Справа № 183/4935/16
№ 1-кп/183/849/16
В И Р О К
іменем України
10 жовтня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0002427 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександро-Білівка Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
14 червня 2016 року близько о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_4 проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на території даного домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в цей же день приблизно о 21 годині 02 хвилини, через дірку у заборі, який огороджує територію даного домоволодіння, проник на територію домоволодіння, де побачив два топори, граблі садові, сапу садову. Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, викрав майно, а саме:
- два топори вартістю по 98,80 грн. кожен, на загальну суму 197,60 грн.;
- граблі садові вартістю 78,00 грн.;
- сапу садову вартістю 85,80 грн.
Після цього, ОСОБА_4 присвоївши викрадене майно, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 361,40 грн.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16 червня 2016 року приблизно о 02 години 00 хвилин ОСОБА_4 проходив біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось на території даного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в цей же день, близько 02 годині 02 хвилини, через дірку у заборі, який огороджує територію даного домоволодіння, проник на територію домоволодіння, де побачив два металеві відра об`ємом по 10 літрів кожне та виварку об`ємом 40 літрів. Після цього, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, викрав наступне майно:

- два металеві відра об`ємом по 10 літрів кожне, вартістю 75,24 грн. кожне, на загальну суму 150,48 грн.;

- виварку об`ємом 40 літрів вартістю 84,00 грн.

Після цього, ОСОБА_4 , присвоївши викрадене майно, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 234,48 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
В сукупності ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що 14.06.2016 року, проходячи по АДРЕСА_2 , він побачив пустий будинок. Проникнувши на території даного домоволодіння, він викрав топори, граблі, сапу. Потім, 16.06.2016 року знову пішов до даного домоволодіння, де викрав металеві відра. Всі викрадені речі згодом продав. Обвинувачений зазначив, що вчинив крадіжки через брак коштів. У скоєному він щиро кається.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним:

таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у сховище за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду від 14 червня 2016 року;

таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у сховище за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду від 16 червня 2016 року,

є встановленою і доведеною у повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином.

Однак, обставиною, яка пом`якшує покарання суд, визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням особи винного, який за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, а також враховуючи думку потерпілої, яка претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, і не просила суворо його покарати, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю два роки, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавленням волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що один топор, граблі садові, сапу садову, два металевих відра об`ємом 10 літрів кожне, два металеві бильця до односпального ліжка, а також металеву сітку до односпального ліжка, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 , слід передати за належністю ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції у встановлені ними дні, не виїжджати без їх дозволу за межі України на постійне місце проживання, повідомляти їх про зміну місця свого проживання.
Речові докази, а саме: один топор, граблі садові, сапу садову, два металевих відра, об`ємом 10 літрів кожне, два металеві бильця до односпального ліжка, а також металеву сітку до односпального ліжка, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 , передати за належністю ОСОБА_5 .
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1