Справа № 307/1336/16-к
Провадження № 1-кп/307/258/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нересниця Тячівського району та мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 135 ч. 1, 286 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 31 грудня 2015 року, близько 21.00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 212140», держномер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Народній в смт. Дубове Тячівського району у напрямку центру населеного пункту, неподалік від газозаправної автомобільної станції, грубо порушуючи вимоги пунктів 12.3 та 1.10 Правил дорожнього руху України ( в частині тлумачення поняття «небезпека для руху», а саме:

п. 1.10 Терміни, що наведені у цих Правил дорожнього руху України, мають таке значення;

небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу на зустріч загальному потоку;

12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, тобто, маючи технічну можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, при цьому маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом негайного застосування екстреного гальмування з моменту виявлення пішохода на проїзній частині дороги, несвоєчасно застосував гальмування та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався по проїзній частині дороги у зустрічному напрямку, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток лицевого скелету (спинки носу та передньої літеральної кісток правої гайморової пазухи), забою головного мозку середнього ступеню важкості (згідно СКТ та неврологічної симптоматики), забійної рани правого колінного та забою передніх обох колінних суглобів, а також забійних ран м`яких тканин спинки носу, зовнішнього кута правого ока та потиличної ділянки голови, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як потягли за собою розлад здоров`я більше 21-го дня. А також, з метою уникнення кримінальної відповідальності, розвернув автомобіль і залишив місце ДТП, поїхавши у напрямку с. Красна Тячівського району, де заховав свій автомобіль у гаражному приміщенні дворогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , при цьому, допомогу потерпілому не надав, а поставивши останнього у небезпечний для життя стан, завідомо залишив його без допомоги лежачим без свідомості на проїзній частині дороги у небезпечному для життя стані.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся і пояснив, що 31 грудня 2015 року він підвозив з роботи свого товариша ОСОБА_6 з міста Тячів в с. Красна. На зворотньому шляху, близько 21.00 год., на в`їзді в смт. Дубове, неподалік газозаправної станції, вже майже перед самим автомобілем побачив пішохода, що рухався по проїзній частині дороги йому на зустріч. Він намагався загальмувати, але не зумів уникнути зіткнення і збив пішохода. Злякавшись залишив місце ДТП і повернувся до ОСОБА_6 , але того вдома не було і він залишив автомобіль на вулиці біля його будинку. Потім зателефонував ОСОБА_7 , який відвіз його додому. Ранком наступного дня знову прийшов до ОСОБА_6 і заховав автомобіль у гаражі новобудови, що розташована поряд з його будинком. Заподіяну шкоду потерпілому відшкодував і просить не позбавляти його волі.

В порядку ст. 349 ч.3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого і інші докази щодо фактичних обставин справи в судовому засіданні не досліджувалися.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 286 ч. 1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та за ст.. 135 ч.1 КК України як залишення в небезпеці, тобто завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги , сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який раніше не судимий,по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей, обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 : визнання своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не знайшов.

Враховуючи наведене, за наявності альтернативних санкцій ст. ст. 135 ч.1, 286 ч.1 КК України, з урахуванням думки потерпілого, який примирився з обвинуваченим, просить не позбавляти обвинуваченого волі, оскільки той відшкодував всі витрати на лікування і претензій до нього немає, суд вважає , що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, а тому відносно нього необхідно і доцільно обрати покарання в виді позбавлення волі на певний строк, з позбавленням права керувати транспортними засобами , із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Цивільного позову не заявлено.
Процесуальних витрат немає.
Запобіжний захід не застосовувався.
Речовий доказ по справі: автомобіль марки «ВАЗ 212140», держномер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_4 , слід залишити йому як власнику.
Керуючись ст.ст. 374-375 КПК України , суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 , ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, а за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання в виді позбавлення волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ст.76 КК України наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільного позову не заявлено.
Процесуальних витрат немає.
Речовий доказ по справі: автомобіль марки «ВАЗ 212140», держномер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_4 , залишити йому як власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1