Справа № 645/6177/14-к
Провадження № 1-кп/645/36/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001557 02.05.2014р., відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючої, одруженої, маючої неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
01.05.2014р., приблизно о 13.00 год., перебуваючи за адресою свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , на кухні, ОСОБА_9 спільно з її чоловіком ОСОБА_12 та їхнім знайомим ОСОБА_13 розпивала спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин, під час якої, вони стали висловлювати на адресу один одного словесні образи та ОСОБА_13 наніс удар кулаком в область обличчя ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_9 , будучи розлюченою за таку поведінку ОСОБА_13 та маючи умисел заподіяти йому тілесні ушкодження, взяла зі столу побутовий ніж, підійшла до ОСОБА_13 та, знаходячись в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_13 , який також перебував у положення стоячи, діючи умисно, нанесла ОСОБА_13 в область грудної клітини два удари ножем, який знаходився в її правій руці. В результаті вказаних дій відповідно висновку судово-медичної експертизи №1346-Дм/14 від 06.05.2014р. та №106/1346-Дм/14 від 12.10.2015р., ОСОБА_13 отримав проникаюче колото-різане поранення, розташоване по передній поверхні грудної клітини справа, з ушкодженням по ходу раневого каналу підшкірної жирової клітчатки, черева, з входженням в черевну порожнину, та ушкодженням ободочної кішки, глибиною раневого каналу 11 см, яке відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпеки для життя, та непроникаюче колото різане ушкодження, розташоване по лівій боковій поверхні грудної клітини з ушкодженням по ходу раневого каналу підшкірної жирової клітчатки, глибиною раневого каналу 7 см, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Злочинні дії ОСОБА_9 були припинені самим ОСОБА_13 , який відібрав в неї ніж, та ОСОБА_14 . Після чого ОСОБА_13 з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_14 була викликана бригада швидкої медичної допомоги, яка надала потерпілому невідкладну медичну допомогу, проте від запропонованої йому госпіталізації ОСОБА_13 відмовився. 05.05.2014р., перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_13 помер. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_13 , відповідно висновку судово-медичної експертизи №1346-Дм/14 від 06.05.2014р. та №106/1346-Дм/14 від 12.10.2015р., стало нанесене йому з боку ОСОБА_9 01.05.2014р. колото-різане поранення, розташоване по передній поверхні грудної клітини справа, з ушкодженням по ходу раневого каналу підшкірної жирової клітчатки, черева, з входженням в черевну порожнину, та ушкодженням ободочної кішки, що в своїй течії ускладнилося перитонітом і інтоксикацією організму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину за обвинуваченням визнала частково, пояснивши суду, що завдала тілесні ушкодження ОСОБА_13 , коли захищалася від його протиправних дій. Так, залишившись на кухні квартири удвох із ОСОБА_13 вона стала чути з його боку словесні образи на її адресу. Тоді вона стала вимагати від потерпілого йти з квартири, проте він вдарив її кулаком у губи. Вона відштовхнула його, а він ногою вдарив її у живіт. Від удару вона опинилася на стільці, а ОСОБА_13 став руками душити її за шию. В цей час ОСОБА_9 взяла зі стола ніж, відчепила від себе руки потерпілого, він відійшов від неї, а вона стала розмахувати перед ним ножом, щоб він не наближався до неї. ОСОБА_13 вимагав, щоб вона віддала ніж та для цього став викручувати її руку, в якій вона тримала ніж. В цей час вона витягнула руку з ножом у перед і невдовзі побачила, що ОСОБА_13 схопився за живіт. На крики до них прибіг її чоловік. ОСОБА_13 розтягнув сорочку і вони побачили в нього кров. Вони викликали швидку, при цьому домовившись з потерпілим та чоловіком, що лікарям та міліції вони будуть казати, що тілесні ушкодження нанесені ОСОБА_13 на вулиці невідомими особами. Також перед приїздом лікарів вони помили ніж та випрали сорочку. Лікарі швидкої допомоги надали потерпілому допомогу та наголосили на необхідності їхати до лікарні накласти на рани шви, проте від госпіталізації потерпілий відмовився, пішов додому, де став лікуватися самостійно. ОСОБА_9 йому неодноразово телефонувала та цікавилася станом здоров`я, а через декілька днів дізналася, що той помер.

За наслідками судового розгляду справи суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 за обвинуваченням, є доведеною, що підтверджується наступними доказами.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть, виданого 06.05.2014р. Комунальним закладом охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою свого проживання: АДРЕСА_3 , помер гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Причиною його смерті є колото-різане поранення грудної клітини, проникаюче у черевну порожнину ( а.12 крим. провадження № 0001557).

З протоколу огляду місця події від 06.05.2014р. вбачається, що за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_2 було вилучено 3 ножа з дерев`яною ручкою, п`ять ножів з пластмасовими ручками та чоловіча сорочка, які визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню ( а.10,56,57 крим. провадження № 0001557).

Під час огляду речових доказів ОСОБА_9 вказала, що знаряддям заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 є кухонний ніж (позначений цифрами 6 та 15) з дерев`яною ручкою, що складається з клинку довжиною 12,5 см та рукоятки, загальною довжиною 23,5 см, який вони використовували на кухні для приготування їжі.

Визнаний потерпілим син ОСОБА_13 ОСОБА_10 пояснив суду, що його батько раніше мешкав в одному будинку із подружжям ОСОБА_15 , проте і після переїзду до нової квартири часто ходив до них у гості, ділився грошима, розпивав спиртні напої. 01.05.2014р. біля 16-17.00 год. йому зателефонувала ОСОБА_9 та розповіла, що на його батька на вулиці був вчинений напад невідомими особами з метою пограбувати, при нападі він отримав два удари ножом, а тому сину треба їхати до нього додому та допомогти у лікуванні, бо він відмовився від госпіталізації. В процесі телефонних розмов батько запевнив його, що все добре. 04.05.2014р. він приїхав до батька, привіз за його проханням пластир та таблетки, той скаржився, що в нього болить живіт, він бачив у батька дві рани приблизно по 2 см в області грудей та під мишкою. Після того, як ОСОБА_10 пішов на роботу, а батько залишився вдома, вранці 05.05.2014р. йому зателефонували сусіді та з`ясувалося , що батько помер.

Допитаний судом свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що 01.05.2014р. разом із дружиною ОСОБА_9 та їхнім знайомим ОСОБА_13 вони розпивали спиртні напої на кухні їхньої квартири. У ОСОБА_9 та ОСОБА_13 розпочалася словесна сварка, що раніше бувало неодноразово, дружина вимагала потерпілого йти з квартири. В цей час свідок вийшов з кухні та повернувся через деякий час на крики, при цьому побачив, що ОСОБА_13 душить ОСОБА_9 , яка сидить на стільці. Він відтягнув від неї потерпілого та побачив, що в дружини кров на губі, а у витягнутій у перед руці вона тримає ніж. В цей час дружина кричала потерпілому, щоб він йшов з квартири. ОСОБА_13 забрав у ОСОБА_9 ніж та викинув його, після схопився за живіт, де як з`ясувалося потім, були поранення. Вони стали надавати йому медичну допомогу та викликали швидку. Потерпілий сам запропонував не казати правду, що ушкодження йому нанесла ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваної ОСОБА_9 під час досудового розслідування 07.05.2014р., остання пояснювала, що 01.05.2014р. вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_14 та ОСОБА_13 перебувала на кухні своєї квартири, де вони спільно розпивали спиртні напої. В той час, як ОСОБА_14 вийшов з кухні, між нею та потерпілим розпочався словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_9 сиділа на стулці, а ОСОБА_13 наніс їй удар кулаком у губи, вона встала та відштовхнула його у плечі, а потерпілий наніс їй удар ногою в живіт, від чого вона сіла на стілець. Тоді вона взяла кухонний ніж з дерев`яною ручкою та, знаходячись стоячи, напроти ОСОБА_13 , на відстані шагу, нанесла правою рукою, в якій знаходився ніж, удар із замахом у тулуб в область лівої пахвової області. Після чого вона відразу нанесла потерпілому другий удар ножем в область грудної клітини. При нанесенні ударів ніж знаходився в правій руці, лезом у бік ОСОБА_13 . Далі ОСОБА_13 забрав в неї ніж та викинув на пол. На кухню повернувся чоловік та припинив їхній конфлікт (а.с.36-39 крим. провадження № 0001557).

З висновків судово-медичної експертизи трупа потерпілого ОСОБА_13 №1346-Дм/14 від 06.05.2014р., проведеної під час досудового розслідування, вбачається, що в ОСОБА_13 було виявлено наступні тілесні ушкодження:

- проникаюче колото-різане поранення, розташоване по передній поверхні грудної клітини справа, з ушкодженням по ходу раневого каналу підшкірної жирової клітчатки, черева, з входженням в черевну порожнину, та ушкодженням ободочної кішки, глибиною раневого каналу 11 см, раневий канал спрямований зверху в низ, трохи справа наліво, яке відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпеки для життя, - непроникаюче колото різане ушкодження, розташоване по лівій боковій поверхні грудної клітини с ушкодженням по ходу раневого каналу підшкірної жирової клітчатки, глибиною раневого каналу 7 см, длинник рани розташований зверху в низ, з переду назад, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, садини на розгинальній поверхні ліктьового суглоба, у верхній третині правій гомілці по передній поверхні, які за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Колото-різані поранення грудної клітини утворилися за 3-5 діб до настання смерті від двократного впливу предметом, травмуючи поверхня якого мала колючо-ріжучі властивості, з наявністю гострого краю (леза) та кінця, яким міг бути клинок ножа з плоским односторонньо-гострим гострокінцевим полотном та обушком «П»- образної форми, шириною клинка (на рівні занурення) біля 2,3 см. Садни на кінцівках виникли задовго до настання смерті

Причиною смерті ОСОБА_16 стало колото-різане поранення грудної клітини, проникаюче в черевну порожнину, що пошкоджувало ободочку кішку, що в своїй течії ускладнилося перитонітом та інтоксикацією організму (а.с.42-46 крим. провадження № 0001557).

Як вбачається з висновку додаткової судово-медичної експертизи №106/1346-Дм/14 від 12.10.2015р., проведеної за клопотанням захисту під час судового розгляду справи, було підтверджено факт отримання потерпілим ОСОБА_13 перелічених вище тілесних ушкоджень та безпосередня причина його смерті - від колото-різаного поранення, розташованого по передній поверхні грудної клітини справа, з ушкодженням по ходу раневого каналу підшкірної жирової клітчатки, черева, з входженням в черевну порожнину, та ушкодженням ободочної кішки, що в своїй течії ускладнилося перитонітом і інтоксикацією організму. Крім того, експертом було зазначено про наявність причинно-наслідкового зв`язку між отриманням ОСОБА_13 вказаного проникаючого колото-різаного поранення на грудній клітині справа та настанням його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Покази обвинуваченої ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту від 07.05.2014р., а також дані про строки та обставини справи, викладені в обвинувальному акті, на думку експерту, в цілому не суперечать даним, отриманим при проведенні судово-медичної експертизи в частині часу нанесення тілесних ушкоджень, способу та кількості, проте не відповідають локалізації колото-різаного поранення на грудній клітині справа, т.я. вказане пошкодження розташовувалося по передній поверхні грудної клітини справа, по середньо ключичній лінії в проекції 7-го ребра (а.с. 194-200).

Вказані розбіжності в частині зазначення обвинуваченою ОСОБА_9 конкретного місця нанесення ударів на тілі потерпілого на висновок суду щодо доведеності її обвинувачення суттєво не впливають з урахуванням того, що самого факту спричинення виявлених у потерпілого колото-різаних ушкоджень вона не заперечувала як під час досудового, так і судового слідства по справі, проте під час проведення слідчого експерименту зауважувала що через стан сп`яніння усіх деталей нанесення ушкоджень пояснити не в змозі, в ході судового розгляду наголошувала, що ударі наносила не цілеспрямовано, а тому точної їх кількості та локалізації для себе не зрозуміла.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 висновки проведених ним експертиз підтримав та пояснив суду, що причиною смерті ОСОБА_13 стало проникаюче колото-різане поранення, розташоване по передній поверхні грудної клітини справа, що в своїй течії ускладнилося перитонітом і інтоксикацією організму. Таким чином, між настанням смерті потерпілого та отриманням їм вказаного поранення є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Отримання потерпілим медичної допомоги при визначенні ступеню тяжкості тілесного ушкодження до уваги не приймається, враховується лише ступень загрози для життя вказаного тілесного ушкодження безпосередньо на час його спричинення.

