Номер провадження: 11-сс/785/856/16
Номер справи місцевого суду: 521/9987/16-к
Головуючий у першій інстанції Жуковький
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

затриманого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року щодо відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні клопотання в. о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Домники, Республіки Білорусь, громадянина Республіки Білорусь, білоруса, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , освіта вища, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на території України, розшукується компетентними органами Республіка Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 209, ч. 1 ст. 13, ч. 4 ст. 209, ч. 4 ст. 16, ч. 1 ст. 231 КК РБ.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, 29.04.2016 року співробітниками ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 209, ч. 1 ст. 13, ч. 4 ст. 209, ч. 4 ст. 16, ч. 1 ст. 231 КК РБ.

23.10.2014 року винесено постанову про порушення кримінальної справи.

31.12.2014 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого.

31.12.2014 року винесено постанову про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7

15.07.2015 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 209, ч. 1 ст. 13, ч. 4 ст. 209, ч. 4 ст. 16, ч. 1 ст. 231 КК РБ.

30.04.2016 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

27.05.2016 року з Генеральної прокуратури Республіки Білорусь до Генеральної прокуратури України надійшов запит про видачу ОСОБА_7 до Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності.

В. о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт), конвоювати та тримати ОСОБА_7 в порядку екстрадиційного арешту в ОУВП УДПтС України в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2016 року частково задоволено клопотання в. о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2, відмовлено у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано відносно останнього запобіжний захід до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, у вигляді домашнього арешту, з забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення мотивоване не відповідністю клопотання вимогам ст. 184 КПК України, відсутністю даних, які б вказували на необхідність застосування до ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу. Крім цього, в запиті Республіки Білорусь щодо видачі обвинуваченого ОСОБА_7 з метою притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 209, ч. 1 ст. 13, ч. 4 ст. 209, ч. 4 ст. 16, ч. 1 ст. 213 КК РБ, не порушувалось питання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту). Також, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 хоч і був оголошений Республікою Білорусь у міжнародний розшук, перетнув кордон України легально за власними документами, що свідчить про те, що він не намагався переховуватись від органів правосуддя, з метою ухилення від екстрадиції. Крім цього, слідчим суддею при постановленні рішення враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною та дітьми. Також, прокурором не наведено даних про те, що існує реальна загроза перешкоджанню ОСОБА_7 виконанню запиту компетентного органу іноземної держави, у вигляді переховування від виконання вироку.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання в. о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2 про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт). Зазначає, що слідчим суддею при постановленні рішення про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , не враховано, що в матеріалах екстрадиційної перевірки містяться відомості про ухилення від правосуддя останнього у запитуючої сторони. Крім цього, рішення слідчого судді є необґрунтованим, постановленим із порушенням вимог Конвенції про правову допомогу й правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року (Мінської конвенції), згідно якої, видача правопорушників це є обов`язок держави, а не право. Також, слідчий суддя не врахував, що відносно ОСОБА_7 в Республіці Білорусь обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не врахував тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, вік та стан здоров`я особи, яка видається.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який повністю підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання в. о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2 про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт); доводи захисника ОСОБА_6 , затриманого ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 585 КПК України, при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під ватою, слідчий суддя обов`язково враховує:

- відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

- тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

- вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

- міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Вищезазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані.

Зокрема, як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих в. о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив особу, відносно якої вирішувалося питання про застосування екстрадиційного арешту, перевірив запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки і, вислухавши думку прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , особи, видача якої запитується, тобто ОСОБА_7 , встановив, що ОСОБА_7 обвинувачується правоохоронними органами Республіки Білорусь у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 209, ч. 1 ст. 13, ч. 4 ст. 209, ч. 4 ст. 16, ч. 1 ст. 231 КК РБ, та знаходиться у міжнародному розшуку. При цьому слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що з метою забезпечення видачі ОСОБА_7 до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та здійснення фактичної передачі останнього компетентним органам Республіки Білоруусь достатнім буде застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Про правильність такого висновку свідчать, насамперед, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має вищу освіту та на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей. Крім того, він має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , яку він орендує на підставі договору оренди від 03.10.2015 року, та проживає разом зі своєю сім`єю. Також про можливість застосувати щодо ОСОБА_7 саме такий запобіжний захід, як домашній арешт на певний період доби, свідчить і міцність його соціальних зв`язків за місцем нинішнього проживання, його зрілий вік та стан здоров`я.

В свою чергу, жодних переконливих доказів, що ОСОБА_7 буде переховуватися від правоохоронних органів з метою запобігання екстрадиції до Республіки Білорусь в матеріалах провадження не міститься, а ОСОБА_7 з часу застосування до нього вказаного запобіжного заходу, жодним чином не порушував покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що підтвердив в засіданні суду апеляційної інстанції і сам прокурор.

Таким чином, доводи прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 584, 585 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року, якою у задоволенні клопотання в. о. керівника Одеської місцевої прокуратури №2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Республіка Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 209, ч. 1 ст. 13, ч. 4 ст. 209, ч. 4 ст. 16, ч. 1 ст. 231 КК РБ, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3