Справа № 158/907/15-к Провадження №11-кп/773/437/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.149 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду від 17 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ківерці Ківерцівського р-ну Волинської обл.., проживаючий по АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, працюючий монтажником, не одружений, не судимий;

засуджений за ч.3 ст.149 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з часу його затримання, а саме з 29 березня 2015 року.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Київ, проживає по АДРЕСА_2 , громадянка України, українка, з середньою освітою, працююча, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, раніше судима:

- 10 червня 2015 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч.2 ст.301 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

засуджена за ч.3 ст.149 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді домашнього арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту її затримання.

Даний вирок та вирок відносно ОСОБА_7 від 10 червня 2015 року Ківерцівського районного суду Волинської області за ч.2 ст.301 КК України, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на 1 рік та із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, постановлено виконувати самостійно.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнані винними і засуджені за те, що в другій декаді березня 2015 року ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вступила в попередню змову з ОСОБА_10 , з яким тимчасово спільно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , з метою продати іншим особам свою малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за грошову винагороду в розмірі 20 000 доларів США.

Реалізовуючи свій злочинний намір, 24 березня 2015 року, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 та за її вказівкою, в підтвердження укладання усної угоди про продаж дитини, зателефонував до ОСОБА_12 , та запропонував передати їм частину обумовленої суми грошових коштів, в якості завдатку.

В вечірній час зазначеного дня, в приміщенні кафе "Володимир", що в буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 на вимогу ОСОБА_10 , передала грошові кошти в сумі 1000 гривень ОСОБА_7 , яка власноруч написала розписку про їх отримання та зобов`язалась відрахувати цю суму від суми 20 000 доларів США за продаж малолітньої дитини.

В подальшому, ОСОБА_12 , усвідомлюючи готування до вчинення торгівлі малолітньої дитини, добровільно повідомила про це правоохоронні органи, а також разом із ОСОБА_13 добровільно надали згоду на участь в контролі за вчиненням даного злочину, згідно із ст. 271 КПК України.

Біля 14-ої години 10 хвилин 29 березня 2015 року, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, привели для продажу малолітню дочку ОСОБА_11 в приміщення кафе " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", що в буд. АДРЕСА_3 , де обоє, вчинили торгівлю людьми щодо малолітньої особи, при цьому, ОСОБА_7 , передала ОСОБА_12 та ОСОБА_13 свою малолітню дочку ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_7 , повернувшись до неї додому за свідоцтво про народження малолітньої ОСОБА_11 , серії НОМЕР_1 , та принісши документ, відав ОСОБА_7 , яка передала цей документ ОСОБА_12 ..

Окрім того, ОСОБА_13 , за вказівкою ОСОБА_7 , за купівлю малолітньої ОСОБА_11 , передав ОСОБА_10 обумовлену суму грошових коштів (імітаційні засоби) у розмірі 20 000 доларів США, що станом на 29 березня 2015 року, згідно офіційного курсу Національного Банку України становило загальну суму 470 260 гривень 48 копійок, та після того, як ОСОБА_12 , ОСОБА_13 разом з малолітньою ОСОБА_11 залишили приміщення кафе, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були затримані працівниками міліції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить вирок суду щодо неї змінити, пом`якшити призначене обвинуваченій покарання, обравши покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст.ст.75, 79 КК України. Посилається на те, що призначене покарання є надто суворим, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу ОСОБА_7 . Судом не враховано, що обвинувачена вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, не намагалась применшити свою вину або перекласти на когось іншого, має постійне місце проживання, влаштувалась на роботу, має на утриманні малолітню доньку, злочин вчинила в молодому віці внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин та майнового стану, тяжких наслідків від скоєного не настало. За таких обставин вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційних скарг, обвинувачену та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував її дії за ч. 3 ст. 149 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі захисником.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання ці вимоги закону судом в дотримані не в повній мірі

Так при призначені покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, дані про її особу, визнання вини, щире каяття, молодий вік, наявність кількох пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і свідчать про її бажання стати на шлях виправлення, відсутність обтяжуючих обставин покарання, що вчинення злочину відбувалось під контролем працівників правоохоронних органів та тяжких наслідків від скоєного не настало, та вірно прийшов до обґрунтованого висновку щодо призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою вона засуджена без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд вірно відніс активне сприяння в розкритті злочину, перебування на утриманні малолітньої дитини, перебування в стані вагітності, збіг незадовільних обставин майнового стану та житлових умов проживання.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Разом з тим, у суді апеляційної інстанції встановлено, що на утриманні обвинуваченої ОСОБА_7 перебуває одна малолітня дитина ОСОБА_14 2016 року народження, яку вона виховує. На час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачена перебувала в стані вагітності.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі жінкам, які мають дітей віком до 7 (семи) років крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі та особливо тяжкі, а також за корупційні злочини суд може звільнити таких засуджених від відбування покарання з встановленням іспитового строку до досягнення дитиною семирічного віку.

Враховуючи встановлені обставини у кримінальному провадженні, дані, які характеризують особу обвинуваченої, той факт, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину, апеляційний суд вважає, що її слід звільнити від відбування покарання за вказаним вироком на підставі ст. 79 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ч. 1 ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком до досягнення дитиною ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) п`ятирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підставі ст. 76 КПК України на ОСОБА_7 покласти обов`язки:

- не виїжджати без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції з постійного місця проживання;

- повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ всіма учасниками судового розгляду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 02.11.2016р.

Суддя ОСОБА_2

секретар с/з ОСОБА_5