АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/167/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/670/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 31 серпня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000635 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18 лютого 2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.1 КК України до 5 місяців арешту;
- 13 квітня 2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, 70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, якого визнано винним та засуджено:

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеним покаранням покарання призначеного за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 квітня 2016 року, яким він засуджений за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі, призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді трьох років позбавлення волі.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18 квітня 2006 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за п.п.2, 9, 12 ч.2 ст.115, 69, 186 ч.2, 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, 27.06.2014 року звільнений по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, якого визнано винним та засуджено:

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Питання з речовими доказами вирішено.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_10 .

У відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 вирок не оскаржується.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, застосувавши ст.69 КК України.

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були визнані винними та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України за наступних обставин.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , 04.12.2015 року, близько 20:00 години, переслідуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, вступили між собою у злочину змову, домовившись про розподіл ролей для спільного вчинення крадіжки. Далі діючи за попередньою змовою між собою о 00:10 години 05.12.2015 року, використовуючи напередодні найнятий автомобіль таксі з шофером (марку, модель авто та особу шофера встановити не вдалося), попрямували до місця проживання раніше знайомого ОСОБА_8 - гр. ОСОБА_11 , в АДРЕСА_3 . Таким чином, о 00:50 години діставшись до вище вказаної адреси, реалізуючи свій злочинний умисел та діючи у відповідності до домовленості, ОСОБА_12 , разом з ОСОБА_7 , пересвідчившись, що їх дії несуть таємний характер, потрапили до огородженої території подвір`я ОСОБА_11 , де завідомо для ОСОБА_8 в гаражі, господар зберігав гумові шини до легкового автомобіля у кількості 4 штуки, загальною вартістю 6800 грн., якими безперешкодно заволодівши, територію домоволодіння потерпілого покинули. Після цього, ОСОБА_13 діючи згідно домовленості з ОСОБА_7 попрямували до місця розташування кафе «Альтаір», що знаходиться неподалік, в с. Новоюлівка по вул. Жовтневій, 2-А Софіївського району Дніпропетровської області, що належить ФОН « ОСОБА_11 , де ОСОБА_8 шляхом розбиття віконного скла з тильного боку приміщення, проник в середину вказаного кафе, де безперешкодно відчинив двері запасного входу, щоб в подальшому виносити викрадене майно та ОСОБА_7 в свою чергу залишився чекати на куту будівлі збоку автодороги, контролюючи відсутність свідків-очевидців. Перебуваючи в середині кафе «Альтаір» ОСОБА_14 продовжуючи реалізовувати свій умисел, таємно, шляхом крадіжки, заволодів станцією для миття автомобілів високого тиску «KARCHER AR ВС 747, вартістю 22500 грн., ноутбуком Lenovo G 570, вартістю 3600 грн., електром`ясорубкою «MULINEX - EX DKА 213». вартістю 794 грн., електром`ясорубкою «ZELMER - ZMM 1200», вартістю 2076 грн.. бензиновою пилкою «STIHL - MS 180», вартістю 3520 грн., вугільним самоваром, ємністю 5 літрів, виготовленого з нержавіючої сталі, вартістю 750 грн., вагами напольними, електронними, вартістю 200 грн., спиртними напоями, загальною вартістю 1551,24 грн., що знаходилися в барі приміщення, м`ясом свинини, загальною вагою 15,930 кілограмів, вартістю 955,80 грн., електроблендером, вартістю 391 грн., різноманітним посудом, загальною вартістю 1008 грн., що виносив на вулицю, де на нього чекав ОСОБА_7 , які разом все викрадене майно завантажили до багажного відділення та салону автомобіля таксі на якому приїхали.
Виконавши всі заплановані дії та маючи реальну можливість розпоряджатися викраденим, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 місце скоєння злочину покинули, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріального збитку, який згідно висновку товарознавчої експертизи № 1 від 24.12.2015 року становить 44146,04 гривень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, посилається на ті обставини, що вважає призначене покарання судом першої інстанції надмірно суворим, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, має намір відшкодовувати матеріальну шкоду, як тільки знайде таку можливість, тому вважає, що суд міг призначити ОСОБА_7 покарання більш м`яке, ніж передбачено законом.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив колегію суддів апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого, в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, підтримав викладені в апеляційній скарзі вимоги та просив призначити обвинуваченому більш м`яке покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, підтримав викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 доводи.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було здійснено на підставі та з дотриманням положень ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого також не оскаржується.

Згідно вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання, призначивши покарання у виді позбавлення волі, в мінімальному розмірі (а.кп.40-41).

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Також, судом враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме ті обставини, що він раніше судимий (а.кп.228-229 том 1), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.кп.290-291 том 1), за місцем мешкання та реєстрації характеризується задовільно (а.кп.233 том 1), не працює.

Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд прийняв до уваги пом`якшуючі його вину обставини, такі як повне визнання вини, щире каяття у вчиненому злочині. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, не виявлено.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 з приводу того, що судом першої інстанції при ухваленні вироку та обранні йому покарання, не були враховані такі пом`якшуючі обставини, як визнання вини в повному обсязі, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки, згідно вироку, обираючи міру покарання ОСОБА_7 суд врахував вищезазначені обставини в якості пом`якшуючих та при врахуванні даних про його особу (а.кп.40-41 том 1).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення не виявлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Покарання, його вид і строк у відношенні обвинуваченого визначено судом першої інстанції правильно, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.69 КК України та його пом`якшення, не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2016 року у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4