ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
ухвала

16 вересня 2016року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2016 року, ОСОБА_4 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 04 липня 2012 року, в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
За змістом касаційної скарги законний представник ОСОБА_5 посилається на порушення судом положень Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року, незаконність судових рішень щодо ОСОБА_4 .
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Разом з тим, у касаційній скарзі ОСОБА_5 вказує на незаконність оскаржуваних судових рішень, проте на наводить належних доводів на підтвердження цього. Зокрема, у скарзі відсутні посилання на передбачені ст. 438 КПК України підстави для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, не зазначено в чому полягають порушення, допущені судами першої і апеляційної інстанції під час розгляду заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 , не наведено конкретних доводів і аргументів в обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень.
Окрім того, на порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, вимоги касаційної скарги викладені без урахування положень ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Також усупереч ч. 5 ст. 427 КПК України, додані до касаційної скарги копії судових рішень не завірені належним чином, як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2016 року залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3