печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5019/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2016 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

та захисника ОСОБА_5 ,

в присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді надійшло клопотання аступника начальника відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження №0000457 від 12.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 384 КК України.

У клопотанні вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що у ніч з 22.01.2014 на 23.01.2014, командир оперативної роти №2 полку міліції особливого призначення «Беркут» підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 із працівниками підпорядкованої йому роти № 2 ПМОП «Беркут», в тому числі із ОСОБА_6 , на службових автомобілях: автобус ПАЗ білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , автобус «Богдан» сірого кольору, р.н. НОМЕР_2 , автомобіль УАЗ «Патріот» темно-зеленого кольору, без державних номерних знаків, під керуванням міліціонера оперативної роти № 2 ПМОП «Беркут» ОСОБА_8 , несли службу з охорони громадського порядку в м. Києві. Безпосередньо ОСОБА_6 рухався на службовому автобусі «Богдан» сірого кольору, р.н. НОМЕР_2 .

23.01.2014, близько 4 год. 30 хв., ОСОБА_7