11-кп/775/210/2016(м)
241/134/14-к

Категорія ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_9 , прокурора прокуратури Першотравневого району Донецької області ОСОБА_10 на вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 23 лютого 2015 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, громадянка України, раніше не судима, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджена за
- ч. 1 ст. 366 КК України до одного року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій, строком на один рік;
- ч. 2 ст. 191 КК України до двох років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій, строком на два роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у вигляді трьох років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій, строком на три роки.
Стягнуто з ОСОБА_9 108933,03 грн. на користь СТ «Світлана», та витрати за проведення експертизи в сумі 8568 грн. на користь експертної установи Донецький науково-дослідний інститут судових експерти.
ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду, ОСОБА_9 визнано винуватою у тому, що вона, будучи головою правління садівничого товариства «Світлана», розташованого в с. Приазовське Першотравневого району Донецької області, тобто будучи службовою особою, склала завідомо неправдиві офіційні документи- видаткові касові ордери від 25 серпня 2012 року,які, згідно Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року є офіційними документами, в яких відобразила відомості про видачу коштів, що не відповідає дійсності, та надала вказані видаткові касові ордери ревізійній комісії для перевірки фінансово-господарської діяльності садівничого товариства «Світлана».
Крім того, ОСОБА_9 , будучи службовою особою садівничого товариства «Світлана», яка поєднувала одноособово як організаційно - адміністративні, так і фінансово-розпорядчі функції, в період з 3 грудня 2007 року по 31 березня 2013 року, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, незаконно заволоділа чужим майном, а саме грошовими коштами вказаного товариства на загальну суму 108933,03 грн.
Не погоджуючись з вироком суду ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок скасувати із закриттям кримінального провадження щодо її обвинувачення за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КПК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із недоведеністю її винуватості.
На обґрунтування своїх апеляційних вимог, крім іншого, посилається на те, що вирок суду обґрунтований на недостовірних, неналежних та недопустимих доказах. Вказує на наявність протиріч у висновках ревізійної комісії, а потім, у свою чергу, й у висновках судово-економічної експертизи, оскільки, при вказаних дослідженнях, не було взято до уваги й інші бухгалтерські документи. Також ставить під сумнів повноваження самої ревізійної комісії та її висновки за результатами ревізії, оскільки вважає, що остання була проведена із порушеннями, що не було перевірено судово-бухгалтерською експертизою. Зазначає, що потерпіла ОСОБА_7 , яка має особисту неприязнь до неї, не є садоводом СТ «Світлана», вона була бухгалтером при проведенні щорічної ревізії фінансово господарської діяльності, у тому числі в квітні 2013 року, за результатами якої було порушено дане кримінальне провадження, тому вона не може бути визнана представником потерпілого- СТ «Світлана».
Крім того, ОСОБА_9 в апеляційній скарзі акцентує увагу на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону при оцінці доказів, покладених в основу вироку. Суд дав їм формальну оцінку щодо їх достатності та достовірності, не проаналізувавши їх з точки зору належності і допустимості, навела інші доводи щодо своєї невинуватості.
В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та кваліфікації її дій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок в частині стягнення судових витрат змінити та стягнути з ОСОБА_9 судові витрати у сумі 8 568,00 грн. на користь держави, оскільки суд, в порушення вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнув зазначені витрати на користь експертної установи.
Заслухавши доповідача, обвинувачену, її останнє слово, захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, представника потерпілого, прокурора, які підтримали апеляційну скаргу прокурора і просили залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій злочином завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій завдано майнової шкоди.
Відповідно до ст. 58 КПК України представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні. Повноваження останнього підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Статтею 56, а також статтею 58 КПК України передбачені права потерпілого та його представника у кримінальному провадженні як на досудовому слідстві так і при судовому розгляді, у тому числі давати показання, вимагати відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченим законом, знайомитись з матеріалами кримінального провадження згідно зі ст. 290 КПК України, брати участь у судовому провадженні, підтримувати обвинувачення, на всіх стадіях кримінального провадження укласти угоду з підозрюваним, обвинуваченим про примирення. При цьому, слідчий по закінченню досудового слідства повинен відкрити потерпілому, його представнику матеріали кримінального провадження, а суд зобов`язаний повідомити потерпілого та його представника про час та місце розгляду кримінального провадження.
Усі вимоги вказаних норм кримінального процесуального закону, а також перелічені, ані органом досудового розсування, ані судом не дотримані.
Так, в матеріалах кримінального провадження міститься заява ОСОБА_11 в інтересах юридичної особи СТ «Світлана» про залучення її як потерпілої (т. 1 а.п. 153 154). Вона ж на досудовому слідстві подала позовну заяву за власним підписом в інтересах СТ «Світлана» до обвинуваченої ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди ( т.2 а.п. 176 - 177, т. 9 а.п. 36 - 38).
Між тим ОСОБА_11 не є особою, яка відповідно до положень ст. 58 КПК України має право представляти інтереси СТ «Світлана» на досудовому слідстві і в суді першої інстанції, оскільки на підставі протоколу засідання правління вказаної юридичної особи від 26 грудня 2007 року вона виключена з членів СТ «Світлана», не є особою, уповноваженою законом бути представником, та не є захисником. Таке право вона отримала лише 10 жовтня 2015 року, тобто після проголошення вироку ( т.10 а.п. 159,176, 209 211, т. 2 а.п. 25, 86, т. 3 а.п. 172).
У кримінальному проваджені також не міститься передбачений ст. 58 КПК України договір, укладений між юридичною особою - СТ «Світлана» та адвокатом ОСОБА_12 про надання останньому повноважень представляти інтереси потерпілого.
Також в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про належне повідомлення потерпілого вказаної юридичної особи щодо часу та міста судового розгляду кримінального провадження. Усі повідомлення були надіслані судом на домашню адресу ОСОБА_11 .
Отже, слід вважати, що кримінальне провадження розглянуто судом за відсутністю потерпілого та уповноваженого законом його належного представника, які до того ж не були повідомлені судом в установленому законом порядку про час і місце розгляду кримінального провадження, що згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і безумовною підставою для скасування судового рішення.
Під час нового розгляду суд повинен врахувати наведене, а також ретельно перевірити інші апеляційні доводи обвинуваченої ОСОБА_9 та прокурора. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 94,95,415 КПК України, положень глави 27,28 КПК України дослідити обставини кримінального провадження, керуючись законом оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимого процесуального та матеріального законів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Першотравневого району Донецької області ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 23 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати з призначенням нового розгляду у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_13