УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №283/1016/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 128 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , його законного представника та цивільного позивача ОСОБА_7 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , неповнолітньої особи, щодо якої застосовуються примусові заходи виховного характеру, - ОСОБА_9 , його законних представників та цивільних відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 , секретаря ОСОБА_13 , -
Цією ухвалою застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_10 строком на 1 рік щодо неповнолітнього ОСОБА_9 .
Цивільний позов задоволено частково.
Вирішено стягнути з батьків неповнолітнього обвинуваченого в солідарному порядку на користь ОСОБА_7 : 2403,20 грн. майнової шкоди, 3980 грн. витрат на правову допомогу адвоката та 5 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди.
Судом першої інстанції встановлено, що 13 березня 2016 року близько 17 год. на спортивному майданчику ЗОШ № 1 м. Малина неповнолітній ОСОБА_9 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 128 КК України, - на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків з ОСОБА_6 , діючи з необережності, не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень та не передбачаючи наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, застосовуючи фізичну силу обома руками схопив ОСОБА_6 за праву ногу, піднявши її, та штовхнув його. Від цих дій потерпілий не втримався на ногах та впав на ґрунтове покриття, внаслідок чого йому було заподіяно легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді синця правої гомілки, та середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі законні представники неповнолітнього обвинуваченого та цивільні відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , просять змінити ухвалу суду в частині вирішення цивільного позову, - відмовити в задоволенні цивільного позову в частині майнової шкоди та витрат на правову допомогу, а в частині моральної шкоди стягнути на користь ОСОБА_7 1000 гривень. Під час апеляційного розгляду апелянти уточнили свої вимоги та просять зменшити визначений судом розмір відшкодування матеріальної шкоди до 1000 грн. та моральної шкоди до цієї ж суми.
Твердять про необ`єктивне з`ясування судом всіх обставин справи при вирішенні цивільного позову, недопустимість окремих доказів щодо витрат на лікування потерпілого.
У письмових запереченнях цивільний позивач ОСОБА_7 та представник законного представника потерпілого адвокат ОСОБА_14 просять залишити без задоволення апеляційні скарги як необґрунтовані, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторони захисту в підтримання апеляційної скарги, доводи сторони обвинувачення в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності неповнолітнього ОСОБА_9 у вчиненні зазначених в ухвалі суспільно-небезпечних дій та їх кваліфікацію за ст. 128 КК України є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
Рішення суду про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди є також обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.
Зокрема, з врахуванням встановлених обставин вчинення неповнолітнім ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, показань законного представника неповнолітнього потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_7 про матеріальну та моральну шкоду, а також фактичних даних, що містяться у наданих цивільним позивачем документах, про її витрати на придбання ліків на суму 1903,30 грн., витрати на пальне в сумі 499,90 грн. для поїздки в обласну дитячу клінічну лікарню, та витрати на правову допомогу в сумі 3980 грн., суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЦК України, обґрунтовано визначив розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
При цьому суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 128 ч. 5, 129 ч. 1 КПК України та в повній мірі врахував вимоги розумності та справедливості.
Доводи апеляційної скарги про недопустимість частини документів, наданих цивільним позивачем в підтвердження матеріальної шкоди та неправильність вирішення цивільного позову є необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції цивільні відповідачі фактично визнавали факт придбання цивільним позивачем ліків у відповідності до представлених суду товарних чеків та не ставили питання про їх недопустимість як доказів. Висновки суду про належність цих доказів є обґрунтованими з врахуванням досліджених судом даних медичної картки хворого ОСОБА_10 , інших документів щодо цивільного позову та показань цивільного позивача про придбання всіх ліків за призначенням лікаря у зв'язку з отриманням фізичної та психологічної травми внаслідок дій неповнолітнього ОСОБА_9 та повязану з цим суспільно-небезпечним діянням останнього їх поїздку автомобілем в Житомирську обласну дитячу лікарню на консультацію лікаря.
Також у справі не доведено, що стягнення із законних представників неповнолітнього ОСОБА_9 визначено судом першої інстанції розміру матеріальної та моральної шкоди на користь цивільного позивача є неможливим або ставить цивільних відповідачів в дуже тяжке становище.
Підстав для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційні скарги законних представників малолітнього обвинуваченого та цивільних відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: