Справа № 357/7155/16-к
1-кп/357/659/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.08.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

при секретарі судового засідання ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Терново, Тячівського району Закарпатської області, не одруженого, з середньою професійно-технічною освітою, працюючого столяром ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:

24.03.2009 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі; 24.06.2009 року ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок змінено в частині покарання та призначено 8 років позбавлення волі. Звільнений 26.03.2015 року на підставі ст. 81 КК України за ухвалою Шосткинського міськрайонного суду умовно достроково на 1 рік 6 місяців 11 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
05 червня 2016 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку №31 «Б» по вул. Заярській в м. Біла Церква Київської області, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, намагався відкрито викрасти забрати належний потерпілому ОСОБА_5 телефон марки «Samsung Duos» модель GT-S7562, ІМЕІ: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , вартістю 1026 грн., в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., на рахунку якого коштів не було, та сім-карта мобільного оператора «Lifecell» вартістю 25 грн., на рахунку якого були кошти в сумі 5 грн., а також шляхом ривка заволодіти золотим ланцюжком «585» проби, вагою 21,55 г, вартістю 25 860 грн. із золотим хрестиком «585» проби, вагою 3,12 г, вартістю 3 744 грн. Однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки потерпілий ОСОБА_5 вчинив опір та в подальшому затримав ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 186 КК України, не визнав повністю. При цьому дав суду показання, що напередодні події до нього в гості приїздила подруга ОСОБА_7 , яка ввечері 05 червня 2016 року повинна була їхати до м. Києва. Разом з Олександрою ОСОБА_3 пішки пройшли до зупинки маршрутного таксі, розташованої на Площі Волі в м. Біла Церква. Точної години обвинувачений не пам`ятає, однак вказує що вже вечоріло але на вулиці було світло. Після того як подруга поїхала на маршрутному таксі в м. Київ, ОСОБА_3 пішов пішки додому в с. Шкарівка Білоцерківського району через «Таращанський» міст. Пішов пішки, оскільки вирішив прогулятися. По дорозі він придбав пляшку пива «Чернігівське міцне» об`ємом 0,5 л, яке ішов та вживав по дорозі. Дійшовши до мосту, ішов увесь час прямо, нікуди не повертав. Після вжиття пива ОСОБА_3 закортіло справити природні потреби, у зв`язку з чим він вирішив звернути до яру, де раніше він не бував, так як не місцевий. Пройшовши вглиб яру приблизно 10-15 метрів перед собою помітив незнайомого чоловіка (як потім виявилося потерпілого), який рухався у попутному напрямку. Оскільки обвинувачений дуже сильно хотів до туалету, він намагався обігнати потерпілого та пройти далі, однак ненароком випадково наступив на задню частину взуття. Потерпілий різко повернувся до ОСОБА_3 та нічого не пояснюючи вдарив кулаком в обличчя та повалив його на землю. При цьому кричав, що ОСОБА_3 хотів його пограбувати. Також потерпілий сів усім тілом на обвинуваченого та руками здавлював йому шию, тому ОСОБА_3 не міг нічого пояснити та покликати на допомогу. Через деякий час потерпілий зателефонував до когось з мобільного телефону і через кілька хвилин підійшла якась дівчина, а згодом працівники поліції, які затримали ОСОБА_3 . Після цього його посадили до автомобіля поліції та відвезли до лікарні для встановлення факту вживання алкоголю. Увесь цей час ОСОБА_3 поводив себе стримано, мовчав та ні до кого не звертався. Чому потерпілий напав на обвинуваченого, йому невідомо, однак припустив, що між ними виникло непорозуміння,оскільки потерпілий помилково оцінив ситуацію, та сприйняв його як особу, яка намагалася напасти на нього.

Чому потерпілий, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дають свідчення проти ОСОБА_3 йому не відомо.

Незважаючи на невизнання свої вини вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 і ч. 1 ст. 186 КК України доведена повністю наданими прокурором доказами у їх сукупності: показаннями потерпілого та свідків досліджених судом, документами - протоколами слідчих дій та процесуальними рішеннями з додатками у вигляді технічних носіїв; висновками судових експертиз.

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до яких 05 червня 2016 року приблизно о 19 годині 50 хвилин він повертався додому з міста Києва. Проходячи мостом через річку Рось, що веде до масиву «Таращанський», потерпілий побачив раніше незнайомого чоловіка яким як потім виявилося був обвинувачений, який стояв у кінці мосту з правого боку, спершись на перила.

