Справа № 336/1588/16-к
Провадження № 1-о/336/2/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року ОСОБА_4 було засуджено за ст.185 ч.3, ст.187 ч.2,3, ст.263 ч.1 (в редакції Закону 15.04.2008 р.), ст.289 ч.3 КК України та з урахуванням ч. 1 ст.70 КК України та йому було призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року зазначений вирок змінено в частині призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 70 КК України, застосовано принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, та остаточно за сукупністю злочинів визначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині вирок залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.11.2013 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_7 залишено без змін.
У вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.11.2012 року суд зазначив, що строк покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його фактичного затримання - 26.10.2010 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2016 року було змінено дату затримання ОСОБА_4 - визнано, що останнього було затримано 25.10.2010 року і з цієї дати необхідно обчислювати строк відбування покарання, визначеного ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року..

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 р. за нововиявленими обставинами, в якій зазначає, що 02.03.2016 року Апеляційним судом Запорізької області була розглянута його скарга на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2015 року. Прийнятим рішенням колегія апеляційної інстанції встановила факт його затримання 25.10.2010 року. На думку засудженого, ця обставина впливає на правомірність висновків суду першої інстанції під час ухвалення ним вироку.

Посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України ОСОБА_4 просить суд переглянути вирок суду від 08.11.2012 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, а саме недостовірними та штучно створеними доказами, завідомо неправдивими показаннями свідків. Просить суд вирок суду від 08.11.2012 року скасувати та постановити новий вирок яким його виправдати за обвинуваченням за ст.187 ч.2,3, ст.289 ч.3 КК України .

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник підтримали заяву просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, не вбачав підстав для перегляду вироку. Вважає, що обставини, вказані засудженим у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, не є підставою для скасування вироку, оскільки не впливають на правомірність висновків суду, які були предметом перевірки судами вищих інстанцій під час розгляду скарг засудженого ОСОБА_4 .

Вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 459 КПК України від 2012 року (на яку посилаються засуджений та його захисник), судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Відповідно до ст.16 Перехідних положень КПК України (від 2012 р.), клопотання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані відповідним прокурором до дня набрання чинності цим Кодексом, розглядаються та подаються ними до суду в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані до суду до дня набрання чинності цим Кодексом, а також заяви, подані прокурорами відповідно до абзацу першого цього пункту після набрання чинності, розглядаються відповідними судами у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 про перегляд судового рішення, що набрало законної сили, підлягає розгляду в порядку, передбаченому КПК України, що діяв на момент розгляду справи в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 400-5 КПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи, нововиявленими обставинами визнаються:

1) фальсифікація доказів, направильність перекладу, а також показань свідка , потерпілого, обвинуваченого, підсудного, висновку і пояснень судового експерта, на яких грунтується вирок;

2) зловживання прокурора, дізнавача, слідчого чи суддів під час провадження у справі;

3) всі інші обставини, які не були відомі суду при винесені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність засудження або виправдання підсудного.

Фальсифікація доказів, завідомо неправильний переклад, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, завідомо неправильний висновок і пояснення судового експерта, зловживання прокурорів, дізнавачів, слідчих і суддів є підставами для перегляду судових рішень, що набрали законної сили, в порядку виключного провадження лише в тому разі, коли вони встановлені вироком, що набрав законної сили, а при неможливості постановлення вироку - матеріалами розслідування.

Матеріали справи свідчать про те, що судом першої інстанції належним чином досліджувалися всі докази, надані стороною обвинувачення. Це підтверджують і висновки судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду скарг засуджених на вирок суду першої інстанції (ухвала від 02.04.2013 року) не встановив фактів, що докази, на які посилається суд першої інстанції у вироку від 08.11.2012 року були недостовірними, неправдивими або штучно створеними. В зазначеній ухвалі лише змінено принцип призначення остаточного покарання за сукупністю покарань, призначених за окремі злочини. При цьому суд в своїй ухвалі зазначив, що вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, порушень кримінально-процесуального законодавства, які є підставою для скасування вироку не встановлено.

Ухвалою від 28.11.2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8.11.2012 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 2.04.2013 року щодо ОСОБА_4 були залишені без змін. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що перевіркою матеріалів кримінальної справи за касаційними скаргами засуджених, захисника та потерпілого не виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б допущені органом досудовго слідства або судом при розгляді справи ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , та які ставили б під сумнів обгрунтованість та законність постановлениху справі судових рішень.

Вироку суду або матеріалів розслідування, які свідчили б про фальсифікацію доказів, зловживання прокурорів, дізнавачів, слідчих на час розгляду заяви ОСОБА_4 суду не надано.

Посилання ОСОБА_4 та його захисника на проведення перевірки скарг засудженого на незаконні дії органів дізнання та слідчого, на думку суду, не є тою обставиною, яка на цей час може бути підставою для скасування вироку суду за нововиявленими обставинами, оскільки ця перевірка ще не закінчена і її можливі результати суду невідомі.

Посилання засудженого на відсутність протоколу затримання, на думку суду, також не є нововиявленою обставиною, оскільки ця обставина вже існувала на час розгляду справи і суд ухвалював вирок з її урахуванням.

Твердження засудженого та захисників на недопустимість зібраних під час досудового слідства доказів, суд не може розцінювати як нововиявлені обставини, оскільки під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_4 мав можливість звернути увагу суду на факти фальсифікації доказів та їх недопустимість. Однак судом не було встановлено цих фактів, а правомірність висновків суду підтверджена судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Пояснення ОСОБА_9 , який під час розгляду заяви ОСОБА_4 повідомив, що останній не приймав участі у деяких епізодах, вказаних у обвинуваченні, суд оцінює критично, оскільки під час розгляду справи він повністю визнавав обвинувачення по всім епізодам, а змінив свої пояснення після вже після відбуття покарання. При цьому слід врахувати, що при узхваленні вироку суд першої інстанції робив свої висновки не тільки на підставі пояснень ОСОБА_9 , а враховував всю сукупність наданих доказів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для скасування вироку суду відносно ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 370, 372, 459, 466-467 КПК України, ст. 400-5 КПК України (від 28.12.1960 року), суд

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 р. у справі № 0827/1-471/2011 пр. 1/0827/40/2012 за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи діб з дня її ухвалення.

Суддя ОСОБА_1