Справа № 503/425/15-к
Провадження № 1-кп/493/28/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.10.2016 року м. Балта, Одеська область
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Балта кримінальне провадження № 1-кп/493/28/16 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галкіне Щербактинського району Павлодарської області Республіки Казахстан, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні непрацездатних батьків, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України,
20.12.2014 року о 16:00 год. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у власному помешканні, яке розташоване в АДРЕСА_1 , під час побутової сварки розпочатої потерпілим ОСОБА_7 , перебуваючого в стані сильного алкогольного сп`яніння, який без дозволу обвинуваченого ОСОБА_6 зайшов до його помешкання та з порога почав кричати і висловлюватися на адресу обвинуваченого ОСОБА_6 нецензурними словами. Обвинувачений ОСОБА_6 , відреагувавши на його образи, почав вимагати у потерпілого ОСОБА_7 , щоб той залишив його будинок. Але потерпілий замість того, щоб залишити будинок обвинуваченого, підійшов до нього та відразу схопив обвинуваченого рукою за комір дублянки і почав сильно здавлювати його шию. Обвинувачений намагався вирватись від потерпілого і також схопив його рукою за шию, але потерпілий мав значну перевагу над ним у віці, зрості і фізичній силі та у відповідь вдарив обвинуваченого кулаком по голові, продовжуючи при цьому його утримувати. Від даного удару у обвинуваченого почало паморочитись в голові і він почав частково втрачати свідомість та присідати на підлогу. Сприймаючи дії потерпілого як напад, обвинувачений побоюючись за своє життя та здоров`я у вказаному положенні напівсидячи почав руками шукати будь-який предмет для відбиття нападу потерпілого та намацав на підлозі біля плити металеву арматуру діаметром 12 мм та довжиною 50 см та взявши її в руку почав наносити удари потерпілому ОСОБА_7 по руках намагаючись звільнитися від нього, але потерпілий його не відпускав та продовжував здавлювати шию, тоді він почав наносити удари даною арматурою по верхній частині тіла потерпілого, його удари припали в область шиї зліва, спричинивши потерпілому наступні тілесні ушкодження: у вигляді крововиливу та синців верхніх кінцівок, крововиливів та синців шиї, крововиливу в м`які тканини шиї з надривом інтими судин шиї зліва, розриву судинної стінки магістральних судин шиї, що у сукупності як єдиний нерозривний морфологічний комплекс призвело до розвитку небезпечного для життя потерпілого стану набряку мозку з місцевими субарахноїдальними крововиливами, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень близько о 17:00 год. настала фізіологічна смерть ОСОБА_7 . Після вказаної бійки та зрозумівши, що потерпілий ОСОБА_7 помер, обвинувачений ОСОБА_6 вийшов на подвір`я викинувши металеву арматуру, яку тримав у руці в сторону та пішов до Кодимського РВ повідомити про скоєний злочин.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що кримінальне правопорушення вчинив при обставинах викладених вище. У вчиненому розкаюється. Наміру умисного вбивства потерпілого не мав, він лише оборонявся, так як вважав, що потерпілий хоче заподіяти йому зло. Потерпілого ОСОБА_7 знав з весни 2014 року і перебував з ним у добрих стосунках.
20.12.2014 року точного часу не пам`ятає, він повернувся додому із гостей та не встиг роздягнутися як одразу до будинку зайшов потерпілий ОСОБА_7 , який знаходився у сильному алкогольному сп`янінні та почав з ним сварку через собаку. Між ними виникла сутичка, яка тривала короткий час. Під час якої потерпілий підійшов до нього та відразу схопив його рукою за комір дублянки і почав сильно здавлювати йому шию, він намагався вирватись від потерпілого і також схопив його рукою за шию, але потерпілий мав значну перевагу над ним у віці, зрості і фізичній силі та у відповідь вдарив обвинуваченого кулаком по голові, продовжуючи при цьому його утримувати. Від даного удару у обвинуваченого почало паморочитись в голові і він почав присідати на підлогу, знаходячись у вказаному положенні напівсидячи почав руками шукати будь-який предмет для відбиття нападу потерпілого та намацав на підлозі біля плити металеву арматуру, взявши її в руку почав наносити удари потерпілому ОСОБА_7 по руках намагаючись звільнитися від нього, але потерпілий його не відпускав та продовжував здавлювати шию, тоді він почав наносити удари даною арматурою по верхній частині тіла потерпілого, яку кількість ударів наніс, він не пам`ятає. Побачивши, що потерпілий впав та лежить без ознак життя вибіг на вулицю, викинув металеву арматуру та направився до поліції і повідомив, що вбив ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, про день та час проведення судових засідань повідомлена належним чином, та надала суду заяви, в яких просила суд провести судові засідання без її участі.
За спільною згодою учасників справи судом ухвалено можливість провести судові засідання без участі потерпілої ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 спокійний, урівноважений, вона не чула, щоб він колись з кимось влаштовував бійки. Вона проживає по сусідству з обвинуваченим десь біля 7 років. В стані алкогольного сп`яніння обвинувачений не агресивний, він завжди допомагав, дуже працьовитий, вона не була знайома з потерпілим ОСОБА_7 і про нього нічого розповісти не може. Про обставини злочину їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 20.12.2014 року до неї приходив обвинувачений ОСОБА_6 , але коли він прийшов перший раз, то в неї був колишній чоловік і вона обвинуваченому сказала, щоб він прийшов пізніше. В цей день ОСОБА_6 приходив до неї тричі, а саме перший раз об 11:00 год., другий після обіду, точно не пам`ятає, але десь о 14:00 14:30 год., третій раз десь о 20:00 год. Коли повторно прийшов ОСОБА_6 , то вона дивилася по телевізору серіал, він запитав, чи є в неї щось випити. Вона його запросила до будинку, вони посиділи, поспілкувалися і він пішов додому. Перебував він у неї не довго, десь біля 10 хв. Він трішки у неї випив та пішов додому спокійний, хтів співати. Вона не чула, щоб він з кимось сварився колись, ніякої агресії у нього вона не помічала, навіть тоді, коли він був у стані алкогольного сп`яніння. Вона його може охарактеризувати тільки з позитивної сторони. Про обставини злочину їй нічого не відомо.
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_11 підтвердила висновки проведеної по справі комісійної судово-медичної експертизи та пояснила, що в інтервалі тривалість життя потерпілого ОСОБА_7 може обчислюватись від декількох секунд до 30 хвилин.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом.
З протоколу огляду місця події від 20.12.2014 року з фототаблицями, вбачається, що в кімнаті будинку обвинуваченого ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено труп ОСОБА_7 , який перебував на підлозі на спині з пошкодженнями на верхніх кінцівках та на обличчі і шиї зліва. На подвір`ї також було виявлено та вилучено металеву арматуру довжиною 50 см.
З протоколу слідчого експерименту від 24.12.2014 року та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом до нього вбачається, що обвинувачений в присутності захисника детально розповів та показав на місці події те, що після того, як до його будинку зайшов потерпілий ОСОБА_7 , між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачений почав виганяти потерпілого з будинку, який належить йому. У відповідь на це потерпілий ОСОБА_7 схопив його руками за комір дублянки та почав здавлювати шию. Обвинувачений ОСОБА_6 намагався вирватись з рук потерпілого, але той у відповідь вдарив його рукою по голові, від чого він почав присідати на підлогу. Перебуваючи у такому положенні рукою відшукав на підлозі металевий прут, яким почав наносити удари потерпілому. Скільки наніс ударів і куди саме точно не пам`ятає.
З висновку судово-медичної експертизи № 96 від 20.12.2014 року вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_6 на час експертизи яких-небудь тілесних ушкоджень немає.
