Дата документу Справа № 332/640/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/883/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14 березня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Запоріжжя, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що вона, будучи раніше засудженою за вчинення корисливого злочину проти власності в період іспитового строку визначеного вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25.08.2015 року, 20.01.2016 у період часу з 20.30 год до 21.30 год, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає та скориставшись відсутністю уваги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка знаходилась за вказаною адресою з дозволу останнього, шляхом вільного доступу таємно викрала з комоду в гостьовій кімнаті належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «GigaByte Gsmart Aku A1» в корпусі чорного кольору, вартістю 1183,33 грн з картою пам`яті МісrоSD «SP» об`ємом 4Gb вартістю 59,1 грн. та з SІМ картами операторів стільникового зв`язку «Life» та «Київстар», які матеріальної цінності для потерпілого не мають, чим спричинила останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1242,43 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Їй призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 25.08.2015 року із покаранням за цим вироком остаточно призначено покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, зарахування часу попереднього ув`язнення, судові витрати і речові докази.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини ОСОБА_8 і правильність кваліфікації її дій, просив зазначений вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, призначивши менш суворе покарання у виді штрафу в розмірі від 500 до 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги; вивчивши позицію прокурора, яка вимагала вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, обставини справи і кримінально-правова оцінка діянь обвинуваченої в апеляційному порядку не оскаржені. В зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст. 404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, суд вірно виходив з того, що останньою вчинено злочин середнього ступеню тяжкості в період іспитового строку визначеного попереднім вироком суду, яким призначено покарання за вчинення аналогічного корисливого злочину. Відтоді суд дійшов правильного висновку, що подальше виправлення обвинуваченої в умовах неізоляції її від суспільства неможливий, оскільки іспиту за попереднім вироком ОСОБА_8 не витримала. Разом з тим, суд в повній мірі врахував обставини вчиненого злочину, за якими матеріальну шкоду відшкодовано, претензій потерпілий до обвинуваченої не має; особу обвинуваченої, яка вину визнала повністю, розкаялась у вчиненому, на її утриманні перебуває малолітня дитина та батько пенсіонер. В зв`язку з чим, суд обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімального.

Отже, підстав вважати покарання незаконним через призначення занадто суворого покарання колегія суддів не убачає. Відтоді вирок міськрайонного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , яка тримається під вартою, - в той же строк від дня отримання нею повного тексту даної ухвали суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4