У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 900 013 79 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави вартість проведеної судової автотехнічної експертизи у розмірі 880,40 грн.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 08 лютого 2016 року, приблизно о 01.20 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи засобом підвищеної небезпеки - технічно справним легковим автомобілем марки OPEL Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався на швидкості 120-130 км/год. по пр-ту Перемоги зі сторони метро Шулявська в напрямку станції метро Політехнічний інститут в м. Києві, де проїзна частина має чотири смуги руху в попутному напрямку, позначені дорожньою розміткою білого кольору, при цьому з лівого боку колесо-відбійну металеву стрічку та з правого боку бордюрний камінь і декоративний металевий паркан. Перебуваючи навпроти будинку № 34 по пр-ту Перемоги в м. Києві обвинувачений ОСОБА_6 перед початком перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, під час здійснення маневру перестроювання керованого ним транспортного засобу в третю смугу попутного напрямку, порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 б, 10.1, 12.4, 13.1 ПДР України, будучи неуважним, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки та її змін, не дотримуючись безпечного інтервалу та дистанції допустив зіткнення з автомобілем марки ZAZ Vida, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля під керуванням обвинуваченого - ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Порушення водієм автомобіля марки OPEL Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимог п.п. 1.5, 2.3 б, 10.1, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.
Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого, пасажиру ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми шийного відділу хребта; перелом суглобового відростку четвертого шийного хребця зі зміщенням уламків, підвивих тіла третього шийного хребця з компресією оболонок спинного мозку, які за своїми властивостями відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок змінити, скасувавши призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на особу ОСОБА_6 , що визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, працює на СТО, а транспортний засіб йому потрібен для закупівлі запчастин. Крім того, на утриманні обвинуваченого знаходиться малолітня донька, яка навчається в іншому населеному пункті, ніж проживає родина, і автомобіль йому необхідний для її перевезення до дитячого садочка.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника, обвинуваченого та потерпілої на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювались.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів не перевіряє відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Фактичні обставини кримінального правопорушення та юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 не оспорюються і в апеляційній скарзі захисника.
Призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, у мінімальних межах встановлених в санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді 3 років позбавлення волі - в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, приписами якої регламентовано, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, правильність чого захисником в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів.
Вважає захисник правильним і прийняття судом першої інстанції рішення про застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо безпідставного призначення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік - то вони є безпідставними.
Так, призначене ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами випливає з конкретних обставин провадження, а саме грубе порушення ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, оскільки він керував транспортним засобом з значним перевищенням дозволеної швидкості руху у населених пунктах, що, наряду і з іншими порушеннями Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з настанням досліджуваної події дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням пасажиру ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження.
При цьому, ґрунтовно судом першої інстанції визнано обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 вчинення порушення правил дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду та скасування вироку суду в частині призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів того, що призначене обвинуваченому дане додаткове покарання строком на 1 рік - є явно несправедливим.
На дані висновки не можуть вплинути і доводи сторони захисту, у тому числі в суді апеляційної інстанції, щодо неофіційного працевлаштування ОСОБА_6 на СТО, де йому транспортний засіб необхідний для купівлі запчастин, чи наявність на утриманні малолітньої дитини, яку йому необхідно доставляти до дитячого садочка в іншу місцевість, ніж та, де проживає родина, - оскільки грубе порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України вказує на те, що він, керуючи транспортними засобами, об`єктивно становить небезпеку не лише для інших учасників дорожнього руху, а і для самого себе та своєї доньки, що може перебувати в салоні автомобіля, а дружині ОСОБА_8 в досліджуваному провадженні заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.
При цьому, не можна не вказати і на те, що згідно пояснень самого ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції, в Голосіївському районному суді м. Києва на розгляді знаходиться інше кримінальне провадження, де йому також пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України за порушення ним Правил дорожнього руху України 23 лютого 2016 року.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, призначення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік є правильним.
За викладеним, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 900 013 79 відносно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3