З висновку судово-медичної експертизи № 62 від 22.12.2014 року вбачається, що потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та синців верхніх кінцівок, крововиливів та синців шиї, крововиливу в м`які тканини шиї з надривом інтими судин шиї зліва, розриву судинної стінки магістральних судин шиї, що у сукупності як єдиний нерозривний морфологічний комплекс призвело до розвитку небезпечного для життя потерпілого стану набряку мозку з місцевими субарахноїдальними крововиливами, внаслідок яких настала смерть потерпілого, яка перебуває у прямому причинному зв`язку зі спричиненими йому тілесними ушкодженнями. Ушкодження у вигляді синців та саден верхніх кінцівок, були безпечними для життя в момент заподіяння і при звичайному перебігу у живих осіб має незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм мають ознаки легких тілесних ушкоджень.За характером і кількістю наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , є безліч обмежених по розмірах локальних пошкоджень, йому було нанесено не менше 7 ударів в область верхніх кінцівок і шиї. Отримати вищевказані тілесні ушкодження в результаті падіння з висоти власного зросту малоймовірно.Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 і знаходитися в прямому причинному зв`язку з вищевказаною закритою травмою шиї у вигляді крововилива в м`які тканини шиї, надриви інтими магістральних судин, садна та синців бокової поверхні шиї. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 став набряк великих півкуль, мозочка, з субарахноїдальними крововиливами в м`яких мозкових оболонках, великих півкуль і мозочка, що підтверджується даними гістологічного дослідження № 5 від 31.12.2014 року. Дані ушкодження отримані в результаті дії тупого твердого предмета (предметів), судити відносно індивідуальних властивостей якого (яких) по опису ушкоджень не має можливості.
Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 7440/114 від 05.01.2015 року вбачається, що при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_7 в крові виявлений етиловий спирт в концентрації 4 ‰.
З висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 32 від 27.01.2015 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством, іншим хворобливим розладом психіки не страждає. Обвинувачений ОСОБА_6 в момент скоєння кримінального правопорушення будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством, іншим хворобливим розладом психіки не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В теперішній час обвинувачений будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством, іншим хворобливим розладом психіки не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру обвинувачений не потребує.
З протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 182 від 20.12.2014 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
З висновку комісійної судово-медичної експертизи № 59 від 14.03.2016 року вбачається, що згідно даних ілюстрації № 13 протоколу огляду за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , даних висновку експерта № 62 від 22.12.2014 року, даних протоколу проведення слідчого експерименту від 24.12.2014 року, а також відеозапису слідчого експерименту, ушкодження шиї не могли бути спричиненні «арматурою» на яку вказує обвинувачений ОСОБА_6 . Так як при спричиненні ушкоджень «арматурою» повинні були бути пошкодженні кістки нижньої щелепи, хрящів гортані, та кілець трахеї. Пошкодження описані та вказані на ілюстрації № 13 у вигляді синців та саден могли бути спричинені від дії пальців та кінцьових відділів нігтьових фаланг, на що вказують продовгувата форма крововиливів з наявністю полулунних саден. Також смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з механічною асфіксією від здавлення органів шиї, на що вказують наступні морфологічні дані: наявність синців та саден на шиї, крововиливів у м`які тканини шиї, надриви інтими магістральних судин, наявність крововиливів у сполученотканну оболонку повік, діапедезних крововиливів у тканину легень. Таким чином, механізм спричинення тілесних ушкоджень, на який вказує обвинувачений ОСОБА_6 , знаходиться у протиріччі з морфологічними даними.
Згідно висновку експерта № 626 від 05.01.2015 року вбачається, що в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок правої руки обвинуваченого ОСОБА_6 виявлені епітеліальні клітини. При визначенні групової приналежності клітин виявлено антиген А ізосерологічної системи АВО, властивий групі крові А з ізогемагглютініном анти-В, що не виключає походження виявлених клітин від особи (осіб) з вищезгаданою групою крові, в тому числі як від самого обвинуваченого ОСОБА_6 так і від потерпілого ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Стороною обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 20.12.2014 року, приблизно о 16:00 год. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в своєму будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , в цей час зайшов потерпілий ОСОБА_7 , де між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із-за раптово виниклих неприязних стосунків, відбувся конфлікт, який переріс в бійку, в ході якої обвинувачений ОСОБА_6 стиснув рукою шию потерпілого ОСОБА_7 , оскільки той без згоди обвинуваченого у темну пору доби зайшов до його будинку, завдав декілька ударів металевою арматурою у верхню частину тіла потерпілого, дані удари прийшлися в область шиї ОСОБА_7 . Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці події.
