АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №613/40/15, Провадження №11кп/790/1349/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.191, ч.1 ст.366 КК України

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м.Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт.Семенівка Семенівського району Полтавської області, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України, і засуджено за ч.1 ст.191 Кримінального кодексу України до 2 років обмеження волі без позбавлення права займати певні посади, за ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України - до 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права займати певні посади.

На підставі ст.75 Кримінального кодексу України суд звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 вересня 2014 року ОСОБА_7 , маючи умисел на привласнення чужого майна, що було їй ввірене, працюючи на посаді листоноші 3-го класу відділення поштового зв`язку Богодухів-3 Поштампу-ЦПЗ №1 на підставі наказу №1426/к від 3 вересня 2014 року, являючись матеріально відповідальною особою, привласнила грошові кошти в сумі 1.272 гривні 88 копійок, призначені на виплату соціальної субсидії на тверде пальне ОСОБА_9 , чим завдала останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, ОСОБА_7 , працюючи на посаді листоноші 3-го класу відділення поштового зв`язку Богодухів-3 Поштампу-ЦПЗ №1 на підставі наказу №1426/к від 3 вересня 2014 року, маючи умисел на підроблення офіційних документів, з метою привласнення чужого майна, 29 вересня 2014 року вчинила підроблення офіційного документу, а саме: підробила підпис ОСОБА_9 про отримання соціальної виплати у відомості на виплату соціальної субсидії на тверде пальне за серпень 2014 року №5/6304, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України та Міністерством праці та соціальної політики України від 28 квітня 2009 року №464/156, тобто є офіційним документом (т.2 а.с.51-52).

Заступник прокурора Харківської області оскаржив зазначений вирок Богодухівського районного суду Харківської області.

У своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і необґрунтовану м`якість призначеного покарання, прокурор просив вирок скасувати і ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.191 Кримінального кодексу України у виді 2 років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади, за ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України - штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, прокурор просив призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки без позбавлення права займати певні посади і, на підставі ст.75 Кримінального кодексу України, звільнити її від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначив, що відповідно до вимог ч.3 ст.61 Кримінального кодексу України, покарання у виді обмеження волі не може бути застосовано до жінок, які мають дітей віком до 14 років, а обвинувачена ОСОБА_7 має малолітню дитину 2013 року народження. Призначене обвинуваченій покарання, на думку прокурора, не відповідає вимогам ст.65 Кримінального кодексу України, є необґрунтовано м`яким, оскільки недостатньо враховує відомості про особу обвинуваченої (т.2 а.с.56-58).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав вимоги, що викладені в апеляційній скарзі, думку обвинуваченої, яка проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів, розглядаючи справу в межах, передбачених ст.404 Кримінального процесуального кодексу України, дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.61,65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому такий вид покарання, як обмеження волі, не може бути застосовано до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України, і зазначені у обвинувальному акті фактичні обставини справи не заперечувала. Судовий розгляд проведено в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер, ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також відомості про особу обвинуваченої, зокрема, те, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

Щире каяття і відшкодування завданої шкоди суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання.
Натомість, висновок суду першої інстанції про відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, не можна визнати обгрунтованим, оскільки ОСОБА_7 вчинила злочин проти особи похилого віку ( ОСОБА_9 1937 року народження), що, відповідно до п.6 ч.2 ст.66 Кримінального кодексу України, визнається обставиною, яке обтяжує покарання.
Крім того, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (застосував закон, який не підлягав застосуванню), оскільки з матеріалів справи вбачається, що обвинувачена має дитину віком до чотирнадцяти років ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.23).

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ст.413, п.2 ч.1 ст.420 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і необхідністю застосування більш суворого покарання, вирок Богодухівського районного суду Харківської області підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , колегія суддів бере до уваги встановлені судом першої інстанції об`єктивні обставини кримінального правопорушення, їх характер та ступінь тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченої, зокрема, її вік, сімейний стан, відношення до вчиненого злочину, відшкодування завданої шкоди, відсутність судимості.

Щире каяття ОСОБА_7 , наявність у неї на утриманні малолітньої дитини, а також відшкодування завданої злочином шкоди колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд апеляційної інстанції визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Проаналізувавши обставини справи, відомості про особу ОСОБА_7 , а також позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має (т.2 а.с.14), колегія суддів вважає справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження з її боку нових злочинів, призначення покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 Кримінального кодексу України.
Беручи до уваги наведене, керуючись ст.ст.404,405,407, п.4 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412, ст.413, п.4 ч.1 ст.420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П Р И С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.1 ст.191 Кримінального кодексу України у виді позбавлення воли строком на 1 (один) рік без позбавлення права обіймати певні посади;

- за ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 (п`ятьсот десять) гривень.

Відповідно до ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення воли строком на 1 (один) рік без позбавлення права обіймати певні посади.

На підставі ст.75 Кримінального кодексу України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням терміном 1 (один) рік.

В решті вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4