АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/2098/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/274/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.345 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора - ОСОБА_5

виправданого - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 03 серпня 2016 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської обл.у кримінальному провадженні на вирок Монастириського районного суду Тернопільської обл. від 20 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , року народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терпилівка Підволочиського району Тернопільської обл., жителя АДРЕСА_1

виправдано за ч.2 ст. 345 КК України за недоведеністю вини.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вирок Монастириського районного суду Тернопільської обл. від 20 квітня 2016 р. про виправдання ОСОБА_6 за ч.2 ст.345 КК України за недоведеністю останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення скасувати і призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції, оскільки вирок суду є незаконним і необгрунтованим, таким, що ухвалений всупереч вимогам КПК України, та висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, судом зазначено, що обвинувачений всупереч вимогам ст.290 КПК України не був належним чином ознайомленим із матеріалами досудового розслідування, а відкриття матеріалів кримінального провадження з порушенням вимог ч.9 ст.290 КПК України прирівнюється до невідкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, тому зібрані з порушенням зазначених вимог кримінального процесуального закону докази є нелигитимними і не можуть слугувати доказами винуватості ОСОБА_6 .

Так, згідно вироку суду 14 липня 2014 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на зупинці громадського транспорту по вул. Галицькій у м. Бучачі Тернопільської області, в центрі міста, підійшов до інспектора ІТТ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 , який перебував у міліцейському форменому одязі, та розпочав з ним словесну суперечку.

У ході суперечки ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_10 три удари кулаком правої руки в обличчя. Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді садна на обличчі, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просить виправдувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.345 КК України скасувати, а кримінальне провадження направити в суд першої інстанції для розгляду по суті, оскільки вважає, що рішення суду постановлене всупереч вимогам КПК України, обвинуваченого та його захисника, які заперечують проти апеляції прокурора і просять вирок місцевого суду залишити без змін, а скаргу прокурора -- без задоволення, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, в якому він просить залишити вирок суду в силі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

За змістом ст.373 КК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1)вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2)кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3)в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно і повністю досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду, в тому числі про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є:

1)неповнота судового розгляду;

2)невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3)істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В порушення зазначених вимог місцевий суд не дотримався кримінального процесуального закону, постановивши незаконний та необгрунтований вирок.

Так, в рішенні суду зазначено, що ...дослідивши та оцінивши дані протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 22.10.14 р., запит про надання доступу до речових доказів або їх частин, а також документів (відповідно до вимог ч.6 ст.290 КПК України) від 22.10.14 року прокурора прокуратури Бучацького району Тернопільської обл., повідомлення старшого слідчого СВ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській обл. від 13.10.14 р., адресоване підозрюваному ОСОБА_6 , про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів, до яких суд ставиться критично, суд приходить до переконання про порушення органом досудового розслідування вимог ст.290 КПК України, і, як наслідок, про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у суді та вичерпанням можливості їх отримати, внаслідок чого останній був виправданий за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Тобто, як вбачається з наведеного, основною причиною постановлення виправдувального вироку місцевим судом є, на його думку, порушення органом досудового слідства ст. 290 КПК України про відкриття матеріалів іншій стороні, які не були відкриті.

Колегія суддів відмічає, що висновки, викладені у вироку суду щодо недопустимості всіх перелічених у вироку суду доказів на підставі зазначеного твердження не відповідають фактичним обставинам провадження.

Ст. 290 КПК визначає загальний порядок відкриття матеріалів іншій стороні з повідомленням про завершення досудового розслідування та наданням учасникам кримінального провадження доступу до його матеріалів.

Норми ст.290 КПК України покликані забезпечити право підозрюваного, його захисника й законного представника знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, у чому полягає суть підозри і якими є його підстави (підп. "a" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини 1950 року). Це право найважливіша умова реалізації вказаними особами своїх процесуальних інтересів у кримінальному судочинстві.

Сторони вправі відмовитися від ознайомлення з матеріалами сторін. Це їх право. Відмова сторін від ознайомлення з матеріалами, що заявлена за їх особистою ініціативою в умовах, коли право на ознайомлення з матеріалами сторін було роз`яснено та реально забезпечено прокурором або слідчим, не перешкоджає подальшим процесуальним діям (ст.ст.291,293 КПК України). У такому правовому контексті підозрюваний та інші учасники провадження можуть бути не ознайомлені з матеріалами сторін лише в тому випадку, якщо вони ухиляються від цього, прямо заявляючи про відмову знайомитися з матеріалами справи, не прибуваючи на виклик прокурора або слідчого без поважних причин чи не укладаючись без поважних причин у встановлений рішенням суду термін ознайомлення з матеріалами (ч.10 ст.290 КПК України), що і мало місце у даному кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції, вказавши, що органом досудового слідства не відкриті матеріали іншій стороні (в даному випадку підозрюваному ОСОБА_6 ), не навів при цьому переконливих аргументів для такого висновку.

Так, у вироку суду зазначено, що оголошення сторонам про завершення досудового розслідування і відкриття матеріалів іншій стороні оформляється відповідним процесуальним документом.

Суд, не зазначаючи, який саме документ він має на увазі, при цьому наголошує, що реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження містить дані про відкриття матеріалів досудового розслідування, повідомлення підозрюваного та його захисника про закінчення досудового слідства та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, і одночасно робить висновок про порушення слідством вимог ст. 290 КПК України, не враховуючи, що відповідно до чинного КПК прокурор або слідчий за його дорученням, дотримуючись вимог ст. ст. 111, 112 КПК, складає повідомлення про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Саме такі повідомлення, якщо звернутися до ч. 1 ст. 111 КПК, - і є тією процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Тобто висновки місцевого суду щодо невідкриття матеріалів інший стороні органом досудового слідства є суперечливими, неаргументованими, непослідовними і такими, що призвели до винесення незаконного та необгрунтованого рішення, яке підлягає до скасування, оскільки не відповідає вимогам закону.

Зазначений висновок місцевого суду, на думку колегії суддів, призвів до того, що судом, як наслідок, були порушені і вимоги ст. 94 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, оскільки не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням кримінального провадження для нового розгляду в суді першої інстанції, як ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, в тому числі фонограма судового засідання, як обвинувачений, так і його три захисника, яких він змінював протягом досудового і судового слідства мали всі можливості для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на досудовому слідстві і в суді, чим і скористались повною мірою відповідно до вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, згідно якої

3. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше такі права:

а)бути негайно i детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер i причину обвинувачення проти нього;

b)мати достатньо часу і можливостей для підготовки свого захисту;

c)захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або - якщо він не має достатніх коштів для оплати правової допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя;

d)допитувати свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику i допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення;

e)якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, - отримувати безоплатну допомогу перекладача, а також вимог ч.2 ст.317 КПК України, оскільки головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінальної справи.

Отже, висновок суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 345 КК України, є неналежним чином умотивованим та передчасним, внаслідок чого підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду слід урахувати наведене в даній ухвалі, перевірити доводи, надані прокурором, та, в залежності від встановленого, постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської обл. на вирок Монастириського районного суду Тернопільської обл. від 20 квітня 2016 року - задовольнити.

Вирок Монастириського районного суду Тернопільської обл. від 20 квітня 2016 року щодо виправдання ОСОБА_6 за ч.2 ст.345 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення- скасувати з призначенням нового розгляду щодо нього у суді першої інстанції Монастириського районного суду Тернопільської обл. в іншому складі суду.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2