В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року 284/435/16-к
Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного 06 тарвня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянина України; освіта середня; не одруженого; уродженця та жителя АДРЕСА_1 ; не працюючого; раніше не судимого,

за частиною 1 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03 травня 2016 року близько 24 години ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу проник на територію домогосподарства АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 , та підійшовши до трактора марки Т-25, відкрутив клеми передачі напруги від акумулятора, вилучив акумулятор марки «Веста 6-СТ-100» й залишив територію домогосподарства, чим вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

В результаті зазначених дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 1545 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, вираженими у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 КК України.

20 липня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог статті 471 КПК України, згідно якої потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин; також сторони домовились про призначення обвинуваченому покарання за частиною 1 статті 185 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 просив суд затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілим та просив призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим суд виходив з такого.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

У відповідності до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , за правилами статті 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції частина 1 статті 185 КК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 5 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам й загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в ході досудового розслідування встановлено не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 й призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 20 липня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок до апеляційного суду Житомирської області через Народицький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з моменту його проголошення. При цьому вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 Кримінального процесуального Кодексу України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 Кримінального процесуального Кодексу України угода не може бути укладена.

СУДДЯ: