Справа № 466/5751/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1020/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у кримінальному провадженні № 00002605 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю :

секретаря ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

розглянула апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 26 липня 2016 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до чотирьох років позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи фактичні обставини справи, доведеність його вини у вчиненні злочину та правильність кваліфікації його дій надану судом першої інстанції, вказує на суворість призначеного покарання, стверджує що таке не відповідає тяжкості скоєного та даним про його особу. В обґрунтування зазначає, що судом не було взято до уваги того, що даний злочин був вчинений ним внаслідок важкого матеріального стану, а також те, що він активно сприяв розкриттю злочину, свою вину у вчиненому визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував, проживає з матір`ю похилого віку, яка тяжко хворіє та потребує стороннього догляду, і внаслідок вчиненого ним будь-якої матеріальної шкоди потерпілій не завдано. Просить вирок в частині призначеного покарання змінити, пом`якшивши його, та призначити йому мінімальне покарання передбачене санкцією покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор з доводами апеляційної скарги не погодився і просив суд залишити її без задоволення, а вирок без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст вироку і доводи апеляційної скарги, вислухавши виступи сторін з приводу поданої апеляції, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, встановила наступне.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він повторно, маючи непогашену й не зняту судимість за попередні злочини проти власності, з метою таємного викрадення чужого майна ( крадіжки ) 20.06.2016 близько 02.00. год. в АДРЕСА_2 , шляхом віджиму віконної рами проник у приміщення квартири АДРЕСА_3 , яка належить потерпілій ОСОБА_10 , звідки намагався викрасти мобільний телефон « Nokia » ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 вартістю 200 грн., в якому знаходилась СІМ-карта мобільного оператора « Vodafone » вартістю 25 грн., карту пам`яті « Micro-SD » об`ємом 2 GB вартістю 50 грн., навушники від мобільного телефону білого кольору, вартістю 50 грн., золоту чоловічу печатку з чорним камінцем, вартістю 7000 грн., барсетку чорного кольору вартістю 100 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 50 євро, а також запонки для сорочки, вартістю 50 грн. та ноутбук « HP » S:5CG1190PDX вартістю 6000 грн., однак не довів свого умислу до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки на місці злочину в квартирі був виявлений та затриманий працівниками патрульної поліції м. Львова.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дав вірну юридичну оцінку діям обвинуваченого.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України є правильним, сумнівів у суду апеляційної інстанції не викликає і сторонами не заперечується.

Що стосується покарання, то таке було призначено ОСОБА_7 з дотриманням загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Зокрема, санкцією ч. 3 ст. 185 КК за скоєння даного злочину передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті кримінального закону за скоєний злочин.

Згідно ст. 65 КК суд призначає покарання у межах санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд взяв до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, у тому числі те, що він раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується по місцю проживання і на обліку у психоневрологічному диспансері не перебуває, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, та його щире каяття у скоєному, як обставину, що пом`якшує покарання.

Отже, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог кримінального закону, взявши до уваги тяжкість вчиненого ним злочину, наявні у справі пом`якшуючі обставини та дані про його особу, у тому числі дані про його попередні судимості.

Призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому не можна погодитись з обґрунтованістю доводів апеляційної скарги про його суворість та невідповідність ступеню тяжкості скоєного злочину і даним про особу обвинуваченого.

Що стосується доводів обвинуваченого про хвору матір похилого віку, яка потребує догляду, то будь-які дані щодо цього в матеріалах справи відсутні і доказів на їх підтвердження останній суду не надав. Крім того, дана обставина жодним чином не впливає на правильність призначеного покарання.

Зважаючи на викладене підстав для задоволення апеляційної скарги і пом`якшення покарання ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 26 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 , без змін.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення по справі з 20.06.2016 по 18.10.2016 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і з цього дня протягом трьох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, у той же строк з дня отримання її копії.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4