Справа № 640/4155/16-к
н/п 1-кс/640/2306/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_2 15.03.2016 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим зі прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію чи перереєстрацію, здійснювати його відчуження, та розглядати клопотання без повідомлення власника майна.
Слідчий на обґрунтування клопотання зазначає, що 06.12.2000 ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_6 , та в усній домовленості врегульовано, що після сплати позики грошових коштів у сумі 5000 доларів США та відсотків від вказаної суми у розмірі 420 доларів США щомісячно вказаний договір буде недійсним. Відповідно до вказаної домовленості ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 вчасно сплачувалися грошові кошти, про що складалися відповідні розписки, однак у 2006 році ОСОБА_7 заволодів вказаними розписками та за рішенням суду ОСОБА_5 та його сім`ю виселено з їхнього домоволодіння. Крім того, за результатами виселення викрадено майно ОСОБА_5 .
Під час досудового розслідування встановлено, що 06.12.2000 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого з адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно якого ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_6 належний йому на праві приватної власності житловий будинок.
Після цього, 21.05.2004, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , згідно якого ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_10 належний йому на праві приватної власності житловий будинок.
Далі, 14.12.2004, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , згідно якого ОСОБА_10 передав у власність ОСОБА_12 належний йому на праві приватної власності житловий будинок.
Після цього, 29.12.2011, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_13 посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_12 передав у власність ОСОБА_4 належний йому на праві приватної власності житловий будинок, вартістю 148181 гривень.
На теперішній час зазначений об`єкт нерухомості на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні від потерпілих надійшло клопотання про накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 .
Слідчий вважає за необхідне звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме будинку АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, оскільки вважає, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання рішень суду в частині забезпечення цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене.
Орган досудового розслідування зазначає, що на теперішній час слідчий вважає за необхідне розглядання клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна, оскільки є підстави вважати, що власник ОСОБА_4 може продати, подарувати зазначений будинок, або в інший спосіб позбутися його, чим фактично зробить неможливим арешт майна.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Більш того, абзац 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, вимагає від прокурора або слідчого за погодженням з прокурором додати до клопотання про арешт майна оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При цьому, надана слідчим копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно датована 29.02.2016, сама по собі не свідчить, що вищевказане нерухоме майно, на яке слідчий просить накласти арешт, на теперішній час належить ОСОБА_4 станом на 15.03.2016.
Більш того, не зазначення в поданому до суду клопотанні адрес фізичної особи, яка є власником майна, позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, - судового виклику власника майна для розгляду даного клопотання.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 171, 172, 372 КПК України,-
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1