Справа №636/3235/15-к
Провадження №1-кп/636/77/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Чугуївського міського суду Харківської області кримінальне провадження за №0000644 від 16.05.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Малинівка Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
15.05.2015 року, приблизно о 19 год., ОСОБА_6 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та перебував у кухонній кімнаті, де разом з раніше знайомим ОСОБА_7 розпивав спиртні напої. Так, в ході раптово виниклого побутового конфлікту з приводу зникнення грошей, які знаходились в зальній кімнаті вказаного домоволодіння, а саме 10 грн., у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_7 . Далі, ОСОБА_7 взяв правою рукою ніж, що знаходився на столі, а ОСОБА_6 перехопив своєю правою рукою руку ОСОБА_7 з ножем та з достатньою силою встромив ніж, зажатий в руці, в ліве стегно останнього. Після чого ОСОБА_6 покинув місце події з метою приховати знаряддя злочину, а саме кухонний ніж, викинувши його у туалет, який розташований у дворі вказаного домоволодіння.

Відповідно до висновку експерта від 09.07.2015 року за №185 Чт/15 - ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження кінцівки: садно на правому колінному суглобі, яке утворилося від ковзаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею; колото-різана рана (1) на верхній треті лівого стегна по передньо-внутріншній поверхні з пошкодженням стегнової артерії, яка супроводжувалася масованою крововтратою і утворилась від однократного прижиттєвого удару плоского односторонньо-гострого, гострокінцевого колючо-ріжучого предмету. Причиною смерті ОСОБА_7 є крововтрата в результаті колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії. Смерть ОСОБА_7 наступила 15.05.2015 року, в проміжок часу з 18 год. до 20 год. Вказані тілесні ушкодження утворилися: садно - в строк 1 доба перед настанням смерті, поранення стегна з пошкодженням стегнової артерії в строк до декількох десятків хвилин перед настанням смерті. За ступенем тяжкості садно кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я, як легке тілесне ушкодження; колото-різана рана стегна з пошкодженням стегнової артерії з кровотечею, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що дійсно 15.05.2015 року, приблизно о 19 год., знаходився у кухонній кімнаті за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з раніше йому знайомим ОСОБА_7 розпивав спиртні напої. Потім між обвинуваченим та ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу зникнення 10 грн., які знаходились в зальній кімнаті вказаного домоволодіння. При цьому ОСОБА_7 спочатку кричав, а потім схопив ніж правою рукою, який лежав на столі та замахнувся на обвинуваченого. ОСОБА_6 схватив правою рукою праву руку ОСОБА_7 та тримаючи його за руку в області зап`ястя спрямував ніж в сторону лівого стегна потерпілого зверху-вниз. Після чого покликав свою матір з якою вони намагалися перев`язати ногу ОСОБА_7 якоюсь ганчіркою та викликали швидку.

ОСОБА_6 злякався та викинув ніж до туалету і повідомив ОСОБА_9 , який теж розпивав з ними спиртне, але під час конфлікту вийшов у двір тому, що йому стало погано, що ОСОБА_7 впав на розбиті банки. Правда потім, ОСОБА_6 показав співробітникам внутрішніх справ де він сховав ніж.

Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість повністю доведена зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом доказами.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала в суді, що померлий ОСОБА_7 був її чоловіком, він проходив службу в Афганістані та міг себе захистити при тих обставинах на які посилається обвинувачений. 14.05.2015 року чоловік потерпілої дома не ночував, але потерпіла розмовляла з ним по телефону вранці 15.05.2015 року, він повідомив останню, що прийде додому після того, як зайде до магазину. Ввечері потерпілу покликала якась жінка додому до обвинуваченого. Коли ОСОБА_4 туди прийшла, то побачила свого чоловіка мертвого, який сидів на стільці в крові. При цьому потерпіла звернула увагу на те, що кімната де був її чоловік прибрана, залишків спиртного на столі вона не побачила.
Крім того, просила суд стягнути з обвинуваченого на свою користь, завдану їй моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., мотивуючи це тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, вона перенесла дуже великий біль і страждання у зв`язку зі смертю чоловіка.
Свідок ОСОБА_10 показала в суді, що є матір`ю обвинуваченого. В той день ввечері вона була дома, поралася в огороді. З будинку вибіг її син та попросив викликати швидку. Свідок разом з сином зайшли в кухню та намагалися перев`язати ногу ОСОБА_7 , який лежав на підлозі з ножем в нозі, при цьому обвинувачений витягнув з ноги ніж, куди він його дів свідок не знає, але потім показав співробітникам міліції куди його викинув. Свідок тричі телефонувала до швидкої, яка приїхала приблизно хвилин через п`ятнадцять. Також свідок показала, що ОСОБА_7 разом з її сином та ОСОБА_9 випивали. Коли між її сином та ОСОБА_7 відбувся конфлікт ОСОБА_9 був у дворі, йому було погано від випитого.
Свідок ОСОБА_11 показала в суді, що обвинувачений приходиться їй племінником. В той день ввечері, вона разом з онуком, проходила поруч будинку обвинуваченого та побачила, що відкриті ворота. Свідок зайшла у двір в якому був ОСОБА_9 та мати обвинуваченого. Остання попрохала покликати дружину ОСОБА_7 і свідок побігла до неї додому, намагалася достукатися. Через деякий час ОСОБА_4 вийшла та вони разом пішли до будинку обвинуваченого. Зайшовши до кухні свідок побачила, що ОСОБА_7 лежить на підлозі, його дружина почала обшукувати кармани останнього і в цей час приїхала швидка.
Свідок ОСОБА_12 пояснив в суді, що працює спеціалістом невідкладних станів КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф». 15.05.2015 року він приїжджав за викликом до будинку обвинуваченого. Після приїзду швидкої був виявлений труп ОСОБА_7 , констатовано смерть останнього, при огляді виявлене колото-різане поранення внутрішньої поверхні лівого стегна. Померлий сидів на стільці та був оглянутий свідком, рана на стегні була відкрита, нога перев`язана якоюсь ганчіркою, потім через деякий час приїхали співробітника міліції. З моменту виклику швидкої та її приїзду пройшло приблизно 15 хвилин. Свідок ножа не бачив, йому ніхто нічого не пояснював. В приміщенні були лише дружина померлого та матір обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що 15.05.2015 року йому зателефонував ОСОБА_7 , попросив купити спиртне та прийти до обвинуваченого додому. ОСОБА_9 купив пива та пішов до ОСОБА_6 де разом з ним та ОСОБА_7 стали випивати. Через деякий час свідку стало погано і він вийшов у двір де пробув приблизно 15-20 хвилин. До цього свідок чув, що між обвинуваченим та ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу пропажі чогось. Коли свідок виходив на вулицю, ОСОБА_7 сидів на стільці біля столу, обвинувачений сидів поруч, вони розмовляли. Протягом часу, коли свідок був на вулиці, до кухні ніхто не заходив та не виходив з неї. Коли ОСОБА_9 повернувся у приміщення, матір ОСОБА_6 та сам обвинувачений намагалися перев`язати ногу ОСОБА_7 , через деякий час приїхала швидка. На запитання свідка, що сталося, ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_7 впав на розбиту банку та порізав собі ногу.
Протоколами огляду місця події від 15.05.2015 року та від 16.05.2015 року (а.к.п. 8-16), протоколами проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 від 08.07.2015 року (а.к.п.117-124) та від 24.11.2015 року (а.к.п.145-147) - підтверджується час, місце та спосіб скоєння кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 09.07.2015 року за №185 Чт/15 на трупі ОСОБА_13 виявлені наступні пошкодження: садно в лобовій частині голови зліва, що утворилось від ковзаючого впливу тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею; садно на правому колінному суглобі, яке утворилося від ковзаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею;

-2-

колото-різана рана (1) на верхній треті лівого стегна по передньо-внутріншній поверхні з пошкодженням стегнової артерії, яке супроводжувалось масованою крововтратою і утворилась від однократного прижиттєвого удару плоского односторонньо-гострого, гострокінцевого колючо-ріжучого предмету, можливо ножем. Причиною смерті є крововтрата внаслідок колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії. Смерть ОСОБА_7 наступила 15.05.2015 року в проміжок часу з 18 год. до 20 год. Вказані тілесні ушкодження утворилися: садно - в строк 1 доби перед настанням смерті; поранення стегна з пошкодженням стегнової артерії в строк до декількох десятків хвилин перед настанням смерті. За ступенем тяжкості садно кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я (менше 6 днів) як легке тілесне ушкодження; колото-різана рана стегна з пошкодженням стегнової артерії з кровотечею, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя. (а.к.п.29-33).

