22 квітня 2016 року
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
прокурорів - Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,
Лановецького відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
секретарів судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст. 395 КК України, -
11.09.2015р. біля 23-00 ОСОБА_5 знаходився на території ПП СП «Мета» що у АДРЕСА_2 , де йому дозволив перебувати потерпілий ОСОБА_4 , а саме у цеху по виробництву нерафінованої олії та жирів. Підійшовши до апарату по виготовленню жиру, ОСОБА_5 таємно, умисно склав у сумку та пакет зажими М 12x130, які лежали біля вказаного апарату, тобто підготував їх для подальшого викрадення. Наступного дня, 12.09.2015р. біля 11-00год. та біля 14-00год. ОСОБА_5 виніс із території ПП СП «Мета», тобто викрав 19 зажимів М 12x130 вартістю по 203,93гр. за одну штуку, чим заподіяв ПП СП «Мета» матеріальної шкоди на суму 3874,67гривень.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вини у пред`явлених йому обвинуваченнях не визнав. Він пояснив, що дійсно хотів влаштуватися на роботу охоронцем і ходив по території ПП «Мета». Там він побачив розкидані металеві зажими і тому зібрав їх у пакет, біля 10 штук, і виніс. Наступного дня він взяв металевого ланцюга і коли виносив його, то був зупинений ОСОБА_8 , якому усе віддав.
Щодо порушення адміністративного нагляду повідомив: до м.Волочиська він поїхав аби здати пластикові пляшки і там залишився, оскільки там було що збирати і здавати. Ночував на вокзалі, а потім повернувся додому.
Вина обвинуваченого у скоєному доведена доказами, дослідженими у судовому засіданні:
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив: у вересні 2015р. ОСОБА_9 мав намір працювати на його підприємстві охоронцем, через що йому було дозволено ознайомитись із підприємством та територією. У період перебування ОСОБА_10 на його території, у цеху по виробництву олії, він виявив відсутність 19-ти металевих зажимів для діжок і тому пішов їх шукати на пункти прийому металобрухту. У підприємця ОСОБА_11 він знайшов 7 зажимів, а у підприємця ОСОБА_12 12 зажимів.
Наступного дня він виявив відсутність у цеху по виробництву олії металевого ланцюга (талі), де перед тим був ОСОБА_9 і тому він кинувся його наздоганяти. На вулиці за воротами наздогнав його і у пакеті виявив викрадений у нього ланцюг, якого собі забрав. Усе викрадене ОСОБА_13 він собі повернув, претензій до нього не має.
Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що на його пункт металобрухту восени 2015 року прийшли два чоловіки, принесли якісь металеві предмети, приблизно 4 штуки, і залишили їх, оскільки він не знав, скільки за них заплатити. Через деякий час прийшов ОСОБА_15 , сказав що у нього пропали ці предмети і забрав їх.
Свідок ОСОБА_16 повідомив, що восени 2015 р. у його автомайстерню прийшов ОСОБА_9 і приніс металеві стяжки болти, 13-14 штук. Він їх купив, а через деякий час прийшов ОСОБА_15 , опізнав їх як свої і він віддав їх потерпілому.
Свідок ОСОБА_17 повідомив, що восени 2015р. через територію ринку проходив ОСОБА_9 , ніс у сумці якісь металеві предмети і він разом з ним пішов до підприємця ОСОБА_12 , де вони здали метал - кожен здавав свій.
Свідок ОСОБА_18 пояснив, що восени 2015р. стояв біля воріт ПП «Мета», із території вийшов ОСОБА_9 , ніс щось у пакеті. Тоді ж вибіг ОСОБА_15 , наздогнав ОСОБА_10 і забрав його пакет.
У повідомленні комерційного директора товариства з обмеженою відповідальністю науково виробничого об`єднання Фастівский завод хімічного машино будівництва «Червоний Жовтень» ОСОБА_19 від 08.10.2015р. вказано, що ціна зажимів з урахуванням ПДВ М12Х130= 203,93гр. Із такою вартістю погодився потерпілий ОСОБА_4 .
Оскільки, як ствердив потерпілий, було викрадено 19 зажимів, то вартість викраденого становить 3874,67гривень.
Проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_10 у викраденні чужого майна металевих зажимів у кількості 19 штук на загальну суму 3874,67 гр. доведена повністю. Його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна. Кваліфікацію органу досудового слідства за ч.2 ст.185 КК України по ознаку повторності суд вважає зайвою, оскільки його судимість погашена згідно ст..89 КК України.