Пройшовши біля обвинуваченого та відійшовши від мосту приблизно на 5-10 метрів, потерпілий обернувся та побачив, що обвинувачений іде за ним, що викликало у ОСОБА_5 підозру. Тоді потерпілий вирішив його пропустити, та зменшив темп ходьби. Обвинувачений у свою чергу також став іти повільніше. Потерпілий зупинився та пропустив обвинуваченого вперед, а сам звернув направо до яру для того, щоб навпростець пройти додому.

Пройшовши в яру деяку відстань, ОСОБА_5 відчув як його хтось легко смикнув за футболку. Повернувшись він побачив обвинуваченого, який запитав чи має потерпілий закурити. ОСОБА_5 відповів, що ні. Потім ОСОБА_3 запитав, чи відомо потерпілому що значить «Гоп-стоп». ОСОБА_5 відповів стверджувально, розуміючи, що його хочуть пограбувати. Наступним було питання чи має він при собі гроші, на що потерпілий сказав «ні», адже повертається з роботи. Також за плечима у ОСОБА_5 звисав рюкзак з продуктами харчування та одягом і обвинувачений запитав, що знаходиться у рюкзаку. Потерпілий розповів про вміст рюкзака. Потім ОСОБА_3 , помітивши на шиї потерпілого золотий ланцюжок, який на той час частково був прикритий коміром футболки, дістав вказівним пальцем вказаний ланцюжок, подивився на нього, та побачивши на ланцюжку хрестик сказав, що їх забирати не буде, адже це святе. Після цього ОСОБА_3 запитав чи має потерпілий при собі мобільний телефон. ОСОБА_5 повідомив, що має. Тоді обвинувачений наказав віддати його. Потерпілий сказав, що йому шкода втратити номери телефонів і попросив, щоб обвинувачений дав йому можливість переписати їх та після цього віддасть телефон. Однак ОСОБА_3 заперечив, посилаючись на те, що потерпілий викличе поліцію та потягнувся рукою до кишені для того щоб дістати телефон, однак ОСОБА_5 повернувся у правий бік. Після цього обвинувачений агресивно відреагував на це та наказав віддати йому золотий ланцюжок з хрестиком, одночасно простягнув свої руки до ланцюжка потерпілого та руками взявши його смикнув, але ланцюжок не розірвався. В цей час потерпілий підставив ліву ногу, лівою рукою обійняв обвинуваченого за грудну клітину та перекинув, і вони вдвох впали на землю та обвинувачений опинився знизу а потерпілий зверху. В ході боротьби ОСОБА_5 заблокував руки ОСОБА_3 . Останній запропонував вирішити все мирним шляхом, на що потерпілий відмовив. Після цього потерпілий дістав з кишені свій мобільний телефон та подзвонив своїй нареченій ОСОБА_8 , покликавши її на допомогу. ОСОБА_8 прибігла досить швидко, а згодом приїхали і працівники поліції, які затримали ОСОБА_3 .

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , відповідно до яких 05 червня 2016 року приблизно о 19год. 50 хв. вона перебувала за місцем свого проживання. В цей час до неї на мобільний телефон зателефонував її наречений ОСОБА_5 та попросив, щоб остання викликала поліцію, взяла свій мобільний телефон та спустилася в яр. На питання, що сталося, потерпілий їй повідомив, що пояснить потім. Також в телефонній трубці свідок чула крики.

Після цього ОСОБА_8 одразу взяла мобільний телефон та протягом декількох хвилин спустилася до яру. Там вона побачила як потерпілий тримає обвинуваченого, котрий лежав знизу, а на ньому сидів потерпілий та тримав його. Після цього ОСОБА_5 почав говорити свідку, щоб вона викликала працівників поліції.

ОСОБА_8 одразу зателефонувала до поліції та піднялася з яру на дорогу чекати працівників поліції. Через декілька хвилин приїхали поліцейські. Свідок показала їм місце, де знаходилися потерпілий з обвинуваченим, після чого вони затримали ОСОБА_3 .

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 старшого інспектора групи реагування патрульної поліції Білоцерківського відділу поліції відповідно до яких 05 червня 2016 року о 08 год. він разом із інспектором поліції ОСОБА_10 заступили на 12-ти годинне чергування. В цей же день, близько 19 год. 54 хв. вони отримали повідомлення від чергового, що відбувається пограбування за «Таращанським» мостом в м. Біла Церква.

