У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря та прокурораОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 лютого 2016 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2015 року.
Зазначеним вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 3 роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання.
Цим же вироком виправдано ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, який в касаційному порядку не оскаржено.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2015 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину та наступних обставин. 9 вересня 2012 року, приблизно о 17 год. 45 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ-21099», він рухався по автошляху Котовка-Перещепино в напрямку с. Котовка. В цей час в зустрічному напрямку рухався автомобіль «Оpel Vektra» під керуванням водія ОСОБА_7 . По ходу руху ОСОБА_6 змінив напрямок свого руху ліворуч та, перетнувши зустрічну смугу, виїхав на зустрічну смугу руху та частково на зустрічне узбіччя. Водій ОСОБА_7 при виявленні, що автомобіль «ВАЗ-21099» виїхав на зустрічну смугу руху та наближається до його автомобіля, здійснив виїзд на праве узбіччя, але побачивши, що автомобіль «ВАЗ 21099» не повертається на раніше займану смугу руху, змінив напрямок руху свого автомобіля ліворуч, та коли автомобіль «Оpel Vektra» знаходився на зустрічній смузі руху в даному напрямку відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21099», який на той час почав повертатися на раніше займану смугу та в момент зіткнення вже знаходився на своїй смузі руху. Таким чином, водію ОСОБА_6 з моменту виконання маневру з виїздом на зустрічну смугу руху необхідно було додержуватись безпечного бокового інтервалу між транспортними засобами при зустрічному роз`їзді, що дорівнює 1,6 м, однак в даному випадку інтервал роз`їзду дорівнював 1,1 м, що є меншим ніж безпечний, тобто ОСОБА_6 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, а саме перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля «Оpel Vektra» ОСОБА_8 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення змінити, визнати обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також засуджений посилається на те, що аварійної ситуації він не створював і вважає, що в дорожньо-транспортній пригоді винен і виправданий ОСОБА_7 ; вказує на те, що в ухвалах апеляційного суду від 17.12.2014 року та 04.08.2015 року містяться істотні суперечності.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_6 в порушенні ним правил безпеки дорожнього руху як особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, обгрунтовані дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд у вироку дав відповідну оцінку, з якою в цілому погодився і сам ОСОБА_6 , про що зазначив у своїй касаційній скарзі.
Разом із тим, посилання засудженого у касаційній скарзі на те, що висновки апеляційного суду в ухвалах від 17.12.2014 року та 04.08.2015 року містять суперечності, є безпідставними, а крім того не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Що ж стосується доводів засудженого про те, що судом першої інстанції не враховані обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, то колегія суддів також вважає їх безпідставними. Як вбачається з вироку, суд дійшов правильного висновку про недоведеність стороною захисту щирого каяття з боку ОСОБА_6 у вчиненому, оскільки під час судового розгляду справи він хоча і визнавав свою вину, але вважав, що ОСОБА_7 також має нести солідарну відповідальність, що не узгоджується з висновками суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Сумнівною суд першої інстанції визнав також позицію захисту щодо активного сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину, оскільки з показань працівника ДАІ - свідка ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_6 ухилявся від підписів у протоколах слідчих дій та ухилився від проходження медичного огляду щодо перевірки стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Тому судом першої інстанції ОСОБА_6 призначене основне покарання, згідно ст. 65 КК України, в межах санкції закону, за яким його визнано винним, тяжкості вчиненого злочину, його особи та відсутності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також з урахуванням мети і цілей покарання, передбачених ст. 50 КК України.
Разом з тим суд обґрунтовано, відповідно до ст. 75 КК України, з урахуванням невеликої тяжкості вчиненого необережного злочину та позитивних даних про особу ОСОБА_6 , звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням, а за його заявою - від відбування призначеного покарання на підставі акту амністії. З урахуванням наведеного, підстав для зміни судових рішень за доводами касаційної скарги засудженого, колегія суддів не вбачає.
Оскільки кримінальний закон судом першої інстанції застосовано правильно, апеляційним судом істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, тому касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3