№ 5 2995 ск 16
Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 25 травня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 11 лютого 2016 року.

Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 вересня 2015 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Окніне Новоайдарського району Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 307 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 11 лютого 2016 рокувирок суду першої інстанції залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 5 березня 2015 року, поблизу магазину «Пристиж», що по просп. Гвардійському, 57 м. Сєвєродонецька Луганської області, незаконно збув ОСОБА_6 , який здійснював оперативну закупку, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 38,8 г.

Крім того, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 10 березня 2015 року, поблизу будинку № 57-А по просп. Гвардійському м. Сєвєродонецька Луганської області, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, незаконно придбав та зберігав без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 59,9 г.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну судових рішень у зв`язку невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого, внаслідок суворості. При цьому посилається на те, що судами не враховано у повній мірі особу засудженого та обставини вчинення злочинів, відсутність обтяжуючих покарання обставин, в результаті чого засудженому призначено занадто суворе покарання.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги захисника про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та дані про особу засудженого.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_5 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, суд виходив з того, що засуджений не має негативних характеристик, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не має не знятих та непогашених судимостей, вчинив злочини, один з яких відноситься до категорії тяжких, інший до категорії злочинів середньої тяжкості. Також, судом враховано конкретні обставини вчинення злочинів. Обставиною, яка пом`якшує покарання засудженому за епізодом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, судом визнано визнання вини. Обставин, які обтяжують покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, у тому числі і ті на які захисник посилається у своїй касаційній скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, суд призначаючи засудженому ОСОБА_5 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає захисник у касаційній скарзі, не вбачається.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 11 лютого 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3