Справа № № 585/2547/16-к
Номер провадження 1-в/585/754/16
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
04 жовтня 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни в режимі відеоконференції клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця пмт Панютине Лозівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня-технічна, одруженого, маючого малолітню дитину, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21 листопада 1995 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ст. 46-1 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 28 червня 1996 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 2, ч. 3 ст. 140, ст. 86-1, 42, 43, 44 КК України (1960 р.) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, звільнений 3 грудня 2003 року по відбуттю покарання; 23 липня 2007 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 06.08.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 18 днів; відбуваючого покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року за ч.3 ст. 187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи тим, що він відбув необхідну частину призначеного йому покарання, а також сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити. Крім цього засуджений ОСОБА_5 пояснив, що він працевлаштований дневальним, але заробітню плату за цю роботу не отримує. Уважає, що до роботи ставиться відповідально, проте на виробництві за копійки працювати не бажає. Під час відбування покарання в установі закінчив ПТУ, навчався стаціонарно, тому не мав часу працювати. Кошти по цивільним позовам не сплачував, так як до установи не надходили виконавчі листи. Проте нещодавно його дружина сплатила за нього частину присуджених коштів. Після звільнення планує відновити підприємницьку діяльність та вести правослухняний спосіб життя, оскільки у нього нещодавно народилась дитина.

Представник Роменської ВК-56, який одночасно є секретар комісії по вирішенню витань щодо застосування умовно-дострокового звільнення, ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , так як вважає звільнення передчасним у зв`язку з тим, що засуджений повністю не довів своє виправлення, оскільки у нього несистемна поведінка, яка відобразилась у тому, що він має 1 стягнення за порушення режиму, яке погашене в установленому пордяку та 4 заохочення за участь у роботах по благоустрою. При цьому не працював на виробництві, хоча вакантні місця на виробництві є, інформація про них доводиться до відома засуджених шляхом розміщення на дошці оголошень. Хоча ОСОБА_5 працював по благоустрою приміщень утримання засуджених, але фактично це не являється працевлштуванням, а є роботою по самообслуговуванню. Підставою для УДЗ є те, що підсудний довів своє виправлення, при цьому враховується його поведінка за увесь період відбування покарання. Засуджений не приймає участі у спортивних, культмасових заходах та заходах диференційованого впливу на засуджених. Крім того враховувались попередні судимості, за якими він вже звільнявся умовно-достроково, але знову вчиняв злочини, які вказують на схильність засуджного до правопорушень. Згідно вироку в скоєному розкаявся, але формально. Вважає, що ОСОБА_5 мав реальну можливість сплачувати частину шкоди, якби працював на виробництві. Висновки щодо засудженого роблять, спостерігаючи за його поведінкою, вважає, що ОСОБА_5 в цілому дотримується режиму тримання, але все робить формально з метою отримання пільг. Погоджується, що участь у трудовій діяльності є правом, а не обов`язком засудженого. Для УДЗ у засудженого повинна бути зразкова поведінка.

Представник ВК-56 ОСОБА_7 пояснив, що працює начальником відділення за яким зарахований ОСОБА_5 , вважає, що звільнення його від покарання умовно-достроково є передчасним, оскільки він не довів сумлінне ставлення до праці. При цьому пояснив, що засудженому пропонувалось працевлаштування, але він відмовився, мотивуючи тим, що не має потреби у заробітній платі. Проходив навчання з вересня 2015 року по червень 2016 року та отримав професію слюсар-ремонтник обладнання підприємств. Безконфліктний, виконує законні вимоги працівників установи, має позитивні плани на майбутнє, має сім`ю - це свідчить про те, що ОСОБА_5 стає на шлях виправлення, але звільнення є передчасним.

Прокурор, проаналізувавши обставини справи, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки, не відповідає вимогам ст. 81 КК України.
Захисник ОСОБА_4 , проаналізувавши обставини справи, вважає, що ОСОБА_5 довів своє виправлення і просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Суд, вислухавши пояснення засудженого та його захисника, представників ВК-56, думку прокурора, проаналізувавши матеріали справи та особової справи засудженого, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року за ч.3 ст. 187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна ( т. 1 а.о.с. 9-19), який залишений без змін Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 7 травня 2015 року ( т. 1 а.о.с. 23-39).

Згідно Ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.01.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 5 липня 2012 року по 7 травня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т. 1 а.о.с. 42).

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання.