При вирішенні питання щодо направленості умислу обвинуваченого та суб`єктивної сторони складу злочину суд виходить з того, що обвинувачений з самого початку досудового розслідування так і під час судового розгляду пояснював, що він сприйняв потерпілого за особу, яка вчинить відносно нього злочин, покази обвинуваченого були послідовними та незмінними, які підтверджуються наступними взаємоузгодженими доказами, дослідженими під час судового засідання, зокрема, що під час події в будинку, за місцем його проживання, все відбувалось дуже швидко, мала місце боротьба з потерпілим і він сприймав її як небезпеку для свого життя, протоколом проведення слідчого експерименту від 24.12.2014 року та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом.
В ході як досудового, так і судового слідства обвинувачений послідовно заперечував свою причетність до скоєння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, так і умисного вбивства потерпілого ОСОБА_7 , не заперечуючи факту нанесення тілесних ушкоджень останньому, внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_7 , при цьому не бажаючи настання такого злочинного наслідку, але обвинувачений, на думку суду, повинен був і міг їх передбачати, діючи з більшою обачністю.
Також суд приймає до уваги акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 7440/114 від 05.01.2015 року про те, що при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_7 в крові виявлений етиловий спирт в концентрації 4 ‰. Дана концентрація алкоголю в крові у живих осіб на момент смерті відповідає сильному алкогольному сп`янінню, що на думку суду не могло не відобразитись на об`єктивності ОСОБА_7 сприйняття та оцінки перебігу подій.
Вказані висновки судово-медичної експертизи № 62 від 22.12.2014 року та комісійної судово-медичної експертизи № 59 від 14.03.2016 року і пояснення експерта в судовому засіданні про тривалість життя потерпілого, також підтверджують свідчення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обставин та механізму спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які зосереджені в районі шиї зліва, підтверджують свідчення обвинуваченого про те, що він стискав рукою шию потерпілого ОСОБА_7 , але потерпілий після цього не відпустив його та у відповідь вдарив обвинуваченого кулаком по голові, продовжуючи при цьому його утримувати за комір дубляки і ще сильніше стискаючи шию обвинуваченого ОСОБА_6 . Тоді він намацав на підлозі біля плити металеву арматуру, взявши її в руку почав наносити удари потерпілому ОСОБА_7 по руках намагаючись звільнитися від нього, але потерпілий його не відпускав та продовжував здавлювати шию, тоді він почав наносити удари даною арматурою по верхній частині тіла потерпілого.
Жоден із свідків допитаних в судовому засіданні не бачив механізму завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .
Таким чином в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження версія сторони обвинувачення, щодо суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого як ч. 2 ст. 121 КК України, так і ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки вона спростовується показаннями, як самого обвинуваченого так і матеріалами справи.
Доказів, які б свідчили про протилежне стороною обвинувачення суду надано не було, а можливість їх отримання фактично вичерпана, оскільки очевидців події не встановлено.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого як ч. 2 ст. 121 КК України, так і ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого та умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, базується лише на припущенні, а натомість всі інші докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження не свідчать про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені ним злочину, який йому інкримінується органами досудового розслідування.