Органом досудового слідства ОСОБА_5 звинувачується також у наступному:
14.09.2015р. близько 21-00 год. ОСОБА_5 перебував на території ПП СП «Мета» що у смт.Підволочиську Тернопільської області по вул..Осипова,36, де працював охоронцем. Близько 22-30 того ж дня, перебуваючи у цеху по виробництву нерафінованої олії та жирів, у ОСОБА_5 виник злочинний намір на таємне викрадення металевого ланцюга (талі), який знаходився у даному цеху, а тому взяв цей ланцюг і поклав собі у пакет. Наступного дня біля 09-00год. ОСОБА_5 виніс з території ПП СП «Мета» та намагався викрасти металевий ланцюг (таль) вартістю 1600гр., однак свій злочинний намір не довів до кінця з причини, яка не залежала від його волі, оскільки, вийшовши з території та знаходячись на відстані близько 15 м. від території підприємства, він був зупинений заступником директора ПП СП «Мета» ОСОБА_4 , який вилучив у нього металевий ланцюг.
За статтею 185 КК України, настає кримінальна відповідальність при скоєні крадіжки майна, у випадках, якщо крадіжка майна є не дрібною.
Виходячи із положень ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, соціальної пільги цього кодексу, у 2015 році кримінальна відповідальність наступала, якщо вартість викраденого чужого майна перевищувала 121,8 гривень.
Органом звинувачення на підтвердження вартості металевого ланцюга надана довідка, яка не є документом, визначеним у ст. 99 КПК України, оскільки у ній відсутні загальноприйнятні реквізити для довідок, і сама вона здобута в порушення вимог, передбачених ст..93 КПК України, без дотримання процесуальної процедури збирання доказів.
Тому така довідка не являється допустимим доказом, а відповідно, не доведена вартість викраденого, що унеможливлює константувати вчинення ОСОБА_5 правопорушення, віднесеного до кримінального.
Згідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено що у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення
Виходячи із наведеного, ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України слід виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_5 звинувачується у наступному:
Постановою Підволочиського райсуду Тернопільської області від 11.02.2015р. ОСОБА_5 встановлений адміністративний нагляд терміном на один рік із наступними обмеженнями:
-заборонити відвідувати кафе, бари, ресторани і місця, де продають спиртні напої на розлив,
-заборонити виїзд в особистих справах за межі району без дозволу органів внутрішніх справ,
- з`являтися на реєстрацію в Підволочиський РВ УМВСУ в першу та останню суботу місця на 09-00 год. 13.02.2015р. ОСОБА_5 був ознайомлений із вказаною постановою, йому роз`яснено про настання кримінальної та адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду, про що останній засвідчив своїм підписом на постанові.
Всупереч зазначеному, 30.08.2015р. ОСОБА_20 направився у м.Волочиськ Хмельницької області та з метою ухилення від адміністративного нагляду самовільно, без поважних на те причин, не повідомивши працівників міліції Підволочиського РВ УМВС України, залишився у м.Волочиську до 14 вересня 2015 року включно, при цьому не з`явився на реєстрацію в Підволочиський РВ УМВС України в Тернопільській області 05 вересня 2015 року.
Ознайомившись із вказаним звинуваченням, суд вважає, що дане звинувачення не знайшло свого підтвердження, виходячи із наступного:
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України характеризується прямим умислом і спеціальною метою ухилення від адміністративного нагляду. Вказана обставина грунтується також у роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.03.1986 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду».
У обвинувальному акті ОСОБА_5 звинувачено у формальному порушенні адміністративного нагляду, без дослідження самої мети ухилення, не надана оцінка його поверненню до свого місця проживання, тобто звинувачення являється не конкретним. Цим самим порушено право ОСОБА_5 на захист.
Таким чином, при пред`явленні ОСОБА_5 не конкретного обвинувачення за ст.395 КК України обвинувачення позбавило його можливості обрати відповідну позицію у суді і обмежило його право на захист.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Із врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що ОСОБА_5 за ст.395 КК України слід виправдати.
Обираючи покарання обвинуваченому за ч.1 ст.185 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, що він до кримінальної відповідальності притягувався неодноразово. Пом`якшуючою покарання обставиною суд вважає те, потерпілий ОСОБА_4 не має жодних претензій до ОСОБА_5 . У сукупності із дослідженим, суд вважає що покарання слід обрати в межах санкції статті у вигляді арешту, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. 369-374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати невинним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст. 395 КК України та виправдати за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст. 395 КК України.
ОСОБА_5 визнати винним за ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання:
- три місяці арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази відсутні.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуюча суддя - підпис
З оригіналом згідно:
Головуюча суддя ОСОБА_1