ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/461/16-к
провадження № 1-кп/691/95/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачена ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м. Городище кримінальне провадження №0000131 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.В`язівок Городищенського району Черкаської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, жительки АДРЕСА_1 , не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , будучи матір`ю свого новонародженого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08 березня 2016 року близько 02 години 00 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в спальній кімнаті будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , не передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна і могла їх передбачити, проявляючи злочинну необережність у вигляді злочинної недбалості, взяла до себе в ліжко новонародженого сина ОСОБА_5 та розпочала грудне вигодовування. При цьому ОСОБА_4 заснула та під час сну притиснула його своїм тілом і закрила отвір рота та носа, від чого настала смерть. Згідно висновку судово-медичного експерта № 33 від 08 березня 2016 року смерть ОСОБА_5 настала від механічна асфіксії внаслідок закриття отворів роту і носу, яка супроводжувалася комплексом розладів функції центральної нервової системи, серцево-судинної системи, органів дихання і згідно підпункту у п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток і вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. Механічна асфіксія підтверджується венозним повнокрів`ям внутрішніх органів, рідкою темно-червоною кров`ю в порожнинах серця і в великих судинах, крапковими та плямистими темно-червоними крововиливами на поверхні легень, що місцями зливаються між собою, крапковими темно-червоними крововиливами на поверхні серця та на слизовій оболонці надгортанника, чергуванням ділянок ателектазу легень із ділянками гострої емфіземи, набряком легень, розладом кровообігу в досліджених органах з просяканням стінок окремих судин еритроцитами та дрібними рихлими периваскулярними крововиливами, набряком речовини головною мозку та м`яких мозкових оболонок, темно-фіолетовими трупними плямами.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.119 КК України вбивство вчинене через необережність.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальне правопорушення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю і суду пояснила, що 07 березня 2016 року разом зі своїми дітьми переїхала проживати в будинок АДРЕСА_2 . У вечірній час разом з ОСОБА_6 та її співмешканцем вживали спиртні напої. По закінченню розпиття лягла відпочивати. В нічний час прокинулася та взяла до себе на диван свого сина ОСОБА_5 з метою погодувати грудним молоком. Під час годування заснула та до ранку не прокидалася. Вранці 08 березня 2016 року ОСОБА_6 виявила ОСОБА_5 мертвим.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, її покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , її вина у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.119 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України:

- даними протоколу огляду місця події з таблицею зображень від 08 березня 2016 року;

- даними висновку судово-медичного експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення комунальної установи «Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_7 за № 33 від 19 квітня 2016 року, про те, що смерть ОСОБА_5 настала від механічної асфіксії внаслідок закриття отворів роту і носу, яка супроводжувалася комплексом розладів функції центральної нервової системи, серцево-судинної системи, органів дихання і згідно підпункту у п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток і вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. Смерть ОСОБА_5 могла настати за добу до розтину;

- даними Акту хіміко-токсикологічного дослідження крові №270 від 17 березня 2016 року;

- даними Акту хіміко-токсикологічного дослідження №269 від 17 березня 2016 року, згідно якого в сечі ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,58 проміле.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою вбивство, вчинене через необережність, що вказує на кваліфікацію діяння за ч.1 ст.119 КК України, обвинувачена визнала свою вину повністю.

Життя людини, згідно ст.3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю. Кожна людини має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя. Закон рівною мірою охороняє життя будь-якої людини, незалежно від її життєздатності, моральних якостей, віку, тощо. Охорона життя людини це найважливіше завдання кримінального права України.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення (злочин) за ч.1 ст.119 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рекомендовано судам при розгляді кримінальних справ, досліджуючи дані про особу підсудного з`ясовувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, а тому суд бере до уваги те, що обвинуваченій виповнилося 24 роки; є особою молодого віку; не одружена; має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; офіційно не працевлаштована; розкаюється і активно сприяла розкриттю злочину; за місцем проживання згідно змісту характеристики характеризується задовільно, має шкідливі звички у виді схильності до вживання спиртних напоїв та куріння; до кримінальної відповідальності притягується вперше; притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виховання неповнолітніх дітей згідно до постанови від 26 січня 2016 року Городищенського районного суду Черкаської області; не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога за місцем проживання згідно довідки №72 та довідки №62 від 09 березня 2016 року Комунального закладу "Городищенське районне територіальне медичне об"єднання" Городищенської районної ради Черкаської області.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та визнання вини.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та скоєння злочину щодо малолітнього.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що у відповідності до ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до 14 років, тому покарання саме у виді позбавлення волі, на думку суду, щодо обвинуваченої ОСОБА_4 є необхідним та достатнім, остільки формування звички законослухняної поведінки в інший спосіб у відношенні обвинуваченої є неможливим та не доцільним.

З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченої ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з її ізоляцією від суспільства і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, призначає їй покарання у виді позбавлення волі із встановленням на підставі ст.75 КК України максимального іспитового строку з покладенням обов`язків визначених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, як достатнього для її особи з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 як на досудовому слідстві так і в ході судового розгляду не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

Визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1ст.119 Кримінального Кодексу України, і призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбуття призначеного покарання, якщо остання протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 судом не обирався.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1