Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження № 1-кп/523/276/16
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
29.07.2016 року м. Одеса
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Очаків Миколаївської обл., громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працевлаштованого, засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року за вчинення 3 липня 2015 року злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 цього ж кодексу, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Сарата Одеської обл., громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого:
- вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2005 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого на підставі ст.ст.75,104 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 13 січня 2006 року за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 цього ж кодексу, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого на підставі ст.ст.75,104 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців;
- вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 27 лютого 2006 року за ч.3 ст.186 КК України, зміненого ухвалою апеляційного суду Одеської області від 5 вересня 2006 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2006 року за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців, звільненого 27 серпня 2010 року у зв`язку із завершенням строку відбуття покарання;
- вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 26 січня 2012 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців, звільненого 27 березня 2015 року у зв`язку із завершенням строку відбуття покарання;
- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 2 березня 2016 року за вчинення 29 листопада 2015 року злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 1 місяць;
зареєстрованого за адресою: Одеська обл., Тарутинський район, с. Малоярославець Другий, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, вчинили наступне:
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинених діяннях визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та додатково показав, що в серпні минулого року він мав матеріальні труднощі з погашення кредиту, у зв`язку із чим він разом із раніше знайомим ОСОБА_9 вирішили терміново відшукати гроші. Безпосереднім приводом до здійснення крадіжок автомобільних коліс стало випадкове знайдення спеціального ключа для їх демонтування.
В першому випадку він з ОСОБА_9 в нічний час відшукали припаркований в одному з дворів по вул. Заболотного, в районі розважального центру «Папашон», автомобіль марки «Volkswagen Passat», в кузові чорного кольору. Кожен з обвинувачених за допомогою ключа демонтував по одному задньому колесу, після чого, не витримавши ваги автомобіля через деформування заздалегідь поставлених ОСОБА_8 дерев`яних брусків, просів кузов, що призвело до спрацювання сигналізації. Розуміючи про ймовірність подальшого викриття вчинених дій він та ОСОБА_9 забрали лише два колеси та вивезли їх на автомобілі таксі до місця його, ОСОБА_8 , проживання.
Як вбачається з подальших показань ОСОБА_8 в другому випадку предметом злочинного посягання ними було обрано припаркований в нічний час в центральній частині житлового масиву автомобіль марки «Citroen C4», в кузові білого кольору. ОСОБА_9 за допомогою ключа відкрутив болти з коліс, а йому було відведено роль підкласти під днище автомобіля дерев`яні бруски, спустити з коліс повітря та безпосередньо зняти їх з висей. Несподівано в дворі з`явилися миготливі сигнали автопатруля правоохоронців. Обвинувачені розбіглися, при цьому ОСОБА_8 було зупинено на виході з двору будинку. На запитання про мету перебування в даному місці він спочатку намагався вигадати хибну версію, проте факт вкрай забруднених долонь його рук було вірно втлумачено правоохоронцями як доказ його причетності до невдалої спроби крадіжки, у зв`язку із чим, він відразу ж зізнався у вчиненому. Через незначний проміжок часу до правоохоронців вийшов, як потім зрозумів ОСОБА_8 , чоловік мешканець будинку, а ще через деякий час було викрито і ОСОБА_9 , який весь цей час переховувався в дворі за одним із припаркованих автомобілів.
Про вчинене ОСОБА_8 жалкує, щиро кається.
Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчинених діяннях не визнав, щодо сутності пред`явленого йому обвинувачення фактично лише показав про його виявлення співробітниками міліції за одним із автомобілів в ніч затримання обох обвинувачених, а також про неконкретизовану причетність до вчинення цих крадіжок свого двоюрідного брата ОСОБА_11 та знайомого ОСОБА_8 невстановленого органом досудового розслідування таксиста.
Незважаючи на отримані невизнавальні показання ОСОБА_9 вина обох обвинувачених у вмінених їм діяннях підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що в одну із ночей, близько 3-4 години, йому зателефонував знайомий ОСОБА_12 та повідомив, що належний йому автомобіль марки «Volkswagen», ймовірно відчинено. Потерпілий негайно вибіг на вулицю, де з`ясував, що у припаркованого біля будинку за адресою: АДРЕСА_4 , належного йому автомобіля, відсутні два задні колеса, а також відкручені майже всі болти з передніх коліс, після чого він викликав правоохоронців.
