Справа № 635/9655/15-к
Номер провадження 1-кп/635/351/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2016 року с. Покотилівка.
Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження № 0004464 від 22.11.2015 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будище, Н.Сіверського району Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 07.06.1976 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст.ст. 206 ч.2, 17, 117 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк вісім років; 2) 28.03.1985 року Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 140 ч.3, 142 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років; 3) 03.02.1998 року Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 117 ч.2, 17, 117 ч.2, 140 ч.3, 17, 140 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк десять років; 4) 21.08.2008 року Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 213 ч.1, 15, 152 ч.2, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк шість років шість місяців; звільненого з місць позбавлення волі 20.09.2014 року в зв`язку з відбуттям строку покарання, 5) 29.01.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки, із застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком три роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , якого 29.01.2015 року було засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки, із застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком три роки, на шлях виправлення не став і знову повторно вчинив корисний злочин при наступних обставинах.
21 листопада 2015 року, приблизно о 21 годині, ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, проник до господарської будівлі, яка знаходиться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 де, реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення до господарської споруди, де користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний намір з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно викрав козу породи «Зааненськая-безрогая»,вартістю 4 000 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 11762 від 27.11.2015 року ХНДІСЕ ім. М.С.Бокаріуса, чим спричинив збиток потерпілій ОСОБА_5 на вказану суму, після чого обернув викрадене на свою користь та з місця скоєння злочину зник.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся у скоєному та пояснив про обставини скоєного правопорушення при викладених вище обставинах.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила про те, що мешкає в с. Жовтневе Харківського району. Ввечері одного із днів восени 2015 року вона, знаходячись дома, подоїла свою козу, закрила двері сараю і вирушила відпочивати. Вранці наступного дня, прийшовши до сараю, вона виявила пропажу кози.
Зазначені обставини ніким із учасників судового провадження не оспорювались.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин правопорушення, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження.

За таких обставин суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні правопорушення повністю доведеною і його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до сховища, скоєне повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд не вбачає.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 є громадянином України, має середню освіту, не працює, раніше судимий : 1) 07.06.1976 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст.ст. 206 ч.2, 17, 11 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк вісім років; 2) 28.03.1985 року Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 140 ч.3, 142 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років; 3) 03.02.1998 року Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 117 ч.2, 17, 117 ч.2, 140 ч.3, 17, 140 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк десять років; 4) 21.08.2008 року Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 213 ч.1, 15, 152 ч.2, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк шість років шість місяців; звільненого з місць позбавлення волі 20.09.2014 року в зв`язку з відбуттям строку покарання, 5) 29.01.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки, із застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком три роки, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем відбуття покарання характеризується негативно, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання характеризується задовільно (а.с. 52-63).

Суд знаходить, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межи, встановлені у санкції ч.3 ст. 185 КК України, покарання, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

В зв`язку з відсутністю обставини, передбаченої п.2 ч.1 ст. 66 КК України, а саме добровільне відшкодування завданого збитку, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69-1 КК України, суд не вбачає.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе тільки в місцях позбавлення волі, не вбачаючи підстав для застосування до нього положень ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв правопорушення в період невідбутого строку покарання, призначеного за вироком Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року, суд, призначивши покарання за вчинення даного правопорушення, остаточно призначає покарання за правилами ч.1 ст. 71 КК України.

По даній справі Державою України в особі Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса понесені судові витрати в розмірі, які складаються із вартості судово-товарознавчої експертизи № 11762 від 26.11.2015 року, в розмірі 123 гривни. Зазначені судові витрати суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого ОСОБА_6 .

Цивільний позов в провадженні відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Відомості щодо речових доказів в провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, до призначеного покарання, суд, частково, у вигляді шести місяців позбавлення волі приєднує невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року та остаточно призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 11762 від 26.11.2015 року, в розмірі 123 гривни, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь Держави Україна.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1