Згідно довідки ВК - 56 засуджений ОСОБА_8 станом на 04.10.2016 року відбув 7 років 1 місяць 2 дні, не відбув 1 рік 10 місяців 28 днів (а.с. 63).

На момент розгляду справи засуджений відбув більше як 3/4 призначеного строку покарання.

Судом також встановлено, що за період перебування в Роменській ВК (№56) він має 4 заохочення. Стягнень не має, відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК ( а.с. 14-15, т.ІІ а.о.с. 235, а.с. 39).

Проте, суду не надано достатньо доказів, що ОСОБА_5 сумлінно ставиться до праці, хоча в матеріалах судової справи та особової справи є характеристики в яких вказано, що засуджений приймає активну участь у роботах по облаштуванню місць позбавлення волі за що отримував заохочення (т.ІІ а.о.с. 79), що підтверджується також відповідними поданнями, рапортами, довідками та наказами (т. ІІ а.о.с. 80, 205, 206, 207, 228, 229) у яких зазначається, що заохочення надаються за сумлінну поведінку та ставлення до праці, активну участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі.

У всіх вищеперелічених поданнях як підстава заохочення зазначається також і за сумлінну поведінку, яка визначена ст. 81 КК України як підстава умовно-дострокового звільнення.

Витягами з протоколів засідань ради колективу № 12 від 24.12.2015 року та від 23.03.2016 року за сумлінну поведінку, активну участь у роботах по благоустрою місць п/в, бездоганне виконання обов`язків днювального в СПС № 5 (т. ІІ а.о.с. 208). З рапортів від 25.12.2015 року та 30.01.2016 року вбачється, що ОСОБА_5 працевлаштований дневальним (т. ІІ а.о.с. 209, 231).

Характеристиками підтверджується, що ОСОБА_5 не працевлаштований через небажання працювати на виробництві (т. ІІ а.с. 222, 234).

З довідки про стан здоров`я вбачається, що ОСОБА_5 має задовільний стан здоров`я і є працездатним ( т. ІІ а.о.с. 238).

Про наявність робочих місць і порядок працевлаштування ОСОБА_5 був обізнаний, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 50, 51), хоча у судовому засіданні стверджував зворотнє.

Суд вважає, що зазначення у рапортах щодо працевлаштування ОСОБА_5 дневальним є недостатнім доказом працевлаштування, оскільки суперечить іншим матеріалам справи, законодавству та поясненням самого засудженого.

Табелі робіт по благоустрою не ведуться, що має здійснюватись у випадку працевлаштування. Пояснення самого засудженого про те, що даними роботами, він був зайнятий з ранку до вечора, суд оцінює критично, оскільки вони суперечать іншим поясненням ОСОБА_5 про те, що він стаціонарно навчався і тому у нього не було часу працювати на виробництві.

До того ж ОСОБА_5 закінчив навчання у червні 2016 року, але на час розгляду справи не працевлаштувався, заяивши суду, що не бажає працювати за копійки. Такий вислів, на думку суду, свідчить про негативне ставлення засудженого до працевлаштування. Суд також ставить під сумнів намір засудженого продовжити після звільнення підприємницьку діяльність, оскільки з 16.12.20009 року він був зареєстрований як приватний підприємець (а.с. 65), проте здійснював не підприємницьку, а злочинну діяльність з корисливих мотивів, внаслідок чого був засуджений.

Відповідно ст. 107 КВК України участь у трудовій діяльності є правом, а не обов`язком засудженого. Саме добровільність працевлаштування, на думку суду, може свідчити про сумлінне ставлення до праці.

Відповідно до ст. 118 Залучення засуджених до позбавлення волі до суспільно корисної праці», ч. 5 якої відносить до таких робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. Отже робота ОСОБА_5 по благоустрою не є працевлаштуванням.

Станом на 01.06.2016 року виплати по виконавчому листу на відшкодувння шкоди, завданої злочином, ОСОБА_5 не проводились (т.ІІ а.о.с. 236) тільки після надходження клопотання про умовно-дострокове звільнення до суду 22 червня 2016 року дружиною засудженого було сплачено 800 грн. (т. ІІ а.о.с. 241) та 17.08.2016 року 5000 грн. (а.с. 52), дане свідчить про сплату частини шкоди не через усвідомлення необхідності пом`якшити наслідки свого діяння, а заради отримання власних пільг, що характеризує особу засудженого не з кращої сторони.