Стороною обвинувачення будь-яких інших доказів, того що ОСОБА_6 умисно наніс тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого чи умисно протиправно заподіяв смерть потерпілому ОСОБА_7 суду надано не було.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи вищевикладе в сукупності, поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , який після події направився до міліції, з урахуванням місця скоєння злочину, а саме місце події кімната в будинку, який належить обвинуваченому ОСОБА_6 , вечірній час доби, коли потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи в сильному алкогольному сп`янінні, зайшов у кімнату через не зачиненні вхідні двері без дозволу обвинуваченого, був в агресивному стані та кричав, потім взяв обвинуваченого обома руками за комір дублянки та почав сильно здавлювати йому шию, суд остаточно приходить до висновку, про те, що в ході судового слідства не здобуто доказів прямого умислу обвинуваченого ОСОБА_6 на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 та завдання тілесних ушкоджень взагалі. Оскільки форма вини у злочині, передбаченому як ч. 2 ст. 121 КК України, так і ч. 1 ст. 115 КК України може бути лише умисною.
Обвинуваченого ОСОБА_6 допитані в судовому засіданні свідки охарактеризували з позитивної сторони, що також не суперечить характеристиці від 22.12.2014 року, а що стосується потерпілого ОСОБА_7 , то він за життя зловживав спиртними напоями і в нетверезому стані міг виявити агресію, що підтверджується інформацією про притягнення його до адміністративної відповідальності на протязі 2014 року, яка міститься в БД «Адмінпрактика 2» ІІПС «Армор».
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, всебічного і об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд погоджується з перекваліфікацією прокурором дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки у обвинуваченого не було умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень чи смерті. Однак обвинувачений хоча і не бажав, проте міг та за обставин, що склалися зобов`язаний був передбачити те, що потерпілий ОСОБА_7 міг отримати тілесні ушкодження будь-якого ступеня тяжкості, а тому кваліфікує його дії за наслідками, що настали.
Пленум Верховного Суду України у Постанові № 2 від 07.02.03 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» роз`яснив судам, що з метою забезпечення правильного та однакового застосування законодавства при розгляді даної категорії справ суди повинні для вірної кваліфікації даних дій ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, питання про умисел необхідно вирішувати з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого, а так само потерпілого, що передували події. Крім того, визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. У випадках, коли особа, яка позбавила життя потерпілого, не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча і повинна була їх усвідомлювати (злочинна недбалість), її дії слід розцінювати як вбивство через необережність, і кваліфікувати за ст. 119 КК України.
За таких обставин, перекваліфікація дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України за ознаками вбивства особи, вчиненого через необережність внаслідок злочинної недбалості, є правильною, оскільки обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю. Суд враховує, що умислом ОСОБА_6 не охоплювалося заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а щодо смерті потерпілого в його діях вбачається необережна форма вини.
Таким чином суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.
При обранні виду та міри кримінального покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь суспільної небезпечності і тяжкість скоєного кримінального правопорушення, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини справи, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину та його наслідків, його поведінку після вчинення злочину, дані, які характеризують особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, характеризується по місцю проживання задовільно, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, наявність на його утриманні непрацездатних і хворих батьків,які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відноситьз`явлення до поліції із зізнанням у вчиненому злочині, щире каяття та повне визнанання вини в інкримінованому йому кримінальному павопорушенні, сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, суд враховує думку прокурора та потерпілої відносно виду покарання, враховує прохання захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого, та вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у виді позбавлення волі,так як таке покарання буде відповідати загальним принципам призначення покарання та вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи, відповідно до довідки на загальну суму 196,56 грн. та відповідно до вимог ст. ст. 122 ч. 2, 124 ч. 2 КПК України, - підлягають стягненню на користь держави.
Цивільного позову потерпіла ОСОБА_8 не заявляла. Суд потерпілій роз`яснює її право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди у порядку цивільного судочинства.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років 7 місяців 24 дня позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 20.12.2014 року.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 20.12.2014 року по 17.10.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення воліі вважати його таким, що відбув призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі повністю.
Змінити ОСОБА_6 до набрання чинності вироком запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання та звільнити з-під варти негайно в залі суду.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 196,56 грн.
Речові докази металевий прут діаметром 12 мм довжиною 50 см, дерев`яну палицю та експертний пакет з трьома відрізками липкої стрічки, які перебувають у камері зберігання речових доказів Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області - знищити після набрання вироком чинності.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Балтський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу вручення йому копії вироку.

СУДДЯ: