29.06.2016 Справа №607/5020/16-к
провадження №1-кс/607/2530/2016
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_6 , погодженого з прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Копичинці, Гусятинського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, що не працює, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому, просив застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечив та слідчому судді пояснив, що слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні не доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказав, що ОСОБА_5 постійно проживає в м. Гусятин Тернопільської області, позитивно характеризується за місцем проживання, крім того, у нього погіршився стан здоров`я у зв`язку із участю у бойових діях в зоні АТО. Просив застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що він свою вину у скоєному визнає, підтримує клопотання його захисника про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Перевіривши надані матеріали, клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням установлено, що 06 вересня 2014 року згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року №607/2015, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу, яку з 06 вересня 2014 року згідно наказу ТВО командира в/частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №185 приходить на посаді токаря відділення слюсарно-механічних робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти вказаної військової частини, у військовому званні «старший сержант».
У зв`язку з проведенням часткової мобілізації військову частину НОМЕР_1 переведено на організацію і штати воєнного часу та перейменовано у військову частину польова пошта НОМЕР_2 .
Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року №15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року №113-VIII з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб.
Відповідно до вимог ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ
і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту
оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та
охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби
цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Старший сержант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 32, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.
Натомість старший сержант ОСОБА_5 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину (кримінального правопорушення) проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
Із рапорту командира НОМЕР_3 ремонтної роти старшого лейтенанта ОСОБА_7 26 серпня 2015 року близько 20 год. 00 хв. при перевірці наявності особового складу військової частини був виявлений незаконно відсутній старший майстер взводу спеціальних робіт старший сержант ОСОБА_5 .
Командуванням військової частини пп НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) були прийняті такі розшукові заходи для встановлення місця знаходження старшого сержанта ОСОБА_5 : здійснювались дзвінки на мобільний номер старшого сержанта ОСОБА_5 , проводились пошуки в межах Золочівського гарнізону, та було направлено доповідь у Військову службу правопорядку Західного регіону, результати яких позитивного результату не дали.
До розташування військової частини пп НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) старший сержант ОСОБА_5 повернувся близько 16 год. 20 хв. 14 вересня 2015 року. У поясненні, останній вказав, що весь час своєї відсутності він перебував у АДРЕСА_2 , де проводив час на свій власний розсуд.
Згідно наказу командира військової частини пп НОМЕР_2 № 209 від 18.09.2015 старшого сержанта ОСОБА_5 виключено із списків особового складу військової частини та направлено для зарахування на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Увесь період із 20 год. 00 хв. 26 серпня 2015 року по 16 год. 20 хв. 14 вересня 2015 року, старший сержант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_2 (крім строкової служби), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині пп НОМЕР_2 , у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 32, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування в/частини пп НОМЕР_2 , в умовах особливого періоду, покинув розташування військової частини пп НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), службові обов`язки не виконував. При цьому, не вживаючи жодних заходів задля повернення в розташування військової частини, і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, маючи реальну змогу це зробити, проводив час на власний розсуд у АДРЕСА_2 .
30 березня 2016 року відносно старшого сержанта ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України. З метою дотримання положень ст.ст. 277, 278 КПК України, зазначене повідомлення про підозру скероване за адресою реєстрації ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ). Разом з цим, на адресу військової прокуратури Тернопільського гарнізону прийшло рекомендоване повідомлення про отримання ОСОБА_5 повідомлення про підозру.
28 червня 2016 року о 15 годині 10 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року слідчим військової прокуратури Тернопільського гарнізону затримано ОСОБА_5 .
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину
На думку слідчого судді, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за яке передбачено покарання до семи років позбавлення волі, та підозра у його вчиненні підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема: матеріалами службового розслідування за даним фактом, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .
Згідно ст.178 КПК України, слідчий суддя, при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, враховує в сукупності наступні обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; сімейний стан, наявність постійного місця проживання за адресою АДРЕСА_1 ; те що останній раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик щодо того, що підозрюваний у випадку незастосування до нього запобіжного заходу може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом переховування від органів досудового розслідування, залишаючись на волі підозрюваний має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчиняти правопорушення, в якому підозрюється, однак про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні та підтвердженому в судовому засіданні, прокурором та слідчим при його розгляді не доведено. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини, практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло в період доби з 23 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., оскільки саме такий, а не менш суворий, запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім для запобігання вищевказаному ризику, оскільки саме цей запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправного діяння, його тяжкості з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, особи підозрюваного, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відмовивши у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання підозрюваного та його захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_6 , погодженого з прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 23 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до органів внутрішніх справ України свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 20 серпня 2016 року.
Після оголошення ухвали звільнити з-під варти ОСОБА_5 негайно.
У задоволенні клопотанні підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.
Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання в Гусятинське відділення поліції ГУНП у Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області /підпис/ ОСОБА_1
Копія вірна з оригіналом
Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1