Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула 06 червня 2016 року в м. Києві у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 постановлену у кримінальному провадженні № 0007508,

в с т а н о в и л а:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Кагул, Республіки Молдова, мешканку АДРЕСА_1 , раніше судиму вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08 серпня 2014 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який сплачено 22 серпня 2014 року; вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 79, 76 КК України, звільнену від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року більш суворим за даним вироком, ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 79 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців з покладенням на неї обов`язків передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_4 засуджено за те, що вона 02 серпня 2015 року о 19 год, перебуваючи біля станції метро «Контрактова площа» в м. Києві, вступивши у злочинну змову з особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, передала останній 2 фотокартки зі своїм зображенням для виготовлення підробленого паспорту громадянина України з метою отримання споживчого кредиту.

В подальшому ОСОБА_4 04 серпня 2015 року, о 13 год, у приміщенні відділення ПАТ «ІдеяБанк», розташованого по вул. Тимошенка, 21, к. 9 в м. Києві, надала підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 02 серпня 2008 року Києво-Святошинським РВ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та підроблену довідку про доходи, видану ОСОБА_5 управлінням ПФУ у Києво-Святошинському районі №23 від 31 липня 2015 року з метою отримання споживчого кредиту на суму 45028 грн, але не змогла довести свій злочинний умисел до кінця з причин які не залежали від її волі так як була виявлена працівниками міліції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із ухвалою суду апеляційної інстанції постановленою відносно ОСОБА_4 та ставить питання про її скасування з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що звільняючи ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 79 КК України, судом не враховано, що засуджена притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину та була звільнена від кримінальної відповідальності з тих же підстав, разом з тим, жодних висновків для себе не зробила та на шлях виправлення не стала. Крім

того, ухвала суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України не відповідає.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Кваліфікація дій засудженої за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Як убачається з копії вироку, судом при призначенні ОСОБА_4 покарання враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу засудженої, яка щиро розкаялася у вчиненому, що відповідно до ст. 66 КК України є обставиною, що пом`якшує покарання призначив їй покарання в межах санкцій статей, що передбачають відповідальність за вчинений нею злочин.

Враховуючи, що до постановлення попереднього вироку Деснянським районним судом м. Києва від 21 вересня 2015 року, засуджена вчинила кримінальне правопорушення за скоєння якого притягується до кримінальної відповідальності, суд визначив їй остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно із законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку із вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Беручи до уваги тяжкість вчинених ОСОБА_4 злочинів, розмір призначеного їй покарання, а також дані про особу винної, яка має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та розкаялась у вчиненому, суд дійшов висновку про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства та звільнив її від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 79 КК України.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги про неправомірність застосування норм цього закону.

Апеляційний суд належним чином перевірив доводи апеляційної скарги прокурора та обґрунтовано погодився із звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України, з наведених у вироку мотивів.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та обґрунтованою.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 постановлену у кримінальному провадженні № 0007508.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1