На місце прибули через кілька хвилин, так як до цього перебували неподалік від місця події. Коли проїхали Таращанській міст, що в м. Біла Церква, то на узбіччі побачили дівчину, з якою до цього зв`язувалися за допомогою мобільного телефону. Зупинивши службовий автомобіль ОСОБА_9 з ОСОБА_10 підійшли до дівчини, яка повідомила, що її нареченого намагались пограбувати у яру. Поліцейські збігли вниз у яр і побачили на землі двох чоловіків, один з яких зафіксував ногами руки іншого та однією рукою утримував його за горло. Інший же чоловік лежав на землі і не пручався, наявних тілесних ушкоджень на ньому помітно не було. Після цього чоловік, який був зверху, повідомив, що особа, яку він утримував, намагався відкрито заволодіти належними йому речами, а саме золотими виробами та мобільним телефоном.

Підвівши «затриманого» ОСОБА_9 запитав у нього хто він такий, на що той назвався ОСОБА_3 , жителем с. Шкарівка Білоцерківського району. Свідок запитав у ОСОБА_3 , що він робить в яру, спочатку він сказав, що хотів справити природні потреби, а потім повідомив, що йшов до своїх товаришів, які мешкають по вказаній вулиці. Враховуючи, що ОСОБА_9 місцевий і знає майже всіх у цьому районі, він запитав у ОСОБА_3 прізвища товаришів, на що останній замовк та не міг нічого пояснити. Надягнувши на ОСОБА_3 наручники поліцейські викликали слідчо-оперативну групу (СОГ). Доки СОГ працювала на місці події, то потерпілий сходив додому та повернувся. Свідок з напарником, потерпілим та затриманим сіли до службового автомобіля та поїхали на освідування. Під час переїзду в службовому автомобілі ОСОБА_3 спочатку пропонував ОСОБА_5 забрати заяву і той до нього не матиме претензій. Однак почувши відмову почав погрожувати йому та його близьким фізичною розправою. Незважаючи на це потерпілий вів себе стримано та ніяк не реагував та висловлювання ОСОБА_3 . Також обвинувачений повідомляв, що потерпілий сам на нього напав, коли він справляв природні потреби. У потерпілого бачив почервоніння на шиї та царапини на ліктях мабуть від боротьби. У травмпункті Білоцерківської міської лікарні №2, було оглянуто потерпілого, при цьому від самого ОСОБА_3 скарг з приводу отримання ним тілесних ушкоджень не надходило. Під час медичного освідування в психо-неврологічному диспансері у потерпілого стану сп`яніння виявлено не було, а у ОСОБА_3 було виявлено стан алкогольного сп`яніння.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 - інспектора патрульної поліції Білоцерківського відділу поліції який в частині обставин виклику та затримання ОСОБА_3 дав показання аналогічні показанням ОСОБА_9 та які повністю узгоджуються з показаннями потерпілого. При цьому свідок зазначив, що стежка на якій було виявлено потерпілого та обвинуваченого які боролись була шириною приблизно 1,5 м. На думку свідка дві людини можуть розминутись на ній. В автомобілі обвинувачений ображав потерпілого, висловлюючись на його адресу нецензурними словами.

-рапортом чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 05.06.2016 року про те, що від лікаря надійшло повідомлення, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_5 з діагнозом: забій м`яких тканин лівої кисті, передпліччя забій м`яких тканин колінного суглобу

-рапортом оперативного чергового ВП №1 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 05.06.2016 року про те, що 05.06.2016 року о 19 год. 53 хв. по телефону надійшло повідомлення від ОСОБА_8 , що по вул. Ключовій виник конфлікт з невідомим

-Заявою ОСОБА_5 від 05.06.2016 року, відповідно до якої він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому йому особу, яка біля будинку №31 «Б» по вул. Заярській намагалася відкрито заволодіти мобільним телефоном, золотим ланцюжком та хрестиком.

-Рапортом інспектора патрульної поліції Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , з якого видно, що 05.06.2016 року о 19 год. 57 хв. поліцейськими було затримано ОСОБА_3 , на якого вказав потерпілий як на особу, яка намагалася зірвати з шиї потерпілого золотий ланцюжок та відібрати мобільний телефон.

-протоколом огляду місця події від 05 червня 2016 року з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого на земельній ділянці, яка знаходиться на відстані приблизно 25 метрів від будинку АДРЕСА_2 виявлено сліди боротьби: зім`яту траву та часткові зсуви ґрунту;
-протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №645 від 05 червня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_5 є тверезим;

-протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №646 від 05 червня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

-висновком експерта №173 від 07.06.2016 року судово-медичної експертизи відповідно до якої при судово-медичниій експертизі ОСОБА_5 судово-медичних даних, які б вказували про наявність у нього травм не виявлено. Діагноз «забиття лівої кисті лівого передпліччя, правого колінного суглобу не підтверджений об`єктивними даними.

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06 червня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 затримано за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.15 ч.1 ст.186 КК України;

-протоколом виконання положень Європейської конвенції про запобігання катуванню чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню від 06 червня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 вказує, що йому не заподіяно фізичного болю, душевних страждань та останній не потребує медичної допомоги;

-протоколом огляду предметів (речових доказів) від 06 червня 2016 року з фототаблицею та додатком CD-диском, на якому містяться фотозображення, відповідно до якого слідчим оглянуто наступні речі:
1) золотий ланцюжок «585» проби (довжиною приблизно 54 см, шириною приблизно 0,5 см, вагою 21,55 г), жовтого кольору, плетіння схоже на «венеція» (видовжені кільця у кількості 2 штук сплетені у 2 ряди );
2) золотий хрестик «585» проби довжиною близько 3,5 см, вагою близько 3,12 см, поверху якого міститься вилитий силует розп`яття «Ісуса Хреста» білого кольору, довжиною близько 2 см. Пошкоджень на момент огляду на золотих виробах не виявлено;
3) мобільний телефон марки «Самсунг Дуос», чорного кольору, слайдер, моделі GT-S7562, ІМЕІ НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , с.н. НОМЕР_4 . В мобільному телефоні міститься 2 сім-карти мобільних операторів «Лайф» та «Київстар». На момент огляду ніяких пошкоджень на мобільному телефоні не виявлено;
4) чоловічі джинси темно-синього кольору з внутрішньою підкладкою жовтого кольору. На зворотній стороні нашитий логотип «Bullpro». Застібається на металевий ґудзик та блискавку, довжиною близько 115 см, на колінах помітний перехід кольору у більш світлий. В області колін та під ними помітні брудні кола по всій ширині коричневого кольору. Позаду штанів забруднень пошкоджень на момент огляду помітно не було;
5) чоловічі кеди темно-синього кольору, розміру 43-44. Виготовлені з тканини, низ підошви виготовлений із гуми білого кольору. На кедах є шнурки білого кольору. На вказаних кедах поверху гуми спереду, поверху на тканині та з внутрішніх сторін помітні залишки бруду коричневого кольору. Позаду та обабіч кед бруду не помітно;
-вимогою на наявність судимостей у потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до якої останній до кримінальної відповідальності не притягувався,

-характеристикою з місця роботи потерпілого, згідно з якою останній характеризується виключно позитивно.

-протоколом слідчого експерименту від 07 червня 2016 року та переглянутим судом диском, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 детально відтворив обставини нападу на нього ОСОБА_3 та показав яким чином відбувалася боротьба та фактичне місце затримання обвинуваченого;

-висновком судової товарознавчої експертизи від 08 червня 2016 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Самсунг Дуос» моделі GT-S7562 станом на 05 червня 2016 року складала 1026 гривень;
-довідками від СПД ОСОБА_11 та магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відповідно до яких сім-картки мобільних операторів «Київстар» та «Lifecell» становлять 25 гривень кожна, а також вартість 1 грама золота 5 85 проби станом на 05 червня 2016 року становила 1200 гривень відповідно;

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів у інших учасників судового провадження не виникло зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він не скоював грабежу та взагалі не мав умислу на його вчинення, а сутичка з потерпілим сталася внаслідок неправильної оцінки ситуації з боку потерпілого, який сприйняв уявні дії обвинуваченого за намір вчинити грабіж.

Вказане твердження обвинуваченого спростовується вищенаведеними доказами.

Як видно з показань допитаного судом потерпілого ОСОБА_5 , останній дав чіткі, дуже детальні та послідовні показання, щодо дій обвинуваченого як до вчинення злочину так і в момент замаху на його вчинення. При цьому наведені потерпілим обставини свідчать, що потерпілий реально сприймав дії обвинуваченого саме як такі, що направлені на протиправне відкрите заволодіння майном потерпілого. Про вказане зокрема свідчить те, що обвинувачений спочатку пішов за потерпілим від мосту, після того як потерпілий пропустив обвинуваченого вперед і звернув до яру ОСОБА_3 повернувся і пішов за потерпілим, наздогнавши в яру смикнув потерпілого за футболку та, вступивши у розмову, задав запитання чи знає потерпілий, що таке «гоп-стоп», став вимагати віддати мобільний телефон, а коли потерпілий відмовив, смикнув обома руками за ланцюжок.

Вказані вислови та тривалі дії обвинуваченого щодо потерпілого поза будь-яким розумним сумнівом вказують на наявність у його діях умислу саме на відкрите викрадення майна та не дають підстав вважати, що обвинувачений перший раз побачив потерпілого в яру та маючи намір обігнати його випадково наступив на ногу, що обумовило уявне сприйняття потерпілим його дій як намір вчинити грабіж.

Як видно з показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зі змісту вищенаведених документів та відеозапису слідчого експерименту з потерпілим, останній з самого початку давав досить детальні, логічно-послідовні, та незмінні показання щодо обставин вчинення злочину. З огляду на викладене, а також враховуючи, що потерпілий з обвинуваченим до вчинення злочину знайомі не були, жодних стосунків між собою не мали у суду відсутні законні підстави сумніватися в правдивості показань потерпілого.

Водночас суд звертає увагу, на ту обставину, що обвинувачений в судовому засіданні дав суперечливі та нелогічні показання. Зокрема обвинувачений стверджував, що маючи намір справити природні потреби, хотів сховатись від людей і водночас побачивши потерпілого вирішив його обігнати і пройти вперед. Обвинувачений стверджував, що ніколи б не наважився вчинити грабіж щодо потерпілого, який має більш кремезну тілобудову і водночас зазначив, що так як стежка була вузька і він вирішив обігнати потерпілого то випадково наступив йому на ногу. При цьому обвинувачений не зміг пояснити суду чому, обганяючи потерпілого, він не звернувся з проханням дати йому дорогу.

Незначні розбіжності у показаннях свідків щодо обстановки в місці скоєння злочину суд розцінює як суб`єктивне сприйняття різними людьми одних і тих же обставин.

З огляду на усі вищевказані обставини суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 15 і ч. 1 ст. 186 КК України доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив незакінчений замах на умисний злочин середньої тяжкості проти власності захист якої гарантується Конституцією України. Судом також враховується що наслідків у вигляді матеріальної шкоди не настало лише через вчинення потерпілим опору та затримання обвинуваченого.

Суд також враховує, що дії потерпілого не були обумовлені уявною поведінкою обвинуваченого, а навпаки потерпілий діяв в умовах реальної правильно оціненої протиправної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення злочину проти життя та здоров`я по місцю проживання характеризується Шкарівською сільською радою формально без розкриття особи, по місцю роботи з 09.06.2016 року у ФОП « ОСОБА_6 » характеризується виключно позитивно, що підтверджено характеристикою без дати. Даних про схильність ОСОБА_3 до порушень громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності стороною обвинувачення суду не надано. Обвинувачений не одружений, проживає з батьками, дітей не має. Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя зі сталими соціальними зв`язками.

Суд також враховує, що злочин, за який засуджується обвинувачений, вчинений в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

При призначенні покарання суд також бере до уваги думку потерпілого, який погодився з думкою прокурора щодо міри покарання обвинуваченого, який вважає, що обвинувачений має понести покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально.

З огляду на поведінку засудженого в судовому засіданні, його ставлення до вчиненого суд не встановив обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

За таких обставин суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 186 КК України.

З огляду на усі вищевказані обставини у їх сукупності, відсутність пом`якшуючих та двох обтяжуючих покарання обставини розмір покарання має бути у вигляді 2 років позбавлення волі, в межах санкції ч. 1 ст.186 КК України, яке обвинувачений має відбувати реально.

У зв`язку з викладеним суд вважає за необхідне змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 і ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст. 15 і ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання призначене за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2009 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати до покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення з 05.06.2016 по 07.06.2016 року, що складає 3 дні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою взявши під варту із залу суду та утримувати в Київському СІЗО УДПТС України в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання обвинуваченого на виконання цього вироку - з 23.08.2016 року.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази по справі:

- золотий ланцюжок із золотим хрестиком;
- мобільний телефон марки «Самсунг Дуос», моделі GT-S7562, ІМЕІ НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , з двома сім-картами мобільних операторів «Лайф» та «Київстар»;
- чоловічі джинси темно-синього кольору з внутрішньою підкладкою жовтого кольору;
- чоловічі кеди темно-синього кольору, які знаходяться на зберіганні у потерпілого залишити потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано
Суддя ОСОБА_12