Окрім того потерпілий показав, що через пару тижнів йому зателефонував слідчий, повідомив про затримання двох підозрюваних та запропонував забрати вилучені у останніх два колеса, якими виявилися саме ті, що були викрадені у ОСОБА_5 .
Як вбачається з показань в суді свідка ОСОБА_12 він прокинувся в нічний час від звуку спрацювання сигналізації у припаркованого біля будинку №58 автомобіля раніше знайомого йому потерпілого ОСОБА_5 . Окрім того, коли свідок вийшов на балкон, то встиг розгледіти тіні від двох осіб, які щось несли в руках та бігли в напрямку вулиці Заболотного. Свідок негайно зателефонував ОСОБА_5 та повідомив про побачене.
Співробітники правоохоронного орану ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , будучи допитаними в суді в якості свідків, кожний окремо, показали, що близько року тому, отримавши від оперативного чергового інформацію про вчинення крадіжки автомобільних коліс в дворі одного із будинків по вул. Дніпропетровська дорога, вони виїхали до місця події, де затримали обох обвинувачених. При цьому одного із останніх було затримано відразу, а іншого, який переховувався за автомобілем, через деякий час, за підказкою місцевого мешканця, який, як згодом виявилося, і був особою, яка викликала правоохоронців. Окрім того, на одному із припаркованих автомобілів ними було виявлено відсутність болтів, що кріплять колеса. В подальшому свідками було викликано слідчо-оперативну групу та передано їй затриманих.
Як вбачається з показань в суді свідка ОСОБА_15 в серпні минулого року він експлуатував належний його батькові автомобіль марки «Citroen C4» та залишав його припаркованим на ділянці території, в районі розташування будинків АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 . В один із днів йому зателефонувала його сестра та повідомила про виявлення факту відсутності болтів в місцях кріплення коліс автомобіля. Свідок прибув до місця події та з`ясував, що з лівої сторони належного його батьку автомобіля були відсутні по 4 болти на кожному колесі, а сам транспортний засіб стояв на підставлених дерев`яних брусках. Окрім того, на лобовому склі перебував аркуш паперу з повідомленням про необхідність звернення до слідчого Суворовського територіального відділу внутрішніх справ.
Як вбачається з телефонного повідомлення до органу внутрішніх справ за отриманою інформацією ОСОБА_5 про зняття коліс з автомобіля марки «Volkswagen Passat» біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Заболотного,58, о 04 годині 15 хвилин 5 серпня 2015 року на місце події виїхала слідчо-оперативна група.
Відповідно до письмової заяви від 5 серпня 2015 року ОСОБА_5 дав добровільний дозвіл на огляд належного йому автомобіля марки «Volkswagen Passat CC», р.н. НОМЕР_1 .
Згідно протоколу огляду місця події в період з 04 години 40 хвилин до 05 години 00 хвилин 5 серпня 2015 року черговим слідчим ОСОБА_16 , за участю понятих та власника майна було оглянуто вищезазначений транспортний засіб, припаркований біля будинку №58 по вул. Заболотного в м. Одесі, та встановлено відсутність на ньому двох задніх коліс. Окрім того, під порогом передньої лівої пасажирської двері було виявлено дерев`яний брус, прямолінійної форми, довжиною 1,5 м.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 «Volkswagen Passat CC», р.н. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 .
При цьому, оскільки суд розглядає провадження виключно в межах пред`явленого обвинувачення, в якому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прямо не вмінено крадіжку 19 колісних болтів, загальною вартістю 1555,23 грн., то слід визнати безпідставним включення їх вартості до спричиненої потерпілому ОСОБА_5 діями обох обвинувачених майнової шкоди.
Як вбачається із письмової заяви ОСОБА_8 , поданої начальнику Суворовського райвідділу органу внутрішніх справ м. Одеси 13 серпня 2015 року, перша особа добровільно просить долучити до провадження два автомобільних колеса, які він сумісно із ОСОБА_9 викрав в ніч з 4 на 5 серпня 2015 року з автомобіля марки «Volkswagen Passat», перебуваючи біля будинку №58 по вул. Заболотного.
13 серпня 2015 року потерпілий ОСОБА_5 в присутності понятих впізнав за зовнішніми ознаками зношуваності та маркою виробника добровільно видані ОСОБА_8 два автомобільних колеса, як такі, що належали потерпілому та були в нього таємно викрадені 5 серпня 2015 року.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 серпня 2015 року ОСОБА_15 просить орган внутрішніх справ прийняти заходи до невідомої особи, яка в ніч цієї ж доби намагалася викрасти чотири колеса з припаркованого біля будинку №122 по вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі автомобіля марки «Citroen C4», р.н. НОМЕР_2 .
Відповідно до письмової заяви від 12 серпня 2015 року ОСОБА_15 дав добровільний дозвіл на огляд автомобіля марки «Citroen C4», р.н. НОМЕР_2 .
Згідно протоколу огляду місця події в період з 04 години 25 хвилин до 05 години 00 хвилин 12 серпня 2015 року черговим слідчим ОСОБА_17 , за участю понятих було оглянуто вищезазначений транспортний засіб, припаркований навпроти будинку №46 по вул. Бочарова в м. Одесі, на якому виявлено наявність чотирьох коліс, а також декількох дерев`яних брусків, що були встановлені перед передніми колесами та лівим заднім колесом. При цьому з долученої до протоколу фото таблиці (фото №2) також вбачається наявність під днищем автомобіля металевого хрестоподібного ключа, призначеного для відкручування болтів кріплень коліс.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 автомобіль марки «Citroen C4», р.н. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_10 .
При цьому, оскільки суд розглядає провадження виключно в межах пред`явленого обвинувачення, в якому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прямо не вмінено крадіжку чи замах на крадіжку 8 колісних болтів та ковпачків до них, загальною вартістю 1111,68 грн., то слід визнати безпідставним включення їх вартості до спричиненої потерпілому ОСОБА_10 діями обох обвинувачених майнової шкоди.
Як вбачається із письмових заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 12 серпня 2015 року, кожна із зазначених осіб, без застосування будь-якого насильства, добровільно зізнаються керівнику Суворовського територіального відділу внутрішніх справ про невдалу спробу зняти колеса з автомобіля марки «Citroen C4».
Згідно письмової заяви ОСОБА_8 , поданої вищезазначеному керівнику органу внутрішніх справ, перша особа добровільно просить долучити до провадження 8 болтів від автомобільних коліс, які близько 3 години 12 серпня 2015 року були ними вивернені під час намагань викрасти колеса з автомобіля марки «Citroen C4», що знаходився біля будинку №122 по вул. Дніпропетровська дорога.
В період з 14 години 30 хвилин до 15 години 45 хвилин 22 серпня 2015 року за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного окремо, в присутності понятих, із застосуванням відеозапису, було проведено слідчі експерименти, під час яких кожен з підозрюваних на місці показав про конкретні обставини викрадення та замаху на викрадення автомобільних коліс, що відбулось в нічний час 5 та 12 серпня 2015 року, які за своїм змістом повністю узгоджуються з пред`явленим ним в даний час обвинуваченням.
В обґрунтування виправдувальних доводів ОСОБА_9 та його захисник послалися на: відсутність показань потерпілих чи свідків про впізнання обох обвинувачених як осіб, які безпосередньо здійснили крадіжки коліс; про плутанину в показаннях патрульних щодо обставин затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; про причетність до вчинення вмінених ОСОБА_9 діянь інших осіб; а також про відсутність речових доказів.
Аналізуючи доводи сторони захисту та сукупність досліджених обвинувальних доказів суд дійшов наступного.
Оскільки суд розглядає провадження виключно в межах пред`явленого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення, то доведенню підлягає вина саме цих осіб у вчиненні крадіжки та замаху на повторне вчинення крадіжки майна потерпілих. Можлива участь у вищезазначених діяннях інших осіб, в разі її доведення об`єктивними та переконливими доказами, може бути підставою до початку досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні та їх притягнення до кримінальної відповідальності.
Прямими доказами, які вказують на причетність ОСОБА_9 до вчинення вмінених тому діянь, є показання іншого обвинуваченого ОСОБА_8 , який послідовно про це заявляв під час досудового розслідування та показував протягом всього судового розгляду, а також показань в суді свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які прибули на виклик до двору будинку АДРЕСА_6 , та через деякий час, за вказівкою недопитаного очевидця, виявили там ОСОБА_9 . Той факт, що останній переховувався від правоохоронці за одним із автомобілів, узгоджується з показаннями ОСОБА_8 про їх намагання втекти з місця невдалого вчинення крадіжки.
При цьому окремі неточності в показаннях свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо конкретних обставин даної події об`єктивно пояснюються фактором спливу значного проміжку часу від часу її настання, що не викликає у суду жодного сумніву у цілковитій правдивості отриманих від цих осіб показань.
Суд також враховує і власноручно складену письмову заяву ОСОБА_9 , в якій він зізнається у невдалій спробі викрадення разом з ОСОБА_8 двох коліс з автомобіля 12 серпня 2015 року, а також визнавальний зміст протоколу проведеного з першою особою слідчого експерименту.
Із сукупності цих же висновків та підстав суд критично оцінює протилежні показання обвинуваченого ОСОБА_9 та вважає, що вони були ним дані з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
Стосовно доводу сторони захисту про не дослідження в судовому засіданні речових доказів суд дійшов наступного.
Постановами слідчого ОСОБА_18 від 12 та 13 серпня 2015 року добровільно видані ОСОБА_8 два автомобільних колеса та вісім болтів долучено до провадження в якості речових доказів.
Відповідно до положень ст.357 КПК України речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом.

Незважаючи на вимоги суду стороною обвинувачення ці речові докази до суду жодного разу представлено для огляду не було.

Оскільки положенням ч.2 ст.23 КПК України встановлено, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, то безпосередньо видані ОСОБА_8 автомобільні колеса та вісім болтів суд не має права допустити, як речові докази, що мають обвинувальне значення.

Водночас вищезазначене не спричинює визнання неналежними та недопустимими всіх інших вищеперелічених обвинувальних доказів та виправдання обох обвинувачених.
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, вчинили:

- в нічний час 5 серпня 2015 року у дворі будинку АДРЕСА_4 таємне викрадення з належного ОСОБА_5 автомобіля двох коліс, загальною вартістю 52203,98 грн., розпорядившись ними на власний розсуд, то вчинене кожним з обвинувачених діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжку, вчинену за попередньою змовою групою осіб;
- в нічний час 12 серпня 2015 року біля будинку АДРЕСА_6 намагалися таємно викрасти з належного ОСОБА_10 автомобіля двох коліс, загальною вартістю 25144,76 грн., але не здійснили це з причин, що не залежали від їх волі, оскільки не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення крадіжки до кінця, через затримання співробітниками правоохоронного органу на місці події, то вчинене кожним з обвинувачених діяння суд кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як незакінчений замах на крадіжку, вчинену повторно за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди в якості обставин, які пом`якшують покарання та констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання, оскільки будь-якої з них не було йому вмінено в обвинувальному акті.

Суд також враховує дані про ОСОБА_8 як про особу, що має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, його показання про офіційну працевлаштованість, відсутність станом на 5 та 12 серпня 2015 року судимості, послідовну визнавальну позицію під час судового розгляду даного провадження, а також той факт, що після 21 серпня 2015 року (часу початку перебування на іспитовому строці за вчинення 3 липня 2015 року іншого злочину) ОСОБА_8 дотримується умов застосованого до нього звільнення від призначеного кримінального покарання.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим виправлення ОСОБА_8 без відбуття остаточного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_9 суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене тому покарання. Суд не може визнати в якості перших із зазначених обставин його щире каяття чи добровільне відшкодування заподіяної шкоди, оскільки в суді ОСОБА_9 вину категорично не визнав, а шкоду потерпілим фактично добровільно відшкодовував інший обвинувачений.

Суд також враховує дані про ОСОБА_9 як про особу, що має постійне місце проживання, за яким негативно характеризується, його непрацевлаштованість, наявність незнятої та непогашеної судимості за неодноразове вчинення злочинів аналогічної спрямованості, відсутність розкаяння, а також тривалих періодів, під час яких він не вчиняв би нових злочинів, допущенні ним неодноразові порушення порядку судових засідань, а також факт реального відбуття ОСОБА_9 в даний час кримінального покарання за вчинення іншого злочину проти власності.

Вищевикладені обставини, тяжкість, підвищена суспільна небезпечність вчинених обвинуваченим діянь та його послідуюча поведінка не дозволяють суду при призначенні остаточного покарання застосувати до ОСОБА_9 положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України та обумовлюють необхідність його ізоляції і поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу протягом тривалого строку.

Долучені в якості речових доказів 2 автомобільних колеса та 8 болтів слід вважати повернутими їх законним володільцям.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, а також злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (за який ОСОБА_8 засуджено вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року) зарахувати реально відбуте покарання за попереднім вироком та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування остаточного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки і 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 2 і 3 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти в цей орган про зміну місця проживання.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, а також злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (за який ОСОБА_9 засуджено вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 2 березня 2016 року) зарахувати реально відбуте покарання за попереднім вироком та визначити призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_9 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в періоди: 12 серпня 2015 року (однієї доби фактичного його затримання співробітниками міліції на місці вчинення злочину, без складення протоколу затримання), а також з 30 листопада 2015 року (з дня затримання в кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_9 засуджено вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 2 березня 2016 року) до моменту постановлення даного вироку, тобто 29 липня 2016 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати із 12 серпня 2015 року, з виключенням періоду з 13 серпня 2015 року по 29 листопада 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 залишити попередній тримання під вартою.
Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів: два автомобільних колеса - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 , а вісім болтів свідку ОСОБА_15 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненим ОСОБА_9 в той же строк з дня отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1