Справа № 509/202/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, холостого, маючого на утриманні малолітнього брата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України разом із угодою про примирення, -

ВСТАНОВИВ :

4 грудня 2015 року, приблизно о 11:00 годині, ОСОБА_7 , умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на території складської бази за адресою : АДРЕСА_2 , під час розвантажування автомобілю марки «МАN» д/з НОМЕР_1 , таємно намагався викрасти 53 одинці джинсових брюк марки «LDM Jeans», вартістю 96,44 грн. за одну пару, на загальну суму 5111,32 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 , однак, з підстав, які не залежали від його волі, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, так як був затриманий на місці скоєння злочину робітниками поліції.

Вину свою ОСОБА_7 визнав повністю, показав суду, що скоїв злочин при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєного ним злочину.

Бурдюжа, скоїв замах на таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_8 , однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з підстав, які не залежали від його волі, а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ч. 2 ст. 15,ст. 185 ч. 1 КК України.

Суд встановив, що під час досудового розслідування, 15.01.2015 р., між потерпілим ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_7 , була укладена та підписана угода про примирення, яка разом із обвинувальним актом були направлені Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області до суду 20.01.2016 р. для затвердження її судом.

На думку суду в затверджені вищевказаної угоди про примирення між потерпілим, який не з`явився в судове засідання, надавши відповідну заяву, в якій підтримав угоду, просив її затвердити і справу слухати без нього та підозрюваним, який в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, про що просила прокурор - слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Статтею 471 КПК України передбачено в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк її вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Згідно із ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і відмовляє в затвердженні угоди якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або Закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення та порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд встановив, що в угоді про примирення була вказана дата її затвердження 15.01.2015 р., в той час, як кримінальне правопорушення було скоєне ОСОБА_7 - 04.12.2015 р., що вочевидь не відповідає дійсності дати укладення угоди про примирення.

Також, сторонами угоди про примирення була узгоджена міра покарання ОСОБА_7 у вигляді штрафу у розмірі 30 НМДГ тобто 510 грн.

Однак, санкція ст. 185 ч. 1 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Таким чином, узгоджена між потерпілим та підозрюваним міра покарання не відповідає вимогам ст. 471 КПК України та санкції ст. 185 КК України, яка передбачає покарання у вигляді штрафу у більшому розмірі, ніж той, який узгодили між собою сторони угоди, а тому у затвердженні угоди про примирення слід відмовити і повернути кримінальне провадження № 509/202/16 - прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 для продовження досудового розслідування в порядку ст.ст. 468-475 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314,468,469,471-474 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у затвердженні угоди про примирення, укладеної 15.01.2015 р. між потерпілим ОСОБА_8 і підозрюваним ОСОБА_5 і повернути кримінальне провадження № 509/202/16 - прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 для продовження досудового розслідування в порядку ст.ст. 468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1