Справа № 748/291/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/487/2016
Категорія - ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мамекіно, Новгород Сіверського району Чернігівської області, громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 2000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та 3000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Як встановлено судом першої інстанції, 08 вересня 2014 року ОСОБА_6 , в денний час, перебуваючи в господарстві АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних відносин, умисно нанесла ОСОБА_9 численні удари інвалідною палицею в область тулубу, верхніх та нижніх кінцівках, після чого, перебуваючи поблизу вказаного господарства продовжила умисно наносити ОСОБА_9 численні удари вказаною палицею по тулубу, верхніх та нижніх кінцівках, та нанесла декілька ударів кулаком правої руки в область голови, шиї та правого плеча потерпілої.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 866 від 09.09.2014 у потерпілої ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, садна та подряпини лівої верхньої кінцівки, котрі виникли від дії тупих предметів по механізму удару, тиснення тертя і як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачена ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить вирок скасувати та кримінальне провадження щодо неї закрити в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме через те, що за наявності підстав для закриття судом кримінального провадження його не було закрито.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазаначає, що в матеріалах кримінального провадження повністю відсутні докази її вини. Вважає, що наявність у потерпілої тілесних ушкоджень не свідчить про те, що їх спричинила обвинувачена. Наголошує на тому, що потерпіла сама собі спричинила тілесні ушкодження, а коли вона до неї підійшла щоб допомогти, то ОСОБА_9 почала кликати на допомогу, забезпечивши собі свідків. Звертає увагу на те, що показання потерпілої спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 , який заявив, що ніякого конфлікту не бачив. Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 взагалі суперечать одні одним, і наявні суперечності судом першої інстанції усунуті не були. Стверджує про те, що суд не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , який бачив потерпілу після цих подій, але жодних тілесних ушкоджень в неї не було. Необґрунтовано не були взяті до уваги і показання свідка ОСОБА_14 , який був очевидцем подій та у судовому засіданні підтвердив її показання. Просить прийняти до уваги, що під час досудового розслідування було істотно порушено її право на захист, оскільки з нею не було проведено відтворення обстановки та обставин події.

Наголошує на тому, що не наносила ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а подряпина на руці потерпілої з`явилась від падіння останньої на землю. Вважає, що не значні синці могли утворитись у потерпілої і 07 вересня 2014 року.

Вказує, що обвинувачення та вирок суду ґрунтуються лише на показаннях потерпілої, яка вимагала в неї гроші за підключення світла, та свідків ОСОБА_15 , які мають істотні суперечності. При цьому, суд не звернув уваги на той факт, що за станом здоров`я, що підтверджується медичними документами, вона не може нахилятись, тривалий час стояти навколішках та ще й наносити удари. При цьому, після огляду потерпілої в приймальному відділенні ЧМЛ № 2, остання за медичною допомогою більше нікуди не зверталась. Таким чином, за наявності таких суперечливих обставин, вирок суду не може вважатись законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з подальшим закриттям провадження у справі.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою обвинуваченої представник потерпілої ОСОБА_16 подав заперечення в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , в яких просить вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Зазначає про те, що потерпіла ОСОБА_9 підтвердила фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті, давала послідовні показання, які нею не змінювались, при цьому, підтверджуються висновком судово-медичної експертизи та узгоджуються з показаннями свідків. На думку представника потерпілої, доводи апеляційної скарги обвинуваченої не підтверджуються матеріалами справи. Вказує також на те, що судом правильно було вирішено питання щодо задоволення цивільного позову і судових витрат. Отже, судом першої інстанції було враховано усі зазначені обставини справи та надано оцінку доказам, виходячи з внутрішнього переконання та вимог закону.

Прокурор також не погодився з апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 та подав заперечення, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року без зміни.

Вважає, що при ухвалені вироку та призначенні міри покарання, судом першої інстанції повністю враховані всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, всебічно і в повному обсязі досліджені докази зібрані в ході досудового розслідування та досліджені під час судового розгляду, а тому доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченою, не знаходять свого підтвердження.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок скасувати та кримінальне провадження щодо неї закрити в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону

Так, під час досудового розслідування та в суді першої інстанції обвинувачена вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнала та показала, що 08 вересня 2014 року вона дійсно пішла до будинку ОСОБА_17 для того, щоб спитати на підставі чого їй відімкнули світло. Потерпіла перебувала в стані алкогольного сп`яніння, тому вона зрозуміла, що не зможе з нею поспілкуватись та пішла назад. Коли відійшла, то почула, що ОСОБА_9 впала, вона вирішила допомогти, підійшла до неї та підняла за голову та почала кликати на допомогу людей, при цьому, потерпіла забрала в неї інвалідну палицю та сказала, що це стане доказом того, що вона наносила їй тілесні ушкодження. Обвинувачена категорично заперечила той факт, що наносила тілесні ушкодження потерпілій, вважала, що тілесні ушкодження їй міг спричинити хтось інший, а потерпіла наговорила на неї.

Аналогічні пояснення були надані обвинуваченою і в суді апеляційної інстанції.

Однак вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зокрема, із пояснень потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що 08 вересня 2014 року вона почула дзвін скла і вийшла на поріг будинку де побачила ОСОБА_6 , яка стала задавати їй питання з приводу світла. Вона спустилась з порогу та сказала, що світло підключать після сплати, на що обвинувачена стала тикати своєю палкою їй в живіт та бити по руках, а потім вхопила за волосся та потягла до хвіртки, витягла на вулицю, звалила її з ніг та почала наносити удари палкою по різних частинах тіла. Вона вихопила палку у обвинуваченої, але та не припинила її бити і наносила удари руками. Вона злякалась та почала кликати на допомогу. На її крики прибігли чоловік, який відтягнув від не обвинувачену, та жінка, яка допомогла їй підвестись та пройти у двір. Потім вони пішли, а з нею залишився інший чоловік, який викликав швидку допомогу та міліцію. Наголосила на тому, що в лікарні вона відмовилась від стаціонарного лікування, оскільки в неї бракувало грошових коштів. З лікарні вона поїхала до міліції, де написала заяву щодо даного інциденту.

Такі пояснення потерпілої ОСОБА_9 підтверджуються і показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які безпосередньо були очевидцями даних подій і показали, що того дня працювали на дачі і почули крики ОСОБА_9 , коли прибігли, то побачили, що потерпіла стоїть на колінах, а обвинувачена тримає її за волосся. ОСОБА_11 відштовхнув ОСОБА_6 від потерпілої, а ОСОБА_12 надала їй першу медичну допомогу. Зазначили про те, що приймали участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого розказували та показували, як все відбувалось. При цьому, ОСОБА_11 зазначив, що бачив кров на руці та голові ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції показав, що зі своєї ділянки він бачив господарство ОСОБА_9 , а також бачив, як обвинувачена стояла обличчям до входу у будинок і махала своєю палкою, також чув дзвін скла. Потім він бачив, як ОСОБА_6 пішла, а через деякий час почув крики про допомогу. Оскільки він сидів, то піднявся і побачив махи палкою, він закричав щоб припинили бійку, вхопив вила та побіг до господарства ОСОБА_9 . На зустріч йому йшла ОСОБА_6 , яка виказала погрози на його адресу. В господарстві потерпілої він побачив ОСОБА_12 , яка обробляла рани на руці ОСОБА_9 . Особисто він викликав швидку допомогу та міліцію.

Свідок ОСОБА_18 також підтвердила, що того дня чула крики про допомогу, а коли прийшла, то бачила, що у ОСОБА_9 маються ушкодження на руці, які вже були оброблені зеленкою, а волосся на голові було скуйовджене. При цьому, ОСОБА_9 повідомила, що її побила ОСОБА_6 .

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 дали ідентичні показання, зазначивши, що були понятими під час проведення слідчого експерименту за участю чоловіка та жінки, які розповідали про обставини побиття потерпілої. Свідок ОСОБА_19 окрім іншого зазначив про те, що ОСОБА_6 являється його сусідкою по дачному господарству, яку охарактеризував, як конфліктну людину.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 показали, що того дня вранці бачили потерпілу і тілесних ушкоджень в неї не було, вона нормально себе почувала.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_6 у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 підтверджується і наявним в матеріалах справи висновком судово-медичної експертизи № 866 від 09 вересня 2014 року, згідно якого встановлено, що у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, садна та подряпини лівої верхньої кінцівки, котрі виникли від дії тупих предметів по механізму удару, тиснення та тертя і як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_9 , по давності утворення може відповідати даті 08 вересня 2014 року, як на це вказано в постанові про призначення експертизи. Експерт не виключає можливість, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої, могли утворитись за обставин, на які вона вказала при проведенні судово-медичної експертизи.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується показанням потерпілої та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які в повній мірі узгоджуються між собою, висновком експерта, даними слідчого експерименту, та іншими доказами по справі, а тому обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченої з приводу суттєвих суперечностей у показаннях свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 як свідчить звукозапис судового засіданні вказані свідки надали ґрунтовні показання стосовно обставин кримінального правопорушення, які не суперечать один одному і в повній мірі узгоджуються з іншими доказами по справі.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано надав критичну оцінку показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_23 оскільки вони являються родичами та зацікавлені у тому, щоб пом`якшити становище обвинуваченої. Крім того, свідок ОСОБА_13 очевидцем вказаних подій не був, а присутність свідка ОСОБА_23 на місці подій взагалі не підтверджується показаннями інших допитаних у судовому засіданні свідків, що ставить під сумнів правдивість його показань.

Захисна версія обвинуваченої про те, що тілесні ушкодження потерпілій могли бути спричинені іншими сторонніми особами, оскільки жодного доказу на її підтвердження ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду здобуто не було, не надала таких доказів обвинувачена і до апеляційного суду.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги обвинуваченої в тій частині, що суд першої інстанції не звернув уваги на наявність у неї ряду захворювань, в зв`язку з якими вона позбавлена можливості стояти на колінах та наносити удари. Дане твердження обвинуваченої було предметом перевірки суду першої інстанції, однак свого підтвердження не знайшло. Дійсно, в матеріалах кримінального провадження мається ряд медичних документів, які свідчать про наявність у ОСОБА_6 ряду захворювань, але вони не свідчать про те, що вона була позбавлена можливості наносити удари потерпілій.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 65,66,67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, її відношення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, що його обтяжує, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку а також дані, що характеризують її особу, думку потерпілої і обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої шляхом призначення покарання в межах санкції відповідної статті Кримінального кодексу України у вигляді штрафу.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченій ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав обвинуваченої ОСОБА_6 які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4