У матеріалах особової справи містяться лише дві характеристики на засудженого від 26.02.2016 року ( т.ІІ а.о.с. 222) та від 09.06.2016 (т. ІІ а.о.с. 234). Ххарактеристики, крім іншого, містять вказівку на те, що за час відбування покарання ОСОБА_5 зарекомендував себе посередньо, не завжди виконує законні вимоги через особисту неорганізованість, не приймає участь у проведенні культурно-масових, фізкультурно-оздоровчих заходах, програмах дференційованого виховного впливу на засуджених. За характером запальний, не завжди тактовний, що є негативними рисами.

При цьому судом прийняті до уваги і позитивні характеризуючі дані визнання вини, підтримання соціальних зв`язків з рідними, підвищення загалноосвітнього рівня.

Визнчення у характеристиках того, що визнання вини засудженим є формальним суд не може врахувати, оскільки у судовому засіданні засуджений визнав свою вину, крім того представниками установи не надано доказів щодо формальності визнання вини, визначення формальності у характеристиці є суб`єктивною оцінкою особи, що її складала, та на думку суду є необгрунтованою.

З опитувальних актів та довідок вбачається, що ОСОБА_5 не заслуговує на переведення до колонії СРБ, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (т. ІІ а.о.с. 221, 225, 233, 237). ОСОБА_5 відмовлено в переведенні до ВК СРБ, у зміні невідбутої частини покарання більш м`яким (т.ІІ а.о.с. 226, 227, 239).

Згідно Витягу з протоколу №13 від 09.06.2016 р. засідання комісії Роменської ВК (№56) по розгляду матеріалів засуджених, комісія постановила відмовити в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 , як такому який не довів свого вип равлення враховуючи особистість засудженого, склад злочину, кількість поперед ніх судимостей, термін невідбутого покарання, поведінку та ставлення до праці...не здатний до самокерованої поведінки.

Психологічна характеристика на ОСОБА_5 не складалась, оскільки, за поясненнями представника ВК 56 ОСОБА_6 , така характеристика складається раз на рік, засуджений прибув до установи в кінці 2015 року, не пробув повний рік. Фактично, ОСОБА_5 провів майже три роки в СІЗО, що пов`язано з розглядом його справи і тільки рік в установі виконання покарань, а термін його покарання був скорочений внаслідок застосування закону про зарахування строку попереднього ув`язнення.

Виправлення засудженого - це реалізація позитивних чи негативних змін у його психіці. Висновок про виправлення засудженого слід будувати на обґрунтованому прогнозі його поведінки в звичайних умовах життя, поза УВП.

Під ступенем виправлення засуджених до позбавлення волі слід розуміти индивідуализиовану комплексну фіксацію рівня зміни зовнішніх (соціально-правових) і внутрішніх (психолого-педагогічних) характеристик особистості засудженого через певні проміжки часу (у період відбування покарання), які виступають передумовами правомірних (неправомірних) дій і поведінки, як показник готовності (неготовності) вести правослухняний спосіб життя в умовах свободи.

Ступінь виправлення «довів своє виправлення» це категорія стійко-позитивних засуджених, у яких відбулося докорінна зміна поглядів на життя у соціально-корисну сторону і є можливість досягти мети покарання в умовах свободи, тобто застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Готовність до законослухняної способу життя в умовах свободи і незалежність поведінкової саморегуляції від впливу застосовуваних до засудженого карально-виправних заходів дозволить вважати його підготовленим для умовно-дострокового звільнення від покарання. Зазначена готовність повинна охоплювати ряд основних сфер життєдіяльності і юридично значущої поведінки. До таких сфер повноцінного входження в соціум слід віднести: сферу матеріального забезпечення життя, сферу взаємодії з іншими людьми, сферу дозвілля і розваг.

