Справа№1-кс/760/4223/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3 ,
представника НАБУ ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
В С А Н О В И В :
07.04.2016 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за її заявою від 30.03.2016 року про наявність у діях Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що в порушення вимог ст.214 КПК України уповноваженою особою Національного антикорупційного бюро України відомості по вказаній заяві до ЄРДР не внесено, досудове розслідування не розпочато. У зв`язку з чим, просять зобов`язати внести відомості по зазначеній заяві про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В судовому засіданні подану скаргу представник скаржника підтримав, посилаючись на викладені у ній обставини, просив задоволити.

Представник НАБУ ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги вказавши, що 30.03.2016 до Національного бюро надійшла заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, заяву прийнято та зареєстровано за №С-3006. В даній заяві заявник просив внести відомості про наявність у діях Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що ОСОБА_6 перебуваючи на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України, користуючись своїм службовим становищем уповноважив службову особу державного органу представляти його приватні права та інтереси у Вищому адміністративному суді України, чим вчинив злочин передбачений ст.364 КК України. Також в своїх поясненнях зазначав, що реєстрація в ЄРДР підлягають не будь які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення. Однак, заявником в заяві від 30.03.2016 року не було викладено жодних фактичних обставин злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про вчинення кримінально корупційного правопорушення, здійснення якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро, тобто не було зазначено обставини, що вказували б на вчинення Головою Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_6 дій, з використанням службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди, що є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації за ст.364 КК України. Також зазначив, що розгляд порушених у заяві питань не належать до компетенції Національного бюро, листом від 04.04.2016 №11-006/10163 заяву направлено до Генеральної прокуратури України для розгляду, про що було повідомлено заявника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - є невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом з тим, за змістом ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

В запереченнях представника Національного антикорупційного бюро України також зазначено, що підставами вважати заяву чи повідомлення про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення злочину). Проте, в заяві представника заявника ОСОБА_3 від 30.03.2016 року не було викладено жодних обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінально корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесеного до підслідності детективів Національного бюро. Таким чином, заява представника заявника ОСОБА_3 від 30.03.2016 року як вказано в запереченнях представника НАБУ, не містить об`єктивних даних, що свідчать про ознаки того чи іншого правопорушення і ґрунтуються лише на неперевірених доводах, з огляду на що вони не можуть вважатися такими, які підлягають внесенню до ЄРДР.
Слідчий суддя, заслухавши думку предстанвика скаржника, представника НАБУ, дослідивши матеріали скарги та приєднані до неї документи, приходить до наступного висновку.
Разом із тим, за змістом ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Тобто, з огляду на вказані положення, розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР та поняття реєстрації заяв, які є різними за своєю суттю.

В судовому засіданні встановлено, що 30.03.2016 року представником заявника ОСОБА_3 подано до Національного антикорупційного бюро України заяву про наявність у діях Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Дана заява від 30.03.2016 року була прийнята Національним бюро та зареєстрована за №С- 3006.

Згідно листа Національного бюро від 04.04.2016 №11-006/10163, заявника було повідомлено про те, що розгляд порушених у заяві питань не належить до компетенції Національного бюро, а вказана заява направлена за належністю до Генеральної прокуратури України для розгляду.

Враховуючи викладене, вважаю необхідним відмовити у задоволенні скарги.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1