Справа № 642/3456/16-к
Провадження № 1-кп/642/433/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0001728 від 19.05.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, неофіційно працюючого оператором ЧП «Сахарок», раніше судимого 01.03.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 01 березня 2016 року був визнаний винним та засуджений Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Так, 05.05.2016 року ОСОБА_4 прибув до кримінально-виконавчої інспекції Ленінського району м. Харкова для постановки на облік та був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, покладеними на нього судом, про що надав підписку. Крім того, постановою про встановлення днів явки на реєстрацію на ОСОБА_4 , був покладений обов`язок періодичної явки до інспекції на реєстрацію - 3-й вівторок кожного місяця, про що ОСОБА_4 , під підпис був ознайомлений. Того ж дня ОСОБА_4 , отримав направлення до парку культури та відпочинку «Юність» для відбування призначеного вироком суду покарання, згідно якого він повинен був приступити до відбування покарання у вигляді громадських робіт з 06.05.2016 року.

Після чого ОСОБА_4 , усвідомлюючи обов`язок, покладений на нього судом, маючи прямий умисел на ухилення від відбування покарання не з`явився до парку культури та відпочинку «Юність» та до громадських робіт не приступив 10.05.2016 року, 11.05.2016 року, 12.05.2016 року, 13.05.2016 року, 14.05.2016 року та 16.05.2016 року, про причини відсутності не повідомив, в медичні заклади не звертався у зв`язку з чим, відповідно до ст. 40 КВК України 16.05.2016 року був попереджений інспектором кримінально-виконавчої інспекції про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного судом покарання.

Проте, ОСОБА_4 , усвідомлюючи обов`язок, покладений на нього судом та наслідки ухилення від відбування покарання, належних висновків для себе не зробив, маючи прямий умисел на ухилення від відбування покарання та без поважних причин знову не з`явився до парку культури та відпочинку «Юність» та до громадських робіт не приступив 20.05.2016 року, 21.05.2016 року, 23.05.2016 року, про причини відсутності не повідомив, в медичні заклади не звертався у зв`язку з чим, відповідно до ст. 40 КВК України 25.05.2016 року був знову попереджений інспектором кримінально-виконавчої інспекції про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України ухиленням від громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, фактични обставини справи не оспорював, та пояснив, як про це зазначено вище, що дійсно він був засуджений вироком суду до 200 годин громадських робіт. Працівником кримінально-виконавчої інспекції він був ознайомлений з умовами відбування покарання та наслідками ухилення від громадських робіт. Він був направлений в парк «Юність» для відбування робіт, однак відбув лише незначну кількість годин громадських робіт, без поважних причин у призначені інспекцією дні на роботи не зявився. У дні своєї неявки за медичною допомогою не звертався. Щиро розкаявся у скоєному.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом зясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також їм розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, має постійне місце реєстрації де характеризується посередньо, неофіційно працює, перебуває у шлюбі, виховує малолітню дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та наявність на вихованні неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушеннями невеликої тяжкості, вищенаведені помякшуючі та обтяжуючу його покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, та приходить до висновку, що він потребує короткострокової ізоляції від суспільства, тому йому слід обрати покарання у вигляді арешту, оскільки вважає, що саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд вважає за необхідним призначити покарання за сукупністю вироків за правилами статті 71 КК України, частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 01.03.2016 року у вигляді 80 годин громадських робіт за правилами, встановленими п. 4 ч.1 статті 72 КК України, з розрахунку одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт, тобто 10 днів арешту.
Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати за залучення експерта відсутні.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць.
На підставі ч. 1 статті 71, п. 4 ч. 1 статті 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 01.03.2016 року у вигляді 80 годин громадських робіт, що відповідає 10 дням арешту, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 (одного) місяця 10 (десяти) днів арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Після вступу вироку з законну силу направити його на виконання до Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області з метою направлення ОСОБА_4 для відбуття покарання до Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання та прибуття до місця відбування покарання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким і оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1