11-кп/775/281/2016(м)
220/2030/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілих ОСОБА_9

представників цивільного відповідача ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000663 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_7 та прокурора на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 29 березня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Октябрське, Великоновосілківського району, Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовульним строком три роки, -

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

01.08.2015 року, близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Камаз» моделі «5511», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Южноє», в денний час доби, при сухому асфальтобетонному покритті проїжджої частини, на горизонтальній ділянці, що має ширину 7,5 метрів, здійснював рух по вул. Совєтській с. Новопетриківка Великоновосілківського району Донецької області, в напрямку с. Октябрське Великоновосілківського району Донецької області. В процесі руху водій ОСОБА_6 , діючи з необережності у формі злочинної недбалості, не дотримався вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які приписують, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозить, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу, належної уваги до зміни дорожньої обстановки не приділив, маючи реальну і об`єктивну можливість бути уважним, спостерігати за дорожньою обстановкою, достовірно знаючи розташування автомобільної дороги та її стан, рухаючись по правій смузі руху, на автомобілі марки «Камаз» моделі «5511» реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи, що за наявних у нього навичок управління йому вдасться запобігти дорожньо-транспортній події, не виконав умов забезпечення безпеки руху в потоці рухомого транспорту, а саме не дотримався дистанції по відношенню до транспортного засобу, який прямував попереду, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ» моделі 210700-20 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який здійснював на вказаному автомобілі рух в попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної події водій автомобіля марки «ВАЗ» моделі 210700-20 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичного експерта № 48 від 15.09.2015 року отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього степеню тяжкості, з довготривалим розладом здоров`я, які потребують для свого лікування більше ніж 21 день.

Пасажир автомобілю марки «ВАЗ» моделі 210700-20 р/н НОМЕР_2 ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта № 49 від 17.09.2015 року отримала тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткостроковим розладом здоров`я, які потребують для свого лікування більше ніж шість днів, але менше ніж 21 день та тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Тобто, діями водія ОСОБА_6 були створені необхідні умови для виникнення аварійної обстановки, а також достатні умови для її розвитку, що виразилося в порушенні ним п. 13.1 ПДР України.

Згідно висновку судової - автотехнічної експертизи № 485 від 25.09.2015 року фактичні дії водія автомобіля «Камаз» моделі «5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Южноє», ОСОБА_6 , який допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» моделі 210700-20 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , не відповідали вимогам п. 13.1 ПДР України і перебували в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі застосовані вимоги ст. 65 КК України. Також не врахований стан здоров`я потерпілого після ДТП, що спричинило порушення способу його життя. Потерпілий просив суд призначити обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, а основне покарання призначити без звільнення від його відбуття, що судом не було враховано. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким обвинуваченому призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень, а з відповідача ТОВ «Южноє» у рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 гривень.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі застосовані вимоги ст. 65 КК України. Також не врахований стан здоров`я її чоловіка після ДТП, що спричинило порушення способу його життя. Потерпіла просила суд призначити обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, а основне покарання призначити без звільнення від його відбуття, що судом не було враховано. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким обвинуваченому призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки та стягнути з відповідача ТОВ «Южноє» у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор вказує, що в обвинувальному акті допущено порушення, а саме помилково зазначено про кваліфікацію дій обвинуваченого як «порушення експлуатації транспорту», а згідно повідомлення про підозру було встановлено порушення правил безпеки дорожнього руху. Такими чином, обвинувачений був позбавлений права належним чином здійснювати свій захист в суді, а вирок постановлено з істотним порушенням КПК і він підлягає скасуванню. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх представника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та частково погодилися з апеляційною скаргою прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями, частково підтримав апеляційні скарги потерпілих, представників цивільного відповідача, які не визнали апеляційні скарги потерпілих, апеляційну скаргу прокурора просили вирішити на розсуд суду, обвинуваченого, який не погодився з доводами апеляційних скарг потерпілих та погодився з апеляційною скаргою прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілих підлягають частковому задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що в обвинувальному акті помилково зазначено про кваліфікацію дій обвинуваченого як «порушення правил експлуатації транспорту», в той час як фактично ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху.

Також з письмового повідомлення про підозру вбачається, що на досудовому слідстві дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст.. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху.

Відповідно до обставин провадження, які визнано судом доведеними та викладено у вироку, ОСОБА_6 визнано винним у порушенні вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

За наявності таких суперечностей обвинувачений був позбавлений права належним чином здійснювати свій захист в суді, а вирок постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин вирок не може бути залишений без змін, при цьому апеляційний суд позбавлений можливості усунути вищенаведені порушення та суперечності, оскільки ці обставини не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Таким чином, на даний час суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дати відповідь на доводи апеляційних скарг потерпілих.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню і необхідно призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 29 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Судді: