Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

29 вересня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0008849,

у с т а н о в и в :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18.08.2016 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України і йому призначено покарання: за ч.2 ст.190 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України 6 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки і за сукупністю вироків ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
Також ОСОБА_3 визнано невинним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України по епізоду заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 шляхом обману (шахрайство) та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволено повністю, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь: ОСОБА_9 10 000 гривень майнової і 1 000 гривень моральної шкоди; ОСОБА_6 11 200 гривень майнової шкоди; ОСОБА_7 11 000 гривень майнової шкоди; ОСОБА_8 10 500 гривень майнової і 1 000 гривень моральної шкоди; ОСОБА_10 14 100 гривень майнової шкоди.

Цим же вироком ОСОБА_4 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

16.09.2016 року захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким: визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Крім того, захисник порушує питання про зарахування ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність або необґрунтованість судового рішення.
Такі вимоги повинні відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено, яке рішення має право ухвалити суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону.
Згідно з ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Жодного з цих випадків захисник не наводить, а оспорює вирок в частині визнання ОСОБА_3 винним за ч.2 ст.186 КК України і у тексті апеляційної скарги вказує про необхідність скасування вироку в цій частині та закриття кримінального провадження, оскільки не доведено, що це кримінальне правопорушення вчинив обвинувачений.

А тому вимоги захисника не узгоджуються із змістом поданої апеляційної скарги.
Вказані обставини унеможливлюють апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 /десять/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
міста Києва ОСОБА_1