У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001578 від 14 червня 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, з повною вищою освітою, одруженого, який має малолітню дитину, 2014 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України, -

в с т а н о в и в:
05.07.2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України.

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Зазначений обвинувальний акт передано судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 18 липня 2016 року, про що є відповідний запис в журналі реєстрації вхідної кореспонденції.

Прокурор просив призначити судовий розгляд, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підсудний Дніпровському районному суду м. Києва, підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту відсутні.

Обвинувачений та його захисник просили призначити судовий розгляд та під час обговорення питання про повернення обвинувального акту прокурору, послались на розсуд суду.

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, заслухавши думки прокурора, захисника та обвинуваченого, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті, який надійшов до суду, надана оцінка законності дій і інших осіб із зазначенням прізвищ та посад, та без такого зазначення, зокрема вказано наступне.
У період часу січень-лютий 2014 року органи прокуратури України під керівництвом ОСОБА_6 , підрозділи МВС України під керівництвом ОСОБА_7 (щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження) стали масово порушувати встановлений законом порядок притягнення осіб до кримінальної відповідальності та обрання запобіжних заходів, у першу чергу найбільш суворого тримання під вартою, арештовувати учасників протестних акцій з метою їх залякування та придушення мирних акцій.
Так, бажаючи зберегти якнайдовше владні повноваження та усунути перешкоди з боку активістів Євромайдану, припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції, вищі посадові особи держави розробили механізм вчинення злочину, який полягав у залякуванні громадян, притягненні значної кількості осіб до кримінальної відповідальності за участь у масових акціях та обранні підозрюваним найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З метою безперешкодної реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання підлеглих службових осіб правоохоронних органів, а також органи судової влади.
Зокрема, у січні 2014 року в місті Києві не встановленими слідством службовими особами із числа керівництва МВС України була надана незаконна вказівка співробітникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншим, затримувати громадян, які можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляти їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві.
Слідчі районних управлінь ГУ МВС України в м. Києві за невстановлених обставин отримали усну вказівку незаконно затримувати осіб, які могли брати або брали участь у мирних акціях протесту, складати протоколи про їх затримання, а також складати та вручати письмові повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, після чого безпідставно ініціювати перед судом обрання завідомо невинним учасникам мирних акцій протесту запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурори - процесуальні керівники за невстановлених обставин отримали вказівку складати та надавати слідчим проекти повідомлень про підозру та погоджувати складені слідчими завідомо безпідставні та необґрунтовані письмові повідомлення про підозру завідомо невинних затриманих осіб із числа учасників мирних акцій протесту у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, ініціювати застосування до них виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.
Слідчі судді районних судів міста Києва, в свою чергу, за невстановлених обставин отримали злочинну вказівку обирати завідомо невинним затриманим учасникам мирних акцій протесту за відсутності передбачених КПК України підстав запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.
Такі дії правоохоронців і суддів, на думку організаторів, повинні були залякати інших учасників мирних акцій та спонукати їх відмовитися від участі в них.
Тоді ж, у січні-лютому 2014 року в місті Києві, не встановленими слідством особами (щодо яких здійснюється окреме кримінальне провадження) доведено до відома слідчих і прокурорів, які брали участь у розслідуванні кримінальних проваджень цієї категорії, явно незаконну вказівку вищих посадових осіб держави про необхідність затримання і притягнення завідомо невинних учасників мирної громадської акції «Євромайдан» до кримінальної відповідальності та подальшого обрання їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.
Окремі працівники правоохоронних органів та судді, зокрема керівники слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, працівники органів прокуратури м. Києва та старший слідчий СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 погодилися вчинити такі незаконні дії.
При цьому вказані службові особи розраховували одержати для себе та вищестоящих керівників вигоду у вигляді подальшого сприяння з боку керівництва у кар`єрному рості, яке могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на ґрунті сформованого вищим керівництвом враження про них як про сумлінних працівників та прихильників існуючої на той час влади.
18.02.2014 року Головним слідчим управлінням ГУ МВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000367 за фактом організації невідомими особами по АДРЕСА_3 масових заворушень, що супроводжувалися погромами, підпалами, знищенням майна та призвели до інших тяжких наслідків, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.
Першим заступником начальника ГУ МВС України в м. Києві - начальником слідчого управління ОСОБА_8 18.02.2014 у вказаному провадженні створено слідчу групу до якої включено слідчих СУ ГУ МВС України в м. Києві, а також слідчих районних управлінь міліції міста Києва, у тому числі СВ Дніпровського РУ ГУМВС України, до якої ОСОБА_5 не входив.
18.02.2014 року о 22 год. лейтенантом конвойної служби ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, який розташований в м. Києві по вул. Червоноткацькій, 2, доставлено ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також ОСОБА_25 , як осіб, що нібито можуть бути причетні до вчинення масових заворушень, які відбувалися на вул. М. Грушевського та Інститутській в м. Києві.
В подальшому, оперативним черговим чергової частини Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_26 за вказівкою одного із керівників слідчого відділу указаного райуправління міліції підписано рапорт на ім`я начальника Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві про те, що 18.02.2014 о 22 год. 10 хв. лейтенантом конвойної служби ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 для подальшого розбору з вулиць Інститутська та М. Грушевського м. Києва доставлено указаних осіб, які були затримані за нібито активні дії під час масових заворушень, що супроводжувалися погромами, підпалами та знищенням майна в центральній частині м. Києва.
Проведення слідчих дій з доставленим ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 керівництвом Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві доручено старшому слідчому слідчого відділу Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві старшому лейтенанту міліції ОСОБА_5 .
При цьому керівництво слідчого відділу Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, діючи за попередньою змовою з працівниками органів прокуратури м. Києва, досудове розслідування щодо яких проводиться в окремому провадженні, на виконання явно незаконної вказівки керівництва правоохоронних органів про притягнення завідомо невинних учасників мирної громадської акції «Євромайдан» до кримінальної відповідальності, в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання вигоди у вигляді залишення та просування по службі, а також вигоди для не встановлених слідством осіб із числа колишнього вищого керівництва держави у вигляді усунення перешкод з боку учасників мирних акцій протесту, достовірно знаючи, що ОСОБА_25 безпідставно затримано 18.02.2014 року о 12 год. по вул. Грушевського у м. Києві і у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази його участі у вчиненні протиправних дій, ніхто із затриманих чи інших осіб не вказував на нього як на учасника масових зворушень, незважаючи на пояснення самого ОСОБА_25 про те, що участі у масових заворушеннях по вул. Грушевського у м. Києві він не брав, в період часу з 22 год. 18.02.2014 по 02 год. 19.02.2014 у приміщенні Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві надало усну вказівку слідчому ОСОБА_5 провести особистий обшук ОСОБА_25 , вилучити особисті речі, оформивши його хід і результати як огляд місця події, незаконно затримати ОСОБА_25 в порядку ст. 208 КПК України та притягнути його до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України (активна участь у масових заворушеннях, що супроводжувалися насильством над особою, знищенням майна, опором представникам влади із застосуванням предметів, які використовувалися як зброя, та потягла за собою тяжкі наслідки).
Використовуючи рапорт оперативного чергового чергової частини Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_26 , з якого не вбачалося жодних даних про вчинення ОСОБА_25 будь-якого злочину, провівши у службовому кабінеті огляд речей ОСОБА_25 та вилучивши їх, отримавши пояснення від нього про те, що жодної участі в заворушеннях на вул. М. Грушевського у м. Києві він не брав, не зважаючи на те, що жодних доказів, які б підтверджували участь ОСОБА_25 у вчиненні злочину, пов`язаного із масовими заворушеннями у місті Києві, у матеріалах провадження не було, старший слідчий Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 , будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, який наділений повноваженнями слідчого, в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання вигоди для себе та для своїх керівників у вигляді залишення та просування по службі, діючи за вказівкою керівництва слідчого відділу Дніпровського РУ, досудове розслідування щодо якого проводиться в окремому кримінальному провадженні, погодився незаконно, використовуючи повноваження, надані слідчому ст. 208 КПК України, затримати ОСОБА_25 в рамках кримінального провадження № 0000367 за фактом вчинення масових заворушень у м. Києві за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, у якому ОСОБА_5 не мав повноважень слідчого.
З метою створення штучних доказів та підстав для затримання ОСОБА_25 , діючи за вказівкою керівників слідчого відділу Дніпровського райуправління міліції, досудове розслідування щодо якого проводиться в окремому провадженні, маючи умисел на незаконне затримання ОСОБА_25 та подальше притягнення його до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 , зловживаючи владою та своїм службовим становищем, в порушення вимог ст.ст. 104-106, 223, 234-237 КПК України, якими чітко регламентовані випадки та підстави проведення обшуку та огляду особи, за відсутності рішення слідчого судді та згоди ОСОБА_25 , в період з 23 год. 18.02.2014 по 01 год. 19.02.2014 незаконно провів обшук ОСОБА_25 та вилучив його особистий одяг і речі, а саме: гаманець з грошима в сумі 483 грн., два мобільних телефони, флешку, балончик з рідиною, наручну пов`язку, наклейку, чорну куртку, в яку був одягнений ОСОБА_25 , частину від распіратора, а саме очисну сітку, джинсові штани чорного кольору, пластикові наколінники в кількості двох штук.
Документально ОСОБА_5 оформив свої незаконні дії як огляд місця події, про що склав завідомо неправдивий документ - протокол огляду місця події, об`єктом якого був службовий кабінет № 327 на третьому поверсі Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, в якому на момент огляду знаходився громадянин, що представився ОСОБА_25 . Своїми діями ОСОБА_5 порушив передбачені Конституцією та чинним кримінальним процесуальним законодавством права ОСОБА_25 на свободу, особисту недоторканність та повагу до своєї гідності, завдавши істотної шкоди його правам та інтересам.
Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 19.02.2014 о 02 год. 20 хв., перебуваючи у службовому кабінеті № 327 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, розташованому по вул. Червоноткацькій, 2, діючи умисно, в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання вигоди для себе і своїх керівників у вигляді залишення та просування по службі, використовуючи владу і своє службове становище всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які підстави для затримання ОСОБА_25 уповноваженою особою, зокрема, що останнього застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, а також за відсутності безпосередньо після вчинення злочину очевидців, потерпілих та сукупності очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події, які б вказували, що саме ОСОБА_25 щойно вчинив злочин, діючи за вказівкою керівників слідчого відділу Дніпровського райуправління міліції, досудове розслідування щодо якого проводиться в окремому провадженні, всупереч вимогам ч. З ст. 132, ч. 1 ст. 208 КПК України, склав протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.
При цьому ОСОБА_5 зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, в протоколі про затримання ОСОБА_25 вказав про те, що «18.02.2014 близько о 10 год. 00 хв. невстановлені досудовим розслідуванням особи, знаходячись по АДРЕСА_3 розпочали масові заворушення, що супроводжуються масовими погромами та знищенням майна, що призвело до інших тяжких наслідків. Своїми діями ОСОБА_25 вчинив злочин, передбачений ст. 294 ч.2 КК України, тобто участь в масових заворушеннях, що супроводжувались масовими погромами та знищенням майна, що призвели до інших наслідків».
В протоколі про затримання ОСОБА_5 зазначено, що підставою затримання ОСОБА_25 є нібито те, що безпосередньо після вчинення злочину, очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, хоча будь-яких фактичних даних про причетність його до організації масових заворушень, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівель або споруд, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, а також активної участі у масових заворушеннях, у матеріалах кримінального провадження на момент затримання не було і в ході подальшого досудового розслідування не встановлено.
Підписавши завідомо неправдивий документ - протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, слідчий ОСОБА_5 надав йому статусу офіційного документа, який засвідчив факт, що має юридичне значення, і змінив правовідносини, оскільки з моменту затримання громадянин ОСОБА_25 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, і став учасником кримінального провадження.
Продовжуючи свої злочинні дії, старший слідчий ОСОБА_5 , на виконання явно незаконної вказівки керівників слідчого відділу Дніпровського райуправління міліції, досудове розслідування щодо яких проводиться в окремому провадженні, діючи в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання для себе та своїх керівників вигоди у вигляді залишення та просування по службі, достовірно знаючи, що ОСОБА_25 безпідставно затримано 18.02.2014 о 12 год. по вул. Грушевського у м. Києві, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази щодо його участі у вчиненні протиправних дій, ніхто із затриманих чи інших осіб не вказував на нього як учасника акцій протесту, незважаючи на показання підозрюваного ОСОБА_25 про те, що участі у масових заворушеннях по вул. Грушевського у м. Києві він не брав, погодився притягнути завідомо невинну особу ОСОБА_25 до кримінальної відповідальності.
Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_5 19.02.2014, перебуваючи в службовому кабінеті, який знаходиться в приміщенні Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві по вул. Червоноткацькій, 2, діючи умисно, в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання вигоди у вигляді залишення та просування по служби зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно всупереч інтересам служби, ігноруючи вимоги ст. 9 КПК України щодо обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень та ч. і ст. 276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру здійснюється у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, на виконання вказівки керівництва слідчого відділу Дніпровського РУ, досудове розслідування щодо яких проводиться в окремому провадженні, підписав у вказаному провадженні письмове повідомлення ОСОБА_25 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, як складене ним, як слідчим, яке фактично підготував прокурор прокуратури міста Києва, а надав йому один з керівників слідчого відділу, розслідування щодо яких проводиться в окремому провадженні.
При цьому слідчий ОСОБА_5 , діючи умисно, в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, тобто з кар`єристських спонукань, з метою одержання вигоди у вигляді залишення та просування по службі, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою штучного створення доказів причетності ОСОБА_25 до інкримінованого злочину, за вказівкою керівників слідчого відділу Дніпровського РУ, розслідування щодо яких проводиться в окремому провадженні, вніс до повідомлення про підозру завідомо неправдиві відомості.
Підписавши повідомлення про підозру, старший слідчий ОСОБА_5 чітко усвідомлював, що обставини, вказані ним у підозрі, не відповідають доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження і він притягує до кримінальної відповідальності завідомо невинного ОСОБА_25 за вчинення закінченого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.
На виконання свого злочинного умислу старший слідчий ОСОБА_5 19.02.2014 року відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України особисто надав це письмове повідомлення про підозру на погодження процесуальному керівнику - прокурору відділу прокуратури м. Києва, розслідування щодо якого проводиться в окремому провадженні, який у свою чергу погодив його.
Після цього старший слідчий ОСОБА_5 , зловживаючи владою та своїм службовим становищем, 19.02.2014 о 09 год. 30 хв. у приміщенні Дніпровського районного суду, що у м. Києві по вул. Кошиця 5-а, доводячи до кінця злочинний умисел, спрямований на притягнення завідомо невинного ОСОБА_25 до кримінальної відповідальності, використовуючи повноваження, передбачені ч. 1 ст. 278 КПК України, на виконання вказівки керівників Дніпровського РУ, досудове розслідування щодо яких проводиться в окремому провадженні, вручив останньому завідомо неправдиве письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, тобто відповідно до п. 14 ч. 1 ст. З КПК України, притягнув його до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, чим створив умови для обмеження фізичної свободи ОСОБА_25 .
За наслідками розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_25 та інших осіб у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, Генеральною прокуратурою України 27.06.2014 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні ОСОБА_25 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України. Органом досудового розслідування достовірно встановлено непричетність указаної особи до інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.
У результаті сукупних злочинних дій, у тому числі ОСОБА_5 , пов`язаних із незаконним затриманням, притягненням завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності, ОСОБА_25 незаконно утримувався під вартою упродовж 2 діб - з 18.02.2014 по 19.02.2014 до постановлення слідчим суддею ухвали про відмову в обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначеними діями ОСОБА_25 завдано істотної шкоди, яка виразилась у грубому обмеження конституційних прав, порушення гарантованих ст. 29 Конституції України прав на свободу та особисту недоторканність ОСОБА_25 як громадянина України, а також у заподіянні істотної шкоди державі в особі Міністерства внутрішніх справ України та Генеральної прокуратури України у вигляді підриву авторитету державних органів, оскільки такі дії правоохоронців викликали глибоке обурення усіх верств населення України та різко негативну реакцію суспільства до правоохоронних інституцій держави.
Отже, обвинувальний акт містить у собі дані про вчинення правопорушень рядом посадових осіб правоохоронних органів, органів прокуратури, суду та інших службових осіб, більш того, зазначено про спільний злочинний намір ОСОБА_5 та ряду службових та посадових осіб, зокрема і без зазначення про виділення матеріалів щодо цих осіб в окреме провадження, в той час як правова кваліфікація зазначена лише відносно ОСОБА_5 , всупереч того, що обвинувальний акт відносно однієї особи не може містити обвинувачення щодо інших осіб, оскільки порушує їх право на захист та позбавляє суд визначити межі судового розгляду.

Крім того, згідно зі ст. 91 КПК України в обвинуваченні повинні бути зазначені форма вини, мотив і мета вчинення злочину.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Водночас, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення не містить чіткого формулювання із зазначенням конкретних дій, у вчиненні яких він обвинувачується, зокрема відсутнє чітке розмежування дій, передбачених статтями 364, 366, 371, 372 КК України, із зазначенням форми вини, мотиву і мети вчинення злочинів.

Так, запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містись повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення. Деталі ж вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Натомість, викладене в обвинувальному акті обвинувачення, його формулювання та приведені фактичні обставини злочину, свідчать про те, що наведені обставини, що характеризують суб`єктивну сторону злочинів, передбачених статтями 364, 366, 371, 372 КК України, є незрозумілими, оскільки прокурором не зазначені конкретні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій обвинуваченого по кожному конкретному злочину.

Формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених статтями 364, 366, 371, 372 КК України, фактично містить процесуальні дії слідчого та лише опис диспозиції інкримінованих йому статей.

Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акту, який складається слідчим або прокурором і надсилається до суду з обвинувальним актом, вимоги до нього визначені ст. 109 КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування. Порушення вимог закону щодо повноти змісту реєстру досудового розслідування, є одним з критеріїв невідповідності обвинувального акту ст. 291 КПК України.

Проте, реєстр не відповідає вимогам закону, так як не містить усіх передбачених законом даних, зокрема не містить даних про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення та початок досудового розслідування, внесення відомостей про закінчення досудового розслідування, дані про те, що потерпілий звертався до слідчого або прокурора про вчинення відносно нього злочину, або залучення його в якості потерпілого, відсутні дані про залучення захисника.

Також в реєстрі досудового розслідування містяться процесуальні дії, а саме «Протокол огляду кримінального провадження № 0000370 в рамках кримінального провадження № 0000020 складений слідчим в ОВС ГПУ ОСОБА_27 » та «Протокол огляду кримінального провадження № 0000376 в рамках кримінального провадження № 0000020 складений слідчим в ОВС ГПУ ОСОБА_27 », однак відсутні дані про належність вказаних слідчих дій до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001578 відносно ОСОБА_5 , а також містяться дані про назву процесуальних дій, проте не зазначено про прийняті процесуальні рішення у кримінальному провадженні.

Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування містить виправлення без засвідчення того, ким вчинено виправлення та чи відповідають дані виправлення дійсності.

Наведені порушення вимог КПК України перешкоджають суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 17, 110, 291, 314-316, 331КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Повернути прокурору другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України, у кримінальному провадженні № 0001578 від 14 червня 2016 року, для виконання вимог, значених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1