Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11/2390/752/12 Головуючий по 1 інстанції:
Категорія: ч.І ст.122, ч.2 ст.296, Доповідач в апеляційній інстанції:
ч.1 ст.70, 71, 75,76 КК України ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2012 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду

Черкаської області в складі:

головуючого-судді Літвінцева В.М.,

суддів Ятченка М.О., Безверхого І.В.

за участю прокурора Ємельянової О.В.

засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4

захисника ОСОБА_3 -

адвоката ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку апеляції кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 13 червня 2012 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель м. Корсунь-Шевченківський (провул.Мічуріна,3), громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючий, неодружений, інвалід 2 групи, невійськовозобов'язаний, раніше судимий:

- 21.12.2007 року Корсунь-Шевченківським районним судом за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

визнаний винним у скоєнні злочинів і засуджений:

*за ч.І ст.122 КК України - до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

*за ч.2 ст.296 КК України - до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.12.2007 року у виді 4 років позбавлення волі, визначивши його у виді одного року і трьох місяців позбавлення волі, і визначено йому остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, з початком строку - з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишено попередній - підписка про невиїзд до набрання вироком законної сили.

В часткове задоволення цивільного позову заявленого потерпілим ОСОБА_6 стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 122 грн. 58 коп. у відшкодування майнової шкоди та 115 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Речові докази і судові витрати по справі відсутні.

Цим же вироком суду був засуджений також:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, житель ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружений, працюючий електрослюсарем Корсунь-Шевченківського ЦРО ВП «Черкасиенергоремонт», раніше не судимий, -

за ч.2 ст.296, ч.1 ст.122, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням, із іспитовим строком 2 роки і 6 місяців, з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

Вирок суду відносно цієї особи в апеляційному порядку не оскаржується.

Згідно до вироку, ОСОБА_3, разом із ОСОБА_7 18 квітня 2009 року близько 20 години в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, перебуваючи біля приміщення продуктового магазину, що розташований по вулиці Перемоги та вживаючи пиво, після того як до магазину зайшов потерпілий ОСОБА_6, який тримав у руці поводок з собакою, діючи умисно, в громадському місці, в присутності сторонніх громадян, грубо порушуючи громадський порядок і проявляючи явну неповагу до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, безпричинно, після того як ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 на ОСОБА_3, останній взяв рукою за шию ОСОБА_6 та став вимагати зайти за приміщення магазину поговорити. Тим часом ОСОБА_4 забрав в ОСОБА_6 поводок з собакою, а ОСОБА_3 умисно, з хуліганських проявів, наніс удар кулаком в груди ОСОБА_6, розпочавши таким чином з ним бійку, в ході якої наніс приблизно три удари в область голови ОСОБА_6 та біля чотирьох ударів рукою по тулубу. Коли їх розборонили присутні громадяни і ОСОБА_6 став іти від магазину, ОСОБА_3 продовжуючи свої хуліганські дії підійшов до нього ззаду та умисно наніс удар кулаком в область затилку, а коли намагався вдруге нанести удар, то у відповідь отримав удар пляшкою з пивом по голові, яка від даного удару розбилася. Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потягнули за приміщення магазину ОСОБА_6, де ОСОБА_3 став наносити численні удари руками та ногами по голові і тулубу потерпілого ОСОБА_6