Висновки експерта та його пояснення під час судового розгляду справи узгоджуються із Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995р., пунктом 2.1.2 к) яких передбачено, що ушкодження живота, котрі проникли в черевну порожнину, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів, відносяться до небезпечних для життя ушкоджень, а також з пунктом 2.1.2. вказаних Правил, який передбачає, що небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги,за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Допитана в судовому засіданні як свідок фельдшер Комунального закладу охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_18 пояснила суду, що в складі спеціальної бригади швидкої медичної допомоги 01.05.2014р. здійснювала виїзд на терміновий виклик за адресою : АДРЕСА_1 . Вказане житлове приміщення на погляд свідка мало ознаки асоціальної обстановки. Потерпілому ОСОБА_13 , який мав колото-різані поранення, вона обробила рани та за наслідками обстеження заповнила карту виклику. На час огляду ОСОБА_13 п`яним не був, мав нормальний тиск, в шоковому стані не перебував, адекватно усвідомлював події. З боку медичних працівників йому було роз`яснено потребу в госпіталізації, від якої він відмовився та засвідчив таку відмову своїм особистим підписом у карті виклику. Приймаючи до уваги, що госпіталізація пацієнта здійснюється за його добровільною згодою, примусова госпіталізація ОСОБА_13 ними не здійснювалася, бригада швидкої допомоги про факт нанесення громадянину колото-різаних ушкоджень повідомила органи міліції, старшого лікаря та медичний заклад за місцем проживання хворого.

Покази вказаного свідка підтверджуються наявною в матеріалах кримінального провадження карткою виїзду швидкої медичної допомоги за 01.05.2014р., в якій особистим підписом ОСОБА_13 в присутності свідків підтверджено відмову потерпілого від транспортування, яке йому було рекомендовано медичним персоналом, та зазначення про розуміння ним наслідків такої відмови ( а.63 крим. провадження № 0001557).

Статтею 39 ЗаконуУкраїни «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII закріплено, що пацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров`я. Стаття 43 Закону № 2801-XII передбачено отримання згоди пацієнта на медичне втручання, зокрема згода інформованого відповідно до статті 39 цього Закону пацієнта для застосування методів діагностики, профілактики та лікування.
Той факт, що потерпілий ОСОБА_13 , усвідомлюючи роз`яснення лікарів добровільно відмовився від госпіталізації бригадою швидкої медичної допомоги в судовому засіданні не заперечувався як ОСОБА_9 так і ОСОБА_14 . Крім того був підтверджений показами сина потерпілого ОСОБА_10 , який казав про небажання батька звертатися за медичною допомогою та намагання само лікуватися вдома, починаючи з 01.05.2014р.

З врахуванням проаналізованого судом вище доводи захисту щодо невинуватості ОСОБА_9 за висунутим їй обвинуваченням з тих підстав, що ймовірної причиною смерті ОСОБА_13 став факт ненадання йому належного медичного лікування, при отриманні якого він мав шанс на одужання, на висновки суду щодо належної кваліфікації органом досудового розслідування дій ОСОБА_9 не впливають, а можуть враховуватися виключно при вирішенні питання щодо міри призначеного їй покарання .

Крім того, суд зазначає, що покази обвинуваченої та її чоловіка ОСОБА_14 , що обвинувачена вимушено прибігла до застосування ножа, бо мала потребу оборонятися від протиправних дій потерпілого, а удари завдавала не навмисно, захищаючись від нападу потерпілого, суд сприймає критично. При цьому суд зауважує, що заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_14 про спроби задушити ОСОБА_9 були здійснені ними виключно у суді та свого об`єктивного судово-медичного підтвердження за наслідками проведеної ОСОБА_9 експертизи від 07.05.2014р. не знайшли ( а.с. 67 крим. провадження № 0001557).

Пояснення вказаних осіб, що підставою для зміни ними у суді показів про обставини подій 01.05.2014р. були пов`язані із залякуванням з боку працівників правоохоронних органів також перевірялися судом та свого підтвердження не знайшли, про що свідчить винесена за наслідками розгляду таких заяв постанова прокуратури Харківської області від 26.03.2015р. про закриття кримінального провадження по даним фактам, а.с. 148-151.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що обвинувачена та її чоловік в такий спосіб мають намір знизити міру відповідальності ОСОБА_9 за фактичне вчинене та пом`якшити міру її покарання.

