АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/3077/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про арешт майна та якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 46 (рік забудови 2010, висота 7,28 м, площа забудови 510,0 кв.м., об`єм 3713 м.куб.); підвал (рік забудови 2010, висота 2,90 м, площа забудови 510,0 кв.м., об`єм 1479 м.куб.); гараж № 46 Б-ІІ (рік забудови 2010, висота 5,80 м, площа забудови 142,0 кв.м., об`єм 824 м.куб.); підвал (рік забудови 2010, висота 3,60 м, площа забудови 142,0 кв.м., об`єм 511 м.куб.); навіс № 46 В (рік забудови 2010, висота 3,79 м, площа забудови 55,9 кв.м., об`єм 212 м.куб.); навіс № 46 Г (рік забудови 2010, висота 2,85 м, площа забудови 17,9 кв.м., об`єм 51 м.куб.); бесідка № 46 Д (рік забудови 2010, висота 4,70 м, площа забудови 97,0 кв.м., об`єм 456 м.куб.), які розташовані на території земельної ділянки КВ «Пуща-Водиця» ДУС (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий 30.07.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) серії ЯЯ № 382631, кадастровий номер земельної ділянки :78:318:0004), за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150, та перебувають у власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ворошиловським РВУ МВС України в м. Донецьку 20.09.1996 р.), зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши останній будь-яким чином передавати, розпоряджатися, використовувати, переробляти та відчужувати вищевказаний житловий будинок та усі вищевказані господарські будівлі і споруди, що відносяться до нього, які розташовані на території земельної ділянки КВ «Пуща-Водиця» ДУС, за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150, починаючи з дня винесення ухвали слідчого судді.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 167, 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а тому просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно - відмовити.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що арешт на належне ОСОБА_9 нерухоме майно, слідчим суддею було накладено безпідставно та в супереч ст. 170 КПК України, оскільки вона є добросовісним набувачем та придбала вказане нерухоме майно і оформила своє право власності на нього у відповідності до чинного законодавства України.

Також, представник власника майна, зазначає про те, що слідчий у своєму клопотанні не довів необхідності накладення арешту, не врахував відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні слідчого майно та наявність ризиків, передбачених ст.ст. 170, 173 КПК України, а саме того, що ОСОБА_9 , будучи добросовісним набувачем, може вжити будь-яких заходів до незбереження власного майна, зокрема приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, апелянт зазначає про те, що слідчий суддя наклав арешт на майно, посилаючись на норму закону, зокрема ст. 170 КПК України (в редакції від 19.11.2012 р.), яка на момент розгляду клопотання слідчого вже втратила чинність, що на думку сторони захисту суперечить вимогам чинного кримінального процесуального закону.
Також представник власника майна вказує на порушення слідчим суддею загальних засад кримінального провадження, а саме порушення особи права на захист, розглянувши клопотання слідчого без виклику в судове засідання ОСОБА_9 , як власника арештованого майна.
Крім того, апелянт зазначає про те, що оскаржуваною ухвалою суду ОСОБА_9 заборонено користуватися арештованим житловим приміщенням, яке належить їй на праві власності, та в якому вона проживає разом зі своєю сім`єю, яке до того ж є її єдиним житлом, що на думку сторони захисту є прямим порушенням слідчим суддею вимог Конституції України та ч. 12 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона користуватися житловим приміщенням особам, які проживають у такому приміщенні не допускається.
Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2016 р. В обґрунтування поважності причин пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження представник власника майна вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, копія ухвали ним була отримана лише 22.08.2016 р.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу, такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 17.06.2016 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, що управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25.09.2015 р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001998, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, за фактами заволодіння невстановленими службовими особами державним майном, зловживання службовим становищем службовими особами Державного управління справами, Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» та Київської міської державної адміністрації, які всупереч інтересам служби, діючи в інтересах ОСОБА_10 , незаконно сприяли останньому, шляхом укладення інвестиційного договору та видачі відповідних дозвільних документів, виготовити проектно-кошторисну документацію та здійснити будівництво нового індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 і прилеглих до нього господарських споруд на території КВ «Пуща-Водиця» ДУС, за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150.

16.06.2016 р. постановою слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 житловий будинок № 46 і прилеглі до нього господарські споруди на території КВ «Пуща-Водиця» ДУС, за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150 було визнано речовими доказами та приєднано їх до матеріалів кримінального провадження № 0001998.

17.06.2016 р. слідчий в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт житлового будинку АДРЕСА_2 і прилеглих до нього господарських споруд на території КВ «Пуща-Водиця» ДУС, за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150, посилаючись на те, що вище вказане нерухоме майно є доказом у кримінальному провадженні, і у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що існує реальна загроза його незаконного відчуження та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

17.06.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на вказане у цьому клопотанні нерухоме майно, заборонивши власнику мана, ОСОБА_9 , будь-яким чином передавати, розпоряджатися, використовувати, переробляти та відчужувати вищевказаний житловий будинок та усі вищевказані господарські будівлі і споруди, що відносяться до нього, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, рішення слідчого судді, як вважає колегія суддів, не в повній мірі відповідає нормам КПК України.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції від 27.02.2016 р.) арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, слідчий суддя не врахувавши останні зміни, внесені до кримінального процесуального закону, зокрема, що стосується підстав для накладення арешту на майно, наклав арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_9 з підстав, передбачених ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції, яка діяла ще до 11.12.2015 р.), що як вважає колегія суддів, призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та тягне за собою скасування ухвали слідчого судді.
Разом з тим, дослідивши всі обставини, наданої до апеляційного суду справи, враховуючи, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність підстав вважати, що вказане у клопотанні слідчого нерухоме майно є предметом кримінально-протиправних дій, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, розумність та співмірність обмеження права власності на вказане майно завданням кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_3 , оскільки вважає наявні для цього підстави, які передбачені ст. 170 КПК України.
Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

З огляду на вказане, майно, яке відповідає визначеним у ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України критеріям та має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Таки чином, арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Апеляційний суд м. Києва, врахувавши вищезазначені положення закону та обставини кримінального провадження, а саме ті, що існує необхідність у забезпеченні доказів, шляхом арешту нерухомого майна, яке є предметом кримінально-протиправних дій, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вважає, що клопотання слідчого, слід задовольнити та накласти арешт на відповідне майно.

Крім того, відповідно до абзацу другого частини десятої статті 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Тому, посилання апелянта на те, що арешт на належний ОСОБА_9 будинок, слідчим суддею було накладено безпідставно та в супереч ст. 170 КПК України, оскільки вона є добросовісним набувачем та придбала вказаний будинок і оформила своє право власності на нього у відповідності до чинного законодавства України, не може прийматися до уваги, оскільки арешт на вказаний будинок та прилеглі до нього споруди накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.
Доводи апелянта про порушення слідчим суддею загальних засад кримінального провадження, а саме порушення особи права на захист, та розгляд клопотання слідчого без виклику в судове засідання ОСОБА_9 , як власника арештованого майна, як вважає колегія суддів, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Разом з тим, як вважає колегія суддів, накладаючи арешт на належний ОСОБА_9 будинок та забороняючи використовувати його, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, про що обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі захисники підозрюваного, посилаючись на положення ч. 12 ст. 170 КПК України.

Так, відповідно до вимог ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглядаючи клопотання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги представника власника майна про те, що житловий будинок АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_9 на праві власності, та в якому вона проживає разом зі своєю сім`єю, а тому з метою недопущення порушення конституційного права останньої на користування належним їй майном, вважає за необхідне відмовити слідчому в задоволенні клопотання в частині заборони використовувати арештоване майно.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.

Керуючись ст.ст. 117, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику власника майна адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року.
Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про арешт майна та якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 46 (рік забудови 2010, висота 7,28 м, площа забудови 510,0 кв.м., об`єм 3713 м.куб.); підвал (рік забудови 2010, висота 2,90 м, площа забудови 510,0 кв.м., об`єм 1479 м.куб.); гараж № 46 Б-ІІ (рік забудови 2010, висота 5,80 м, площа забудови 142,0 кв.м., об`єм 824 м.куб.); підвал (рік забудови 2010, висота 3,60 м, площа забудови 142,0 кв.м., об`єм 511 м.куб.); навіс № 46 В (рік забудови 2010, висота 3,79 м, площа забудови 55,9 кв.м., об`єм 212 м.куб.); навіс № 46 Г (рік забудови 2010, висота 2,85 м, площа забудови 17,9 кв.м., об`єм 51 м.куб.); бесідка № 46 Д (рік забудови 2010, висота 4,70 м, площа забудови 97,0 кв.м., об`єм 456 м.куб.), які розташовані на території земельної ділянки КВ «Пуща-Водиця» ДУС (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий 30.07.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) серії ЯЯ № 382631, кадастровий номер земельної ділянки :78:318:0004), за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150, та перебувають у власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ворошиловським РВУ МВС України в м. Донецьку 20.09.1996 р.), зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши останній будь-яким чином передавати, розпоряджатися, використовувати, переробляти та відчужувати вищевказаний житловий будинок та усі вищевказані господарські будівлі і споруди, що відносяться до нього, які розташовані на території земельної ділянки КВ «Пуща-Водиця» ДУС, за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150, починаючи з дня винесення ухвали слідчого судді скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в особливо важливих справах третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 46 (рік забудови 2010, висота 7,28 м, площа забудови 510,0 кв.м., об`єм 3713 м.куб.); підвал (рік забудови 2010, висота 2,90 м, площа забудови 510,0 кв.м., об`єм 1479 м.куб.); гараж № НОМЕР_3 (рік забудови 2010, висота 5,80 м, площа забудови 142,0 кв.м., об`єм 824 м.куб.); підвал (рік забудови 2010, висота 3,60 м, площа забудови 142,0 кв.м., об`єм 511 м.куб.); навіс № 46 В (рік забудови 2010, висота 3,79 м, площа забудови 55,9 кв.м., об`єм 212 м.куб.); навіс № 46 Г (рік забудови 2010, висота 2,85 м, площа забудови 17,9 кв.м., об`єм 51 м.куб.); бесідка № 46 Д (рік забудови 2010, висота 4,70 м, площа забудови 97,0 кв.м., об`єм 456 м.куб.), які розташовані на території земельної ділянки КВ «Пуща-Водиця» ДУС (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий 30.07.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) серії ЯЯ № 382631, кадастровий номер земельної ділянки :78:318:0004), за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150, та перебувають у власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ворошиловським РВУ МВС України в м. Донецьку 20.09.1996 р.), зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши останній будь-яким чином передавати, розпоряджатися, переробляти та відчужувати вищевказаний житловий будинок та усі вищевказані господарські будівлі і споруди, що відносяться до нього, які розташовані на території земельної ділянки КВ «Пуща-Водиця» ДУС, за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150.
Ухвала апеляційного суду м. Києва підлягає негайному виконанню.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_11 ОСОБА_3 ОСОБА_4