МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №480/1830/16-к
В И Р О К
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши 26 жовтня 2016 року у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області Петропавлівського району с. Українське, громадянина України, сироти, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 .
Встановлені судом обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні вироку.
Судом встановлено, що 26 травня 2015 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 , з одного боку, та громадянином України ОСОБА_3 , з іншого боку, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до п. 3 зазначеного контракту, цей Контракт є короткостроковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на терміни на період до закінчення особливого періоду, або до оголошення рішення про демобілізацію.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26травня 2015 року № 71 з того ж дня солдата ОСОБА_3 включено до списків особового складу зазначеної військової частини, зараховано на всі види забезпечення, а також призначено на посаду кулеметника відділення охорони взводу охорони батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року (далі Статутів), ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, солдат ОСОБА_3 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, вирішив самовільно залишити військову частину з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, тобто вчинити дезертирство.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення дезертирства в умовах особливого періоду, солдат ОСОБА_3 7 серпня 2015 року самовільно залишив військову частину, що дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 ,- з метою зовсім ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду та продовжував ухилятися від військової служби в умовах особливого періоду до 10 червня 2016 року, тобто до дня добровільного прибуття до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України.
Протягом зазначеного періоду дезертирства в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_3 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд.
За викладених обставин ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді кулеметника відділення охорони взводу охорони зазначеної частини, на порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді дезертирства в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 7 серпня 2015 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні дезертирства, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю і показав суду, що дійсно 07.08.2015 року перебуваючи на території 235 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 залишив місце служби та поїхав додому, потім поїхав на заробітки, а 10.06.2016 року добровільно повернувся до місця служби.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позиції і роз`яснив їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши обставини справи, суд находить вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначення покарання та інші процесуальні дії.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини справи, а також його особу.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він за місцем служби характеризується негативно, раніше не судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину.
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає повне визнання ним своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 370, 373,374 КПК України, суд, -
П р и с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1