Не служать на користь доводів обвинуваченої та її чоловіка покази їхньої сусідки ОСОБА_19 , яка пояснила суду, що знала потерпілого ОСОБА_13 , бо той часто приходив до Обозних, приносив їм продукти. При цьому зазначила суду, що той часто був п`яним, грубим та ображав ОСОБА_9 . Поряд з цим ОСОБА_19 намагалася довести суду, що у вересні 2014р. чула з квартири ОСОБА_15 крики про допомогу, з яких зрозуміла, що ОСОБА_13 , який на той час вже помер, ображає ОСОБА_9 , точної дати, коли вона чула їх твердо пояснити не могла, у датах плуталась. Незважаючи на це судом однозначно встановлено, що очевидцем спричинення будь-коли тілесних ушкоджень або ОСОБА_13 або ОСОБА_9 свідок ОСОБА_19 не була, підтвердила, що сварки в квартирі Обозних бувають досить часто.

Як зазначається у Постанови Судової палати в кримінальних справах Верховного Суду України від 19.03.2015р. у справі № 5-4кс15 щодо відмінності діяння, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України від діяння, зазначеного в ч.1 ст.119 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діяння.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків, у зв`язку з чим судам належить ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень.
За фактичними обставинами справи судом встановлено, що дії ОСОБА_9 мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, існував прямий причинний зв`язок.

Встановлено, що в процесі сварки з потерпілим ОСОБА_9 розуміла, що тримає в руках кухонний ніж, який вона раніш використовувала в побуті, а тому усвідомлювала його розміри та наявність в нього достатньо великого за довжиною леза, перебування на незначній дистанції від себе ОСОБА_13 , який був повернутий до неї передньою частиною тіла, який в цей час не мав при собі будь-яких знарядь для завдання тілесних ушкоджень, а навпаки намагався відібрати з її рук ніж. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію, кількість, глибину і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_9 , умисно завдаючи удари, розраховувала на особливу силу ударів, про що свідчить глибина занурень раневого каналу (біля 11см та 7 см) і такі можливі наслідки, як пошкодження життєво важливих органів потерпілого, від чого його здоров`ю буде спричинена тяжка шкода, і хоча не бажала, але свідомо припускала такі наслідки. Щодо спричинення смерті потерпілому, то в діях ОСОБА_9 має місце необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості.

За таких обставин дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Дослідженням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_9 раніше не судима, у психіатра та наркологу на обліку не перебуває,офіційно не працює, одружена, має постійно місце проживання, де мешкає разом із сім`єю, має неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання скарг на обвинувачену з боку оточуючих не надходило.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття у фактично скоєному та жалобу від настання тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого, намагання ОСОБА_9 надати медичне допомогу потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі суд приймає до уваги ступінь тяжкості злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, наведені вище дані про її особу.

Приймаючи до уваги наявність декількох пом`якшуючих покарання обвинуваченої обставин, таких як щире каяття обвинуваченої, намагання ОСОБА_9 надати медичну допомогу потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, особисте небажання потерпілого ОСОБА_13 отримувати кваліфіковану медичну допомогу, повідомлення родичів потерпілого з боку обвинуваченої та намагань за їхньою участю забезпечити потерпілого медичною допомогою, що суттєво знижують ступень тяжкості вчиненого, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, яка має постійно місце проживання, сім`ю, неповнолітню дитину, вважається особою раніш не судимою, відсутність скарг на її адресу з боку оточуючих до події злочину, суд вважає можливим застосувати при призначенні покарання ст.69 КК України та призначити покарання нижче від нижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.121 КК України. При цьому з урахуванням настання тяжких наслідків від фактично вчиненого обвинуваченою злочину у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_13 , даних про вчинення нею злочину у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням ножу, з метою справедливого покарання за вчинене та виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженою, так і іншими особами, суд вважає, що відбуття покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_9 слід призначити з реальним його відбуттям в місцях позбавлення волі.

Питання про речові докази по справі суд вирішує згідно положень ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання на підставі ст.69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту фактичного взяття під варту.

Речові докази по справі вісім ножів, сорочка чорного кольору потерпілого, що здані на зберігання до камери схову речових доказів Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області знищити, скасувавши накладений на них арешт на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.05.2014р .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Головуючий - суддя