АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1759/16-к Номер провадження 11-кп/786/602/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
представника виправної колонії ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.
При цьому суд прийшов до висновку, що засуджена не стала на шлях виправлення, а тому у суду відсутні підстави для її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом апеляційної скарги засуджена ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, звільнити її від відбування покарання умовно-достроково на підстав ст. 81 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд не врахував її сумлінну поведінку, працевлаштованість, ставлення до праці, а саме, що працювала на виробництві по 16-18, 20 годин на добу, що можуть підтвердити бригадири.

Не погоджується з наданою адміністрацією колонії характеристикою, зокрема, щодо порушення нею правил протипожежної безпеки, про створення конфліктних ситуацій.

Вказує, що має житло де і прописана, має матір, яка хворіє та потребує її допомоги та брата, який приймає участь в бойових діях в АТО.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої на підтримання апеляційної скарги, представника виправної установи щодо безпідставно заявлених вимог, заперечення прокурора проти доводів скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно зі ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим покарання не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до вироку Барвінківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2010 року ОСОБА_6 визнана винуватою та засуджена за ч.1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 9 лютого 2016 року ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання за період з 30 грудня 2009 року по 14 травня 2010 року з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання визначено з 30 грудня 2009 року з часу її затримання.
На час розгляду клопотання ОСОБА_6 відбула три четвертих строку призначеного за вироком суду покарання.
На переконання колегії суддів, суд при розгляді подання належним чином не дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_6 .
Так, обґрунтовуючи свою відмову у задоволенні клопотання суд послався на незадовільне ставлення ОСОБА_6 до виконання своїх трудових обов`язків.
При цьому поза увагою суду залишилася та обставина, що ОСОБА_6 відразу по прибуттю до колонії за період з 01 по 31 серпня 2010 року пройшла навчання згідно програми диференційованого виховного впливу «Професія». Отримавши професію прасувальник, відразу була працевлаштована на виробничій зоні установи до швейної бригади, де працювала до травня 2016 року (більше шести років) (а.о.с.25-26). В подальшому неодноразово зверталася до керівництва установи про збільшення їй робочого часу для додаткового заробітку з метою грошової підтримки родичів (а.о.с. 66, 80, 97, 101). Дані обставини, на думку колегії суддів не свідчать про незадовільне відношення засудженої до роботи та необережне ставлення до обладнання та інструментів. Будь-які задокументовані факти з цього приводу в особовій справі відсутні, а тому обґрунтування ухвали суду вказаними обставинами не підтверджені доказами. Навпаки, наведене додатково доводить стійке бажання засудженої своєю працею довести виправлення.
Матеріали справи містять заяви ОСОБА_6 про зарахування її до секцій самодіяльних організацій «виробничої» та «літературної (бібліотечної)» (а.о.с.81, 98), а також ОСОБА_6 тричі була заохочена адміністрацією колонії за сумлінну поведінку і ставлення до праці.
Наявні стягнення на час звернення засудженої до суду з клопотанням, були погашені. Слід зазначити, що із пояснень ОСОБА_6 та інших засуджених щодо виникнення конфліктних ситуацій, не вбачається, що ініціатором конфлікту була саме ОСОБА_6 . Однозначного висновку про те, хто саме розпочав конфлікт та як він розвивався, зробити неможливо. Даючи пояснення з приводу порушень правил протипожежної безпеки, засуджена вказувала та не, що через тривалу понаднормову фізичну працю та втому, бажала лише випити чаю, тому і скористалася ізольованим кип`ятильником. При цьому представником адміністрації колонії не заперечувала в суді щодо відсутності належного забезпечення умов праці засудженої.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом не в повній мірі досліджені дані про особу засудженої, у зв`язку з чим висновок про відмову у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення є необґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги засудженої з цього приводу знайшли підтвердження при апеляційному розгляді.
Крім цього, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 має родину, з якими підтримує соціальні зв`язки шляхом листування та телефонних розмов, призначене судом покарання вважає справедливим, що суд безпідставно не врахував при ухваленні рішення також.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення та до неї може бути застосовано судом умовно-дострокове звільнення на час розгляду апеляційної скарги
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд не обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_6 не довела своє виправлення, тому за таких обставин висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали відповідно до положень п.4 ч.1 ст.407, 411 КПК України, якою ОСОБА_6 підлягає звільненню умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 411 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення задовольнити, звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Невідбута частина покарання становить 1 рік 1 місяць 12 днів.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4