Справа № 11/0390/82/11 Головуючий в 1 інстанції Борнос А.В.
Категорія: подання КВІ про скасування звільнення Доповідач Міліщук С.Л.
від відбування покарання з випробуванням
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2010 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Міліщука С.Л.,

суддів - Фідрі О.М., Матата О.В.,

за участю прокурора Старчука В.М

представника КВІ ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на постанову Луцького міськрайонного суду від 07 грудня 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2010 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець с. Великий Омеляник Луцького району Волинської області, вул. Будівельна, 49, громадянин України, не працюючий, раніше не судимий, був засуджений вироком Луцького міськрайонного суду від 18 березня 2010 року за ст.ст. 27 ч.4, 366 ч.1, 358 ч.3, 70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину .

Оскільки зазначені обов'язки ОСОБА_3 не виконував, то за поданням начальника Горохівського МРВ КВІ УДДУ ПВП у Волинській області постановою Луцького міськрайонного суду від 07.12.2010 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано, а засудженого направлено для відбування покарання в місця позбавлення волі на строк, зазначений у вироку.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 ставить питання про скасування постанови суду щодо нього, оскільки обставини зазначені в постанові не відповідають дійсності. Вважає, що викладені у постанові суду висновки, щодо невиконання ним покладених судом обовязків, а також небажання стати на шлях виправлення повністю не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом проігноровані його пояснення щодо поважності причин його неявки на реєстрацію в органи КВІ.

Заслухавши доповідача, який виклав суть постанови і доводи апеляції, засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 які прохали апеляцію задовольнити, міркування прокурора про залишення постанови без змін, пояснення представника КВІ, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати встановила, що апеляція ОСОБА_3 підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов'язків, визначених ст. 76 КК України або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому суд, у кожному випадку повинен зясовувати причини невиконання покладених на засудженого зобовязань і навести підстави, які свідчать про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, що судом першої інстанції зроблено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечується самим ОСОБА_3, він дійсно декілька разів 07 червня, 05 липня, 02 серпня та 01 листопада 2010 року не зявився на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Причини неявки своєї неявки 7 червня 2010 року та 5 липня 2010 року на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_3 пояснює відповідно хворобою та перебуванням на похоронах.

Окрім цього, з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 працює на посаді головного спеціаліста з маркетингу в ТзОВ «Луцька дорожна пересувна механізована колона»з 14.12.2009 року. В період з 30 липня по 04 серпня 2010 року та з 29 жовтня по 03 листопада 2010 року він, згідно посвідчень про відрядження № 220 і №440, перебував у відрядженні.

Причину неподання даних документів в орган КВІ та в суд першої інстанції ОСОБА_3 пояснив тим, що він не хотів щоб на роботі дізнались про його судимість, так як був там на хорошому рахунку.

Як видно з матеріалів, ОСОБА_3 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, хоча фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_4.

З пояснень же ОСОБА_3, даних в суді апеляційної інстанції слідує, що він періодично проживає, за обома адресами.

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не дослідивши належним чином усі обставини справи та не перевіривши всі докази, передчасно прийшов до висновку про необхідність скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_3 для реального відбування покарання.

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно дотриматись вимог ст. 408-2 КПК України та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 задовольнити. Постанову Луцького міськрайонного суду від 07 грудня 2010 року про направлення його для відбуття покарання скасувати а справу направити на новий судовий розгляд в той же суду в іншому складі.

Головуючий:

Судді: