АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-о/793/21/16 Справа № 1-10/2002 Категорія: ст.ст. 459-467 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4
з участю прокурораОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження за заявою засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року, ухваленого апеляційним судом як судом першої інстанції, відповідно до положень КПК України 1960 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року ОСОБА_6 був засуджений за ст. 69 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за п.п. а, г, і ст. 93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за ч. 3 ст. 142 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за ч. 1 ст. 263 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 42 КК України 1960 року за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16.09.2004 року вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року залишено без змін.

26 серпня 2016 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Апеляційного суду Черкаської області із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 року та ухвалити новий, яким за злочин, передбачений п.п. а, г, і ст. 93 КК України 1960 року призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року.

У своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного вироку ОСОБА_6 вказує, що покарання у виді довічного позбавлення волі, яке встановлювалось КК України в редакції 2000 року, порушує права людини і не відповідає Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 р. та Конституції України, тому не підлягає застосуванню судом.

Крім того, зазначає заявник, у справі за особливо тяжкі злочини суд міг призначити йому лише покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року.

Вказує, що 09 липня 2013 року Європейським судом з прав людини було постановлено Рішення в справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства» заяви № 66069/09, 130/10 та 3896/10. Відповідності до п.п. 119-122 цього рішення «довічний вирок» (тобто, нескорочуване довічне позбавлення волі) не відповідає статті 3 Конвенції, оскільки суперечить законній меті ув`язнення, покарання і виправлення, а також принижує людську гідність. Нескорочуваним слід вважати довічне позбавлення волі, якщо на законодавчому рівні не визначено правової процедури перегляду даного покарання і вироку.

Також, 20 травня 2014 року Європейським судом з прав людини було постановлено рішення в справ Ласло Маг`яр проти Угорщини заява № 73593/93. Відповідно до п.п. 46-53 з урахуванням п.п. 44-45 даного Рішення суд заявив «принцип верховенства права підтверджує, що гуманне виконання довічного позбавлення волі може бути забезпечено тільки, якщо засуджений має конкретну і принципово досяжну можливість повернути собі свободу в майбутньому» і дійшов до висновку, що надання можливості помилування саме по собі являється недостатнім. А також, якщо внутрішнє законодавство не передбачає жодного механізму чи можливості для перегляду довічного ув`язнення, невідповідність ст. 3 Конвенції виникає вже на момент винесення вироку про довічне ув`язнення, а не на більш пізньому етапі позбавлення волі.

Ці висновки Європейського суду з прав людини стосовно кримінального покарання у виді довічного ув`язнення у випадку його нескорочення становлять доказувальний факт, що в Україні цей вид покарання за своєю юридичною природою і застосуванням до осіб встановлюють невідповідність вимогам ст. 3 Конвенції і не потребують додаткового розслідування.

Вказує, що стаття 3 Конвенції вже діяла на час розгляду судом справи відносно його і за цей час вона не змінювалась. За відсутності зазначених рішень Європейського суду з прав людини на той час суд самостійно міг постановити рішення про невідповідність нескорочуваного довічного ув`язнення статті 3 Конвенції, оскільки ця норма не допускає іншого рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України наведені обставини заявник вважає нововиявленими, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, в межах якого порушуються права та принижується гідність людини.

В судовому засіданні ОСОБА_6 подану заяву підтримав з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор указав на необхідність направлення заяви для розгляду до відповідного суду першої інстанції.

Захисник та засуджений погодилися з позицією прокурора.

Заслухавши доповідача, учасників судового засідання, вивчивши матеріли кримінальної провадження та оцінивши доводи заяви, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. При цьому зазначена норма закону містить вичерпний перелік таких обставин, зокрема:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Згідно із висновками Верховного Суду України, які відповідно до ст. 458 КПК України є обов`язковими для всіх судів України, викладеними в ухвалі від 21 квітня 2015 року, постановленої за результатами розгляду заяви у справі щодо ОСОБА_8 , апеляційний суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, у зв`язку зі зміною чинного законодавства України не є судом першої інстанції, а тому позбавлений можливості здійснити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами в порядку глави 34 КПК України.

З вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року вбачається, що місцем вчинення найтяжчого злочину, за який засуджено ОСОБА_6 , передбаченого п.п. а, г, і ст. 93 КК України 1960 року умисне вбивство за обтяжуючих обставин, було м. Умань Черкаської області.

За таких обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 463 КПК України розгляд заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року повинен відбуватись в суді першої інстанції, тобто в Уманському міськрайонному суді Черкаської області, за місцем вчиненого злочину з урахуванням вимог ч. 7 ст. 31 КПК України.

Керуючись ст. 458, 462, 463, 464 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року направити до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду в порядку глави 34 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :