1Справа № 335/1550/16-к 1-кп/335/185/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2016 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українцю, громадянину України, неодруженому, дітей на утриманні немає, офіційно не працевлаштованому, освіта базова вища, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не засудженому.
у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.263 КК України,
20.01.2016 року ОСОБА_4 , маючи умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, взяв за місцем свого фактичного мешкання: АДРЕСА_1 , ніж, який згідно висновку експерта №156-Т від 27.01.2016 є холодною зброєю колючо-ріжучої дії по типу мисливського ножа загального призначення виготовленого саморобним способом та тримаючи його при собі в сумці, не маючи передбаченого законом дозволу, діючи умисно, переніс його від місця свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 до будинку АДРЕСА_2 , де був затриманні співробітниками поліції. Під час огляду місця події у ОСОБА_4 був вилучений вищевказаний ніж.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 263 КК України, а саме носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування 09 лютого 2016 року між прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку захисника, який проти затвердження угоди не заперечує, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.
Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди .
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості , від якого потерпілих немає. Відповідно до ст. 12, ч.2 ст.263 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, оскільки інкримінованими ОСОБА_6 кримінальними правопорушеннями шкоду завдано лише суспільним інтересам.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_6 - він є раніше не судимим, має постійне місце проживання, неодружений, за даними КУ «ОПБ» обвинувачений на диспансерному обліку не перебуває, за даними КУ «ОКНД» на диспансерному обліку не перебуває.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначити узгоджене покарання - у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази по справі: тканинну сумку чорного кольору, передану на відповідальне зберігання Орджонікідзевському ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області- повернути ОСОБА_4 , ніж, переданий на відповідальне зберігання Орджонікідзевському ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1