Після цього, коли учасників бійки в свій автомобіль ВАЗ-2101 посадив присутній біля магазину ОСОБА_8, вимагаючи від них його помити, т.я. від розбитої пляшки на кузов автомобіля потраили залишки пива та скла, під час руху в автомобілі підсудний ОСОБА_4, продовжуючи хуліганські дії двічі ударив кулаком в обличчя ОСОБА_6, вимагаючи у такий спосіб не забруднювати сидіння автомобіля кров'ю, яка капала з обличчя потерпілого. А коли приїхали до берега річки Рось, де розташовані кар'єри, ОСОБА_4 продовжуючи хуліганські дії та вимагаючи разом з ОСОБА_8 мити автомобіль, наніс ОСОБА_6 кулаком два удари в область обличчя та удари по тулубу, внаслідок чого спільними діями, об'єднаними одним злочинним наміром ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що продовжувалося протягом не менше однієї години, потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді травми голови із забоєм головного мозку та крововиливами (гематоми) м'яких тканин обличчя, що призвело до розвитку наслідків у вигляді розбіжності косоокості вираженого астенічного та цефалічного синдромів і за тривалістю розладу здоров'я, згідно висновку експерта № 963/42 від 16.03.2010 року відносяться до категорії середньої тяжкості (вирок, друк. такст -т.2 а.с. 179-180).

На вказаний вирок суду прокурором, який затвердив обвинувальний висновок у справі ОСОБА_9 05.07.2012 року була подана апеляція, в якій він ставив питання про скасування вироку суду через невідповідність призначеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання тяжкості вчинених ними злочинів та їх особам внаслідок м'якості, та постановлення по справі нового вироку, яким просив засудити ОСОБА_3 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296, ч.1І ст.70, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; ОСОБА_4 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Тобто до реальних мір покарання у виді позбавлення волі. Просив також поновити строк на апеляційне оскарження вироку (т.2 а.с. 198-202).

Проте, постановою суду від 11.07.2012 року прокурору було відмовлено у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 13 червня 2012 року, через відсутність в останнього поважних причин його пропуску (т.2 а.с 206-207). Прокурор з цим погодився і постанова суду набрала законної сили.

В апеляції від 26 червня 2012 року засуджений ОСОБА_3 наводить свій аналіз доказів, які є у справі, вказуючи при цьому, що переконливі докази спричинення ним ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень (ч.1 ст.122 КК України) та вчинення хуліганства з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб (ч. 2 ст.296 КК України) у справі відсутні. Вважає, що досудове та судове слідство проведено неповно, упереджено та з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, вирок судом обгрунтовано суперечливими та неправильно оціненими доказами, обставини ж які мають істотне значення для правильного вирішення справи судом залишилися недослідженими. Просив переглянути вирок щодо нього і направити справу на додаткове розслідування (т.2 а.с.189-194).

Інші учасники процесу, включаючи засудженого ОСОБА_4, який перебуває на волі, вирок суду не оскаржили, як і потерпілий ОСОБА_6

Вперше призначений на 30.10.2012 року апеляційний розгляд не відбувся через перебування на стаціонарному лікуванні засудженого ОСОБА_3, згідно його ж заяви та був спершу перенесений на 13.11.2012 року, який вже через неявку в судове засідання засудженого ОСОБА_3 відкладений із оголошенням останнього в розшук та зміну йому запобіжного заходу на тримання вартою (ухвала апеляційного суду від 13.11.2012 року). У зв'язку з виконанням ухвали суду та поміщення ОСОБА_3 до ІТТ Городищенського РВ УМВС 29.11.2012 року для подальшого етапування до Черкаського СІЗО УДПтСУ в Черкаській області, розгляд справи був призначений на 18.12.2012 року, який і відбувся у вказану дату та час за участі всіх заінтересованих осіб, в тому числі і апелянта - ОСОБА_3, доставка якого була судом забезпечена.

Судове слідство у відсутність будь-якої необхідності чи клопотань учасників процесу судом не призначалося і не провадилося; протокол судового засідання не вівся.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_3, який просив задовольнити його апеляцію та скасувати вирок суду з направленням справи на додаткове розслідування, вказуючи на недоведеність судом першої інстанції його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів на підставі наявних у справі доказів, захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5, який погодився з доводами свого підзахисного; прокурора, яка просила вирок суду залишити в силі та заперечила проти задоволення апеляції засудженого ОСОБА_3; засудженого ОСОБА_4, який погодився з вироком суду в частині його засудження; перевіривши відповідно до вимог ст.ст.365, 348 КПК України матеріали 2-х томної справи та обговоривши доводи апеляції засудженого ОСОБА_3, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення через наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні хуліганства - грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб (ч.2 ст.296 КК України) та умисного нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розгляд здоров'я, вчинене групою осіб, (ч.1 ст.122 КК України) відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку.

Як вбачається з послідовно викриваючих ОСОБА_3 показів потерпілого ОСОБА_6 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, ОСОБА_3 першим наніс йому удар кулаком в обличчя, після чого він намагався зупинити ОСОБА_3 хватаючи останнього за руки, але останній продовжив наносити йому удари кулаками в обличчя, незважаючи на його вмовляння, внаслідок чого між ними розпочалася бійка, яка невдовзі була припинена через втручання гр. ОСОБА_10 Згодом, вже після того як він відійшов від магазину, ОСОБА_3 навздогін наніс йому сильний удар по голові та знов замахнувся на нього кулаком правої руки з метою спричинення йому тілесних ушкоджень. В той самий момент він, захищаючись від ударів ОСОБА_3 вдарив пляшкою останнього по голові (т.1 ;.66, т.2 а.с.85).

Аналогічні показання в суді першої інстанції надав і свідок ОСОБА_11, який показав, що після того як він разом із ОСОБА_6 відходив від магазину, до останнього ззаду підійшов ОСОБА_3 і наніс йому удар кулаком в область голови, на що у відповідь ОСОБА_6 обороняючись, наніс ОСОБА_3 удар пляшкою по голові (т.1 а.с.67).

Дані показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 узгоджуються з показаннями самого засудженого ОСОБА_3 в якості підозрюваного та обвинуваченого, даними ним під час досудового слідства, в ході якого свою вину в інкримінованих злочинах він визнав частково і підтвердив факт нанесення ним потерпілому множинних ударів в ході бійки (т.1 а.с.76,191, 229).

При цьому, наведені вище докази відповідають даним висновку судово-медичної експертизи № 963/42 від 18.03.2010 року, згідно якого тілесні ушкодження виявлені в ОСОБА_6 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та проявились у вигляді травми голови із забоєм головного мозку та крововиливами (гематоми) м'яких тканин обличчя, що призвело до розвитку наслідків у вигляді розбіжності косоокості, вираженого астенічного та цефалічного синдромів (т.1 а.с.100-101), які відповідно до додаткової судово-медичної експертизи № 963/42 від 31.10.2011 року утворилися від сукупності всіх спричинених йому ударів руками та ногами по обличчю та голові (т.2 а.с.131-132).

Правильність та об'єктивність цих висновків експертизи сумнівів не викликають.

Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_3 про відсутність в його діях умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень є безпідставними і спростовуються наведеними вище доказами, а тому кваліфікація судом першої інстанції його дій за ч.2 ст.296 КК України та ч.1 ст.122 КК України, є вірною.

Твердження засудженого ОСОБА_3 щодо винуватості потерпілого ОСОБА_6 у провокуванні бійки є безпідставними, так як вони спростовуються показами свідка у справі ОСОБА_11, потерпілого ОСОБА_6 та іншими наведеними у вироку доказами.

Призначаючи засудженому ОСОБА_3 покарання, суд першої інстанції з наведенням у вироку відповідних мотивів обґрунтовано визнав необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям у місцях позбавлення волі, яке з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про його особу та конкретних обставин справи відповідає вимогам ст.ст.65,70,71 КК України та є справедливим.

Порушень вимог кримінально-процесуально законодавства, які могли би бути підставою для зміни чи скасування постановленого у цій справі вироку, не виявлено.

Тому, виходячи з наведеного і керуючись ст. ст. 365, 366 ч. 1, 377 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 13 червня 2012 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_3 без задоволення.

Головуючий

Судді