Кримінальне провадження № 629/1634/16-к
Номер провадження 1-кп/629/199/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 23.10.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.1 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
в с т а н о в и в:
Згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року, який набрав законної сили 23 листопада 2015 року, ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт. Після цього, 01 грудня 2015 року працівниками Лозівського МРВ КВІ УДПтС України ОСОБА_4 ознайомлено з умовами та порядком відбування покарання та направлено до Лозівської міської лікарні для його відбування. Згідно наказу в.о. головного лікаря Лозівської міської лікарні №306а від 02.12.2015 року ОСОБА_4 прийнято для відпрацювання покарання у вигляді громадських робіт та ознайомлено з графіком виходу на роботу.
Згідно вказаного графіку на березень 2016 року ОСОБА_4 зобов`язаний відпрацьовувати громадські роботи з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року. Однак в період з 05.03.2016 року по 12.03.2016 року, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від відбування призначеного покарання, без поважних причин не з`явився для відбуття громадських робіт до Лозівської міської лікарні.
Станом на 12.03.2016 року ОСОБА_4 відпрацьовано 148 годин.
Згідно ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.
В судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв інкримінований йому злочин при зазначених обставинах. Пояснив, що його направили на роботу в Лозівську міську лікарню, але він відпрацював тільки 148 години. У скоєному злочині щиро розкаявся.
Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що учасники судового провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, тому суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особистість.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України як ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі - громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Відповідно до ст.12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. перебуває на обліку у лікаря нарколога з серпня 2015 року з діагнозом «Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками», в період з січня 2016 року на лікування не відправлявся, не одружений, за місцем проживання характеризується формально, не працює.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів, так як відповідно до ст.34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин, а як достовірно встановлено в судовому засіданні, він був засуджений 23.10.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України - не вбачається.
Обвинувачений ОСОБА_4 згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.10.2015 року засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт, і в період відбування покарання, не пов`язаного з позбавлення волі, знов скоїв злочин, тому суд остаточно призначає покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, приєднує не відбуте покарання за попереднім вироком, а саме 92 години громадських робіт.
Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складенні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають 8 (вісім) годин громадських робіт, тобто 92 години громадських робіт відповідають 11 дням обмеження волі.
Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.
Судові витрати та речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.389 КК України та призначити покарання - 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати невідбуте покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.10.2015 року у вигляді 92 (дев`яносто двох) годин громадських робіт, що відповідає 11 дням обмеження волі згідно п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років і 11 (одинадцяти) днів обмеження волі.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5