Кримінально-правові, кримінально-виконавчі, кримінологічні критерії: а) зразкову поведінку, що підтверджується прийняттям зобов`язання про правослухняної поведінки, відсутністю порушень і стягнень протягом року перед атестування (якщо були зафіксовані факти порушень режиму відбування покарання, за якими обмежилися індивідуально-виховною бесідою, то вивчити характер і мотиви вчинення цих проступків), б) активне і постійну участь у роботі секції самодіяльної організації (як у масштабі загону/відділення, так і колонії), в) активна і постійна участь у проведенні виховних заходів (як у масштабі загону /відділення, так і колонії); г) за наявності виконавчих листів, вжиті заходи з відшкодування збитків, ...завданих злочином, і за виконавчими листами на утримання дітей; для засуджених корисливого, корисливо-насильницького типів і рецидивістів - відшкодування 100% суми позову; д) корисна ініціатива з благоустрою території та приміщень колонії; є) прагнення до освіти: навчався в колонії в школі, ПТУ (підсумкові результати навчання)/не прагнув і не навчався (з яких причин), самоосвіта (відвідування бібліотеки , читання книг, газет, журналів); ж) попередні висновки про ступінь виправлення у період відбування покарання в ІК, ж) представлявся (ась) Чи раніше до умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, переведенню в виправну колонію- поселення, помилування, зниження терміну покарання (за амністією), результати розгляду; з) коли, з якого ІУ, на якій підставі звільнявся, за яких підстав; і) судимості у минулому (якщо к): яким судом, в якому році, за якою статтею КК, міра покарання; л) рівень суспільної небезпеки (високий/середній/низький) як прогноз можливого рецидиву злочинів.

Соціальні критерії: а) наявність/відсутність соціально корисних зв`язків: облік тривалих/короткострокових побачень (з ким, як часто); листування з рідними/близькими (з ким, як часто); отримував/відправляв чи засуджений грошові перекази (коли, від кого або кому); отримував/відправляв чи засуджений посилки, передачі і бандеролі (коли, від кого чи кому); чи використовував право на телефонні розмови (коли, з ким); б) рівень і стан систем міжособистісних відносин: наявність/відсутність родини: позитивні і безконфліктні взаємини з батьками, чоловіком (дружиною), дітьми, близькими; не підтримує взаємини з засудженими негативної спрямованості; не сприймає норми і традиції кримінального світу; позитивні і безконфліктні взаємини з друзями/знайомими (за наявності серед них раніше судимих - відмова від колишніх негативних відносин); в) наявність/відсутність деструктивних факторів, детермінованих вчинення злочину: вирішення питання про трудовому і побутовому влаштуванні після звільнення з колонії (позитивне/негативне/не вирішене);

г) показники повноцінності входження в соціум в умовах свободи: освіта на момент атестування: вища, середня спеціальна, середня, неповна середня; усвідомлене розуміння соціальної сутності покарання; добровільне і постійне дотримання санітарно-гігієнічних правил самообслуговування і прагнення до охайному зовнішньому вигляду; ставлення до праці і іншим видам робіт: працює/не працює (чому), норму виробітку виконує/не виконує (чому), правила техніки безпеки дотримується/не дотримується; соціально-правові очікування, що виражають віру в успішну реалізацію правомірних життєвих планів, й усвідомлена переконаність у неминучості покарання у разі вчинення протиправних діянь; наміри матеріально забезпечувати своє проживання; які має професійні і соціальні вміння, необхідні для правомірної поведінки, задоволення потреб та виконання соціальних ролей; д) релігійно-духовний рівень соціального розвитку становлення особистості.

Психолого-педагогічні критерії: загальні: а) відношення до скоєного злочину (повністю розкаявся), б) ставлення до покарання (справедливо призначене), в) визнання своєї провини; г) усвідомив необхідність відбути покарання; д) позитивне ставлення до проведеної виховної роботи; е) ставлення засудженого до самого себе (самооцінка); ж) позитивне і безконфліктне ставлення до співробітників ВК; з) позитивне і безконфліктне ставлення до засуджених в ВК, і) загальний рівень (ступінь) психолого-педагогічної готовності вести правослухняної спосіб життя в умовах свободи; к) наявність правомірних особистісних принципів і норм (правил) поведінки і задоволення потреб та інтересів;

При розгляді підстав умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного судом покарання засудженому ОСОБА_5 , на основі наданих суду матеріалів, суд враховує дані про його поведінку за весь термін відбуття покарання, в тому числі і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів і особу засудженого в цілому, критерії визначення виправлення засуджених, суд вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки поведінка ОСОБА_5 не відповідає критерію довів своє виправлення, що є обов`язковою умовою, визначеною ч. 2 ст. 81 КК України.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про умовно-достроково звільнення від відбуття покарання відмовити, що не позбавляє його права звернутися з відповідним клопотанням повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня виготовлення 7 жовтня 2016 року повного тексту ухвали, засудженим з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Суддя: підпис …
Копія вірна:
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1