Провадження 11-кп/792/552/16
Справа № 670/987/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125, ч.1 ст.299 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000078 від 11.03.2015 року, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2016 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 1 ст. 299 КК України, і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч. 1 ст. 299 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань призначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 2000 (дві тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди та 7900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень на відшкодування майнової шкоди.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, 11.03.2015 року біля 16 години, ОСОБА_9 зайшовши на присадибну ділянку ОСОБА_12 , що розташована по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар долонею правої руки в ліву щічну ділянку обличчя ОСОБА_11 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді одного синця в лівій щічній ділянці розміром 2x1,5 см та один синець на спинці носа зліва із поширенням на ділянку біля внутрішнього куточка лівого ока розміром 2x1 см, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_9 12.06.2015 року близько 13 години, перебуваючи на вулиці Комсомольській в с. Слобідка - Охрімовецька Віньковецького району Хмельницької області, в порушення загальноприйнятих норм поведінки, принципів моральності та благопристойності у сфері поводження з тваринами, вимог ст. 4, ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», із неприязних мотивів, з метою знущання над твариною, що відноситься до хребетних, маючи умисел на заподіяння корові, власником якої є ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень, із застосуванням жорстоких методів, які виразилися у завданні болю та страждань тварині, за допомогою сільськогосподарського інвентаря типу металева сапа завдав корові один удар в область ліктьового суглобу правої задньої ноги, чим спричинив різано-рубану рану поперек Ахіллового сухожилля довжиною 8-10 см, шириною 6-8 см, глибиною до 5 см, у результаті чого настало каліцтво тварини. У зв`язку з недоцільністю лікування та неможливістю подальшого утримання корови, її було відправлено на забій, чим потерпілому ОСОБА_7 завдано майнової шкоди.

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і неправильним вирішенням цивільного позову та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 299 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 4 місяця. Вказує, що суд призначив покарання обвинуваченому не врахувавши його майновий стан, невизнання ним вини у вчиненому злочині, відмови відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду. Крім того, вирішуючи питання про задоволення цивільного позову, судом не враховано, моральне страждання потерпілого після вчинення злочину, порушення сталого ритму життя, витрати пов`язані з отриманням правової допомоги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і закрити кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, а за ч.1 ст. 299 КК України на підставі ч.1 п.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, а в задоволенні позовної заяви ОСОБА_7 відмовити. Вказує, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 не спричиняв. 11 березня 2015 року під час конфлікту з нею він штовхнув потерпілу, після чого її чоловік побив його молотком і він втратив свідомість. Зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги покази потерпілої ОСОБА_11 , що тілесних ушкоджень він їй не спричиняв. Крім того, судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про допит експерта ОСОБА_13 , для роз`яснення висновку про те що виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли утворитися за 1-2 доби до конфлікту. Також, апелянт зазначає, що корова потерпілого ОСОБА_7 пошкодила собі ногу коли зачепилася за металевий штир. На його думку, суд дійшов невірного висновку, що саме він ударив сапкою корову. Доказів які б вказали що він мав сапку та бив нею корову в матеріалах кримінального провадження не має. Судом було задоволено позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 , які не підтверджуються долученими до позовної заяви документами.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника адвоката ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника на підтримку поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду та необхідність залишення апеляційних скарг без задоволення та зміни вироку в частині призначення покарання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами по справі, яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Як вбачається з вироку суду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину не визнав, пояснивши, що 11.03.2015 року проходячи із велосипедом у руках повз домогосподарство Потупи, він побачив на городі потерпілу і трьох її дітей, яка крикнула до нього, що прокляне. Залишивши велосипед на дорозі, він підійшов до неї і штовхнув у груди, в результаті чого ОСОБА_11 впала та покликали чоловіка, ОСОБА_12 , який перебігши до нього через город, штурхнув його та вдарив молотком по голові. І тілесні ушкодження, на його думку, потерпіла могла отримати від побоїв свого чоловіка.

