липня 2016 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000144 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.05.2016 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

засуджено ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

Вирішені питання із речовими доказами та судовими витратами.

За участю прокурора: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про зміну вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.05.2016 року через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність вказавши у резолютивній частині вироку суду при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України до вказаного покарання.
Інші учасники кримінального провадження вирок та ухвалу суду не оскаржували.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 був засуджений за те що, на початку грудня 2015 близько 23.00 години, проник до домогосподарства по АДРЕСА_1 , маючи намір на таємне викрадення майна, умисно, з корисливих спонукань, скоїв крадіжку електронасосу марки «Малиш», трьох металевих кутів, металевий копач та металевий колісник, які належать ОСОБА_8 , внаслідок чого завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 296,83 грн.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора, який просив задовільнити його апеляційну скаргу; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про зміну вироку суду в частині призначеного покарання, із задоволенням апеляційної скарги прокурора.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, за яким йому призначено покарання, при обставинах викладених у вироку, правильні і ґрунтуються на безпосередньо у суді досліджених доказах і ніким не оскаржуються.
Доводи апеляційної скарги прокурора на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.05.2016 року вірні та підлягають до задоволення оскільки, відповідно до ст.413 КПК України місцевим судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше судимий вироком Тульчинського районного суду від 02.02.2016 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком 1 рік і 6 місяців.
Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_6 засуджено вироком Тульчинського районного суду від 19.05.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, яке належить відбувати реально, вчинено ним 30.12.2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку.
Проте, суд при призначенні остаточного покарання допустився неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки частково склав умовне покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.
За таких умов судом не враховано роз`яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до яких особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
У той же час, суд у мотивувальній частині вироку щодо ОСОБА_6 правильно дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, оскільки він розкаявся у вчиненому та відшкодував завдану шкоду потерпілому. Проте у резолютивній частині вироку суд призначив ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі без застосування ст.75 КК України до вказаного покарання.
Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.05.2016 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Тульчинського районного суду від 02.02.2016 та остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: