Ухвала
іменем України 14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 ,

встановила:

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року

ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за

адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого по

АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Вирішені питання про речові докази та цивільний позов у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року цей вирок залишено без зміни.

ОСОБА_4 визнаний винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
Злочин вчинено за наступних обставин.

1 березня 2015 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа, відносно якої матеріли досудового розслідування виділені в окреме провадження, знаходячись на перехресті вул. Сталеварів та пр. Леніна в м. Запоріжжі, помітили ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Причаївшись в кущах, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа дочекались, доки жінки наблизились майже впритул. Діючи з корисливих мотивів, напали на них, при цьому невстановлена слідством особа на потерпілу ОСОБА_6 , у якої вихопив сумку, втік з місця вчинення злочину.

ОСОБА_4 напав на потерпілу ОСОБА_5 , схопив за її сумку та намагався вирвати, однак остання її не відпускала, на що обвинувачений, з метою подолання опору потерпілої, дістав кухонний ніж та погрожував їй, після чого відрізав ручки сумки і почав тікати з місця вчинення злочину, але був затриманий співробітниками міліції з викраденим майном.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, через призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого внаслідок м`якості. Зазначає, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, вчинив тяжкий умисний корисливо-насильницький злочин, не вибачився перед потерпілою, не відшкодував спричинену шкоду. Повідомляє, що апеляційний суд не перевірив належним чином доводи прокурора щодо м`якості призначеного покарання, відповіді на них не надав, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Також, ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження, який пропущено з поважних причин.

Перевіривши дотримання порядку, строків касаційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що прокурору слід поновити строк на касаційне оскарження судових рішень та прийняти касаційну скаргу до розгляду.

Разом із тим, перевіривши доводи касаційної скарги та надані копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Як убачається з касаційної скарги, доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація дій за ч. 1 ст. 187 КК України, прокурором у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів про м`якість призначеного покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_4 судом дотримані.

Суд урахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, усі обставини кримінального провадження, особу винного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується за останнім місцем роботи, перебував на обліку у центрі зайнятості.
Обґрунтовано судом не встановлено обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зваживши на всі обставини справи, серед яких й ті, на які посилається прокурор у скарзі, суд призначив ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті обвинувачення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.Підстав вважати покарання у виді позбавлення волі на певний строк невиправдано м`яким, колегія суддів не вбачає.
Доводи прокурора щодо м`якості призначеного покарання належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, касаційна скарга прокурора не містить.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Поновити прокурору строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3