Також, 12.06.2015 року по інкримінованому злочині за ч.1 ст. 299 КК України, вказав, що корову сапою не бив, а ногу вона поранила у зв`язку з нещасним випадком, оскільки зачепилася за кіл біля його телят. В руках він тримав дерев`яну палицю. А на подвір`ї у потерпілого ОСОБА_7 зізнався у присутності свідків у вчинені злочину із жалю до свого батька.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим винність ОСОБА_9 в інкримінованих злочинах підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що 11.03.2015 року близько 16 години разом із своїми малолітніми дітьми знаходилася на городі. Побачивши на дорозі Добранського вона крикнула йому, що прокляне. ОСОБА_9 підбіг до неї через заїзд на город, почав нецензурно лаятися та вдарив правою рукою у ліву сторону обличчя і взявши за груди, кинув на землю. Вона хотіла зателефонувати у міліцію, але обвинувачений взяв палку та почав замахуватись на неї і вона покликала чоловіка, а обвинувачений вибіг на дорогу.

Свідок ОСОБА_14 , який був допитаний у присутності законного представника ОСОБА_15 та соціального педагога Віньковецького НВК ОСОБА_16 , в судовому засіданні пояснив, що весною, коли його мама загортала листя на городі, по дорозі їхав велосипедом ОСОБА_9 .. Потім він підійшов до матері, вдарив її один раз долонею по лиці, кинув на землю, а тоді замахнувся палицею. Однак після того, як він покликав батька, обвинувачений утік.

З показів свідка ОСОБА_12 вбачається, що перебуваючи на подвір`ї, почув з городу крик дружини, яка із трьома дітьми знаходилася на присадибній ділянці, та побачив, що навпроти біжить старший син ОСОБА_17 і кричить, що дядько б`є маму. Прибігши на город, він побачив ОСОБА_11 , яка лежала на спині, а за кілька метрів від неї із палкою у руках стояв ОСОБА_9 .. Потерпіла повідомила йому, що обвинувачений підійшовши до неї на городі ударив рукою по обличчю, а потім штовхнув у груди, та вона упала.

Доводи обвинуваченого про не спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , та те що вони могли утворитися за 1-2 доби до конфлікту не узгоджується з даними висновками судово-медичного експерта за № 62 від 12.03.2015 року та № 63 від 13.03.2015 року, згідно яких у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 1 синець в лівій щічній ділянці розміром 2х1,5 см, 1 синець на спинці носа зліва із поширенням на ділянку біля внутрішнього куточка лівого ока розміром 2х1 см, які могли утворитись від 1-2 дій тупих твердих предметів по обличчю, у даному випадку могли утворитись і від удару по обличчі долонею руки сторонньої особи, та не є характерними для утворення їх при падінні з висоти власного зросту. Вказані тілесні ушкодження можуть мати давність утворення в межах 1-2 діб від моменту заподіяння до проведеного 12.03.2015 року огляду потерпілої, та могли утворитись за обставин, на які вказує підекспертна, тобто 11.03.2015 року, і в сукупності та кожне окремо за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).(Т.1 а.к.п.17 - 18).

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2015 року із фото таблицями з участю потерпілої ОСОБА_11 , у ході якого потерпіла показала місце на присадибній ділянці, де вона знаходилась, та заїзд, через який ОСОБА_9 підійшов до неї, а також як саме він наніс їй удар долонею руки в обличчя, рукою схопив її за верхній одяг, кинув на землю та замахнувся на неї палицею. (Т.1 а.к.п. 72-75).

Згідно постанови про визнання речовим доказом, долучення до справи речових доказів та передачу їх на зберігання від 22.09.2015 року, під час проведення слідчого експерименту із потерпілою було вилучено дерев`яну палицю довжиною 2,55 см, товщиною 6 см та 4 см, якою обвинувачений замахнувся на ОСОБА_11 (Т.1 а.к.п.79)

З даних протоколу проведення слідчого експерименту від 21.09.2015 року із фото таблицями, проведеного за участю свідка ОСОБА_12 , останній також вказав місце у кінці присадибної ділянки, де він побачив ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , який тримаючи у правій руці дерев`яну палицю, замахнувся нею на потерпілу. (Т.1 а.к.п. 76-78).

Як вбачається з вироку суду вчинення ОСОБА_9 злочину передбаченого ч.1 ст. 299 КК України, тобто жорстоке поводження з тваринами, зокрема заподіяння тілесних ушкоджень корові ОСОБА_7 , підтверджується наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_7 про те, що 12.06.2015 року в обідню пору до нього зателефонував ОСОБА_18 і повідомив, що ОСОБА_9 розрубав його корові ногу. Прибігши на місце, він побачив, що його корова із рубаною раною на нозі знаходиться на дорозі. На запитання потерпілого, обвинувачений відповів, «а ти що моїй корові вчора зробив», маючи на увазі, що напередодні на пасовищі, коли ОСОБА_7 пас череду, корові обвинуваченого хтось пошкодив один ріг. Через деякий час на місце приїхали працівники міліції, оглянули штирі, до яких були прив`язані телята, однак жодних слідів шерсті чи крові на них не було. Тим часом корова повзала по дорозі, мучилась, не могла піднятись на ноги, тому оглянувши тварину ветлікар ОСОБА_19 порекомендував здати корову на забій. Через день після цього випадку обвинувачений разом із своїм батьком ОСОБА_20 прийшов додому до нього, попросив вибачення, і зізнався, що гострою сапою вдарив корову по нозі. А після того, як його батько зібрав на подвір`ї у ОСОБА_7 жителів села, які пасуть худобу у череді, ОСОБА_9 ще раз у їх присутності зізнався у вчиненому та пообіцяв відкупити корову. Однак, коли потерпілий домовився із жителькою смт. Віньківці ОСОБА_21 про купівлю корови за 14 тисяч гривень, то ОСОБА_9 давати гроші відмовився.

Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 пояснили, що 12 червня 2015 року вони пасли череду. Близько 13 години, коли гнали худобу на обід, корова ОСОБА_7 пішла вперед, а навпроти господарства ОСОБА_9 пройшовши повз телят, які були прив`язані до металевих коликів, зайшла за корчі, і деякий час її видно не було. Однак коли ОСОБА_22 наздогнала її, то побачила, що задня права нога у корови розрубана і йде кров, а ОСОБА_9 , який стояв біля корови повторяв, що у нього в руках нічого немає, і це зробив не він. Крім цього, ОСОБА_23 вказала, що бачила як обвинувачений, тримаючи у руках щось схоже на палку, вийшов із свого городу та направляючись у сторону прив`язаних телят зупинився біля корчів глоду.

З показів свідка ОСОБА_19 вбачається, що він займає посаду начальника Віньковецької районної лікарні ветеринарної медицини і є ветеринарним лікарем. 12.06.2015 року до нього зателефонував ОСОБА_7 та повідомивши, що його корова отримала травму, попросив приїхати. Прибувши у с. Слобідка-Охрімовецька на вул. Комсомольській на дорозі він побачив корову, у якої в області Ахіллового сухожилля на правій задній нозі була розрубана шкіра та сухожилля. Оглянувши тварину він дійшов висновку, що їй був нанесений удар по нозі з великою силою гострим предметом під кутом приблизно 45 градусів. Оскільки заподіяна травма була рідкісна, великої тяжкості, та методика її лікування у ветеринарній медицині не розроблена, то через це лікування корови з метою її одужання у даному випадку було неприйнятне. Крім того, у результаті удару тварині було спричинено дуже сильний біль, так як були задіяні нервові закінчення в області сухожилля, яке утримує корові ногу, а через його пошкодження вона не могла на неї стати, тобто нога повністю втратила свою функцію. Він на місці склав акт, визначив приблизно живу вагу, та порекомендував потерпілому здати тварину на забій. При цьому разом із ОСОБА_7 та працівником міліції він оглядав місце події, на яке вказувала пастух, і бачив там забиті металеві кілки висотою приблизно до 40 см, на які були прип`яті телята, але слідів крові чи шерсті на кілках та біля них не було. Тому, на думку свідка, отримання коровою травми внаслідок зачіпки за ці металеві кілки виключається, бо у такому випадку вона повинна була б рухатись заднім ходом із великою швидкістю, що для корови є нехарактерним.

Актом від 12.06.2015 року складеним начальником Віньковецької РДЛВМ ОСОБА_19 , завідуючим Петрашівською ДВМ ОСОБА_24 , потерпілим ОСОБА_7 , та старшим дільничним інспектором Віньковецького райвідділу міліції ОСОБА_25 , спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , про те що корова потерпілого ОСОБА_7 пошкодила собі ногу зачепившись за металевий штир, оскільки в результаті проведеного обстеження корови, та зі слів пастуха ОСОБА_26 , коли вони гнали череду на обід, до корови ОСОБА_7 , яка йшла попереду, підійшов ОСОБА_9 з невідомим предметом у руках у вигляді палиці, після чого корова пригнулась, прийняла нехарактерну позу і не змогла більше рухатись. При огляді корови з індивідуальним номером № встановлено, що задньою правою ногою вона стоїть на плесні, а в області Ахіллового сухожилля знаходиться різана рана поперек сухожилля довжиною 8-10 см, шириною 6-8 см, глибиною до 5 см та розрив Ахіллового сухожилля, у зв`язку з чим лікування та подальше утримання корови недоцільне і вона підлягає здачі на забій. (Т.1 а.к.п.131)

Крім цього, свідок ОСОБА_27 , який працює начальником сектору дільничних інспекторів Віньковецького відділення поліції, у судовому засіданні показав, що влітку 2015 року разом із слідчим ОСОБА_25 здійснював виїзд по виклику у с. Слобідка - Охрімовецька по факту пошкодження ноги корові ОСОБА_7 .. При огляді металевих кілків висотою приблизно до 30 см, ні крові, ні шерсті виявлено не було.

Суд оцінивши наявні докази у кримінальному провадженні в їх сукупності обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, та ч.1 ст. 299 КК України, дії які виразились у знущанні над твариною, що відноситься до хребетних, вчинене із застосуванням жорстоких методів.

За таких обставин доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність закриття кримінального провадження стосовно нього задоволенню не підлягають.

Суд обґрунтовано задоволив цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , оскільки злочинними діями обвинуваченого їм заподіяна моральна, а потерпілому ОСОБА_7 і матеріальна шкода.

Судом першої інстанції проведені розрахунки майнової шкоди, які підтверджуються документально та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 .

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_7 здав на забій іншу корову значно меншого розміру не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, як суду першої, так і апеляційної інстанції, оскільки спростовуються показаннями ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_28 та наявними розрахунками і даними квитанції №138-1 від 12.06.2015 року, та акту ТОВ «Заготівельник» про здачу корови, належної ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 про скасування вироку і необхідність призначення покарання у виді арешту, колегією суддів перевірені.

Як встановлено судом ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює в індивідуальному сільському господарстві, від якого отримує доходи.

За таких обставин йому може бути призначене з врахуванням загальних засад, передбачених ст.65 КК України, покарання у виді штрафу.

Переглядаючи вирок суду в межах апеляційних скарг відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як вбачається з вироку обвинуваченому за ч.1 ст.125 КК України і за ч.1 ст.299 КК України призначено максимальний розмір покарання у виді штрафу, передбачене частинами статей, за якими він засуджений (п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян), що становить 850 гривень.

І за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України призначене остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Проте, таке покарання не узгоджується з правилами призначення покарань, передбаченими ч.2 ст.70 КК України, відповідно до яких при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

За таких обставин вирок суду в частині призначених покарань слід змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 01 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_9 в порядку ст. 404 КПК України змінити.

Призначити ОСОБА_9 покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч. 1 ст. 299 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2