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи за №5-185-Чт/14 від 10.07.2015 року на трупі ОСОБА_7 виявлені наступні пошкодження: садно в лобовій частині голови зліва, що утворилось від ковзаючого впливу тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею; садно на правому колінному суглобі, яке утворилося від ковзаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею; колото-різана рана (1) на верхній треті лівого стегна по передньо-внутріншній поверхні з пошкодженням стегнової артерії. Механізм утворення рани: утворилась від однократного, зажиттєвого удару плоского односторонньо-плоского, гострокінцевого колото-ріжучого предмету, можливо ножем. Механізм утворення садна на лобі та правому колінному суглобі на слідчому експерименті не вказано (а.к.п.37-39).
Допитаній в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 пояснив суду, що саме ним були проведені вище зазначені експертизи. Дійсно ОСОБА_7 помер від крововтрати внаслідок колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії Направлення діючої сили проходило зверху-вниз, під кутом 45 градусів зліва-направо і спереді-назад на глибину до 3 см. в кінці каналу. Довжина каналу рани 9 см. Пошкодження знаходяться в анатомічній області, яка доступна для спричинення його своєю рукою і не могли утворитися від падіння на поверхню з висоти власного росту. На трупі ОСОБА_7 слідів боротьби, самооборони та волочіння не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі померлого виявлений етиловий спирт в кількості 2%, що є середнім ступенем алкогольного сп`яніння. Експерт зазначив, що померлий після спричинення зазначених пошкоджень міг здійснювати цілеспрямовані дії до наступу геморагічного шоку від крововтрати. ОСОБА_7 при нанесенні йому поранення міг стояти або сидіти. При дослідженні рани, будь-яких інорідних включень не виявлено. Після проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 була проведена додаткова судово-медична експертиза. При цьому місце прикладення сили при ударі ножем на слідчому експерименті: показання співпадають частково локалізації колото-різаної рани, так як не вказано, в яку саме третину стегна (верхня, середня і т.д.). Направлення дії травмуючої сили ОСОБА_6 вказано не вірно, останній зазначав з права-наліво, а на трупі направлення діючої сили зверху-вниз, під кутом 45 градусів, з ліва-праворуч та спереді-назад на глибину 3 см. наприкінці каналу. Вище вказані пошкодження могли утворитися у строк, вказаний на слідчому експерименті ОСОБА_6 . Експерт зазначив, що психічно здорова людина не має можливості самостійно спричинити собі таке пошкодження, оскільки для цього потрібна достатня сила.
Висновок судово-медичної експертизи за №37-Ч/15 від 16.05.2015 року свідчить про те, що будь-яких тілесних пошкоджень на тілі ОСОБА_6 не виявлено (а.к.п.41).
Відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи за №123 від 01.06.2015 року - слід пальця руки на відрізку липкої стрічки, вилучений під час огляду місця події від 15.05.2015 року, наданого на експертизу, залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_6 (а.к.п.44-50).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи за №518 - ОСОБА_6 в теперішній час ознак психозу та інших психічних розладів не має. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, яке йому інкримінується, ОСОБА_6 знаходився поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, був у стані гострої алкогольної інтоксикації та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Обвинувачений за своїм психічним станом в теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п.56-58).
З висновку судово-імунологічної експертизи за №352-Ис/15 від 08.07.2015 року - кров ОСОБА_7 належить до групи А с ізогемагглютініном анті-В. Кров ОСОБА_6 належить до групи В с ізогемагглютініном анті-А На куртці ОСОБА_6 виявлена кров чоловіка групи В с ізогемагглютініном анті-А, яка відповідає йому самому. Від ОСОБА_7 ця кров статися не могла (а.к.п.62-63).
З висновку судово-імунологічної експертизи за №352-Ис/15 від 07.07.2015 року - кров ОСОБА_7 належить до групи А с ізогемагглютініном анті-В. На шортах ОСОБА_7 виявлена кров чоловіка групи А с ізогемагглютініном анті-В, яка відповідає йому самому. (а.к.п.67-68).
Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи від 29.01.2016 року за №10-185-Чт/15 на трупі ОСОБА_7 виявлені наступні пошкодження: садно в лобовій частині голови зліва, що утворилось від ковзаючого впливу тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею; садно на правому колінному суглобі, яке утворилося від ковзаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею; колото-різана рана (1) на верхній треті лівого стегна по передньо-внутріншній поверхні з пошкодженням стегнової артерії, яка супроводжувалось масованою крововтратою і утворилась від однократного прижиттєвого удару плоского односторонньо-гострого, гострокінцевого колючо-ріжучого предмету, можливо ножем. Місце застосування сили при нанесенні удару можливе вищеописаним ножем на останньому слідчому експерименті за участю обвинуваченого. Показання ОСОБА_6 під час цього слідчого експерименту відповідають механізму, локалізації розрізу на шортах потерпілого та розташування колото-різаної рани (направив ніж зажатий в руці потерпілого клинком ззаду (задній захват), при ударі зверху-вниз, в область передньо-внутрішньої поверхні лівого стегна (а.к.п.173-176).
Допитаний судом експерт ОСОБА_14 повідомив в суді, що пошкодження встановлені у ОСОБА_7 при проведенні первинної судово-медичної експертизи за №185-Чт/15 від 09.07.2015 року могли бути спричинені йому у спосіб та по механізму на який вказував ОСОБА_6 при проведенні повторного слідчого експерименту 24.11.2015 року. При цьому показання обвинуваченого, які він дав під час слідчого експерименту 24.11.2015 року, щодо способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , взагалі відповідають об`єктивним судово-медичним даним, але це був направлений, швидкий, різкий удар, завданий с достатньою силою. Ушкодження встановлені у ОСОБА_7 могли бути спричинені ножем, вилученим при огляді місця події 16.05.2015 року. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 не могли утворитися через падіння з висоти власного росту на биті банки або склянки. В момент спричинення зазначених ушкоджень, ОСОБА_7 міг стояти, сидіти, або взагалі лежати обличчям до нападаючої особи з незначним зміщенням один до одного. Самостійно ОСОБА_7 спричинити собі такі ушкодження не міг, навіть якщо був в стані алкогольного сп`яніння.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Суд не погоджується з встановленим під час досудового розслідування та викладеним в обвинувальному акті способом нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 удару ножем в ліве стегно. В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 вихопив у ОСОБА_7 кухонний ніж, який спочатку знаходився на поруч розташованому столі та наніс ним один удар правою рукою в ліве стегно останнього. В той час, при розгляді зазначеного кримінального провадження в суді, було встановлено, що ОСОБА_7 взяв правою рукою ніж, що знаходився на столі, а ОСОБА_6 перехопив своєю правою рукою руку ОСОБА_7 з ножем та з достатньою силою встромив ніж, зажатий в руці, в ліве стегно останнього. Але вище приведене не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Судом достовірно встановлено, що саме під час сварки, яка виникла на грунті п`янства та раптово виниклих неприязнених відносин, у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, оскільки він наніс останньому удар ножем с достатньою силою в ліве стегно. Зазначене об`єктивно підтверджується показаннями самого обвинуваченого, свідків та потерпілої, ці показання ніким не спростовані та доповнюються протоколами огляду місця події, протоколами слідчого експерименту, висновками експертиз.
Суд вважає, що наносячи удар ОСОБА_7 ножем с достатньою силою в ліве стегно, обвинувачений не бажав настання його смерті. Після спричинення зазначеного тілесного ушкодження ОСОБА_6 покликав свою матір та вони намагалися надати потерпілому допомогу, викликали швидку. Більше ОСОБА_6 будь-яких дій спрямованих на позбавлення ОСОБА_7 життя не застосовував, покинув місце події з метою приховати знаряддя злочину кухонний ніж, викинув його в туалет, розташований у дворі, а свідку ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_7 впав на скло від розбитої банки. На думку суду, між діями ОСОБА_6 щодо умисного нанесення тяжкого тілесного ушкодження та наслідками, що настали, має місце причинний зв`язок, а тому обвинувачений повинен нести за це відповідальність.

Суд не бачить підстав для іншої кваліфікації, оскільки вона повністю підтверджується зібраними доказами не вірити яким у суду не має підстав, а тому ОСОБА_6 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
К позиції обвинуваченого щодо невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд відноситься критично та розцінює її як можливість уникнути відповідальності.

-3-

Не погоджується суд і з посиланнями захисника обвинуваченого на те, що в даному випадку потрібно перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ст. 119 КК України. З суб`єктивної сторони вбивство через необережність може бути вчинене внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваної ним дії (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винного, відвернуть настання смерті. Однак такий розрахунок виявляється легковажним. При вбивстві через необережність внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненої ним дії (бездіяльності), але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Проаналізовані фактичні обставини справи виключають можливість кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки природа його діяння (насильства), спрямованість та зміст умислу не дають підстав вважати, що ОСОБА_6 діяв необережно стосовно самого діяння і тих наслідків, що наступили, як про це стверджував захисник.

Норма, передбачена ч. 2 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілому (кваліфікований склад злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.

Склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів та виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, оскільки за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини. Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, обвинувачений привів у рух певні сили, які поза межами його волі потягнули настання додаткових більш тяжких, не бажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.

Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.

Зазначення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість:

а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину;

б) визначити правильну кваліфікацію;

в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).

Прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.

В аспекті сказаного слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у ППВСУ від 07.02.2003 року за №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи», в якій зазначено, що для відмежовування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Із фактичних обставин справи було встановлено, що обвинувачений несподівано для ОСОБА_7 , перехопивши його руку з ножем своєю рукою, з достатньою силою наніс останньому удар ножем у ліве стегно, спричинивши тим самим тяжке тілесне ушкодження, від якого той помер. ОСОБА_6 діючи з такою силою (довжина каналу рани 9 см), достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде спричинено шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас, цілеспрямовано наносячи удар ножем у стегно, обвинувачений не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним ОСОБА_7 . ОСОБА_6 в даному випадку діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого він, хоча і бажав спричинити або свідомо припускав спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизував точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.
В даному випадку ОСОБА_6 повинен відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно,- умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження. Що ж стосується смерті ОСОБА_7 , то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча обвинувачений і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.
Отже, у даному випадку має місце вчинення обвинуваченим злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини злочинній недбалості.
Розглядаючи позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. В частині 5 цієї статті зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Положеннями ст. 23 ЦК України передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила за наявності її вини.

Суд вважає, що потерпіла має право на відшкодування моральної шкоди, оcкільки судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого чоловік потерпілої ОСОБА_7 помер, провина ОСОБА_6 в скоєнні дій відносно ОСОБА_7 , що потягли вказані наслідки судом встановлена.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як слідує з роз`яснюючи положень п. 9 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 от 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) - зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

-4-
З урахуванням викладеного, виходячи з душевних страждань та фізичного болю, які зазнала дружина померлого - потерпіла, змін у її життєвих стосунках, порушення її покою, додаткових зусиль, які необхідні були для організації життя в цей період, враховуючи тяжкість скоєного обвинуваченим злочину та наслідки для ОСОБА_4 , суд вважає розумним та справедливим стягнути з нього на користь потерпілої 100 000 грн.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, його особу, посередньо характеризуючи особу дані, обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, крім того, судом враховується думка потерпілої, яка просила суд покарати людину, що позбавила життя її чоловіка у відповідності з законом, також суд бере до уваги поведінку самого ОСОБА_7 перед вчиненням стосовно нього злочинних дій а тому, відповідно до вимог ст. 65 ч.2 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч.2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 18.05.2015 року відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.07.2015 року, який потім було продовжено, останній раз відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 02.02.2016 року до 02.04.2016 року.
У зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27), до набрання вироком законної сили.
Оскільки, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення зараховується судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то суд, вважає за необхідне врахувати це у своєму рішенні.
Відповідно до ст. 100 КПК України суд, вважає за необхідне, речові докази по кримінальному провадженню кухонний ніж та зразки крові ОСОБА_6 , що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області знищіти; шорти ОСОБА_7 , що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області - повернути потерпілій ОСОБА_4 ; куртку ОСОБА_6 , що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області - повернути ОСОБА_6 (а.к.п.150-151).

Суд, керуючись ст. 368 КПК України вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення дактилоскопічної експертизи за №123 від 01.06.2015 року 1104,84 грн. (а.к.п.52).
На підставі наведеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27).
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 16.05.2015 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.05.2015 року по день винесення вироку, тобто 29.03.2016 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Позов ОСОБА_4 задовольнити та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 100 000 грн.
Речові докази по кримінальному провадженню: кухонний ніж та зразки крові ОСОБА_6 , що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області знищіти; шорти ОСОБА_7 , що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області - повернути потерпілій ОСОБА_4 ; куртку ОСОБА_6 , що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області - повернути ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1104,84 грн. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №123 від 01.06.2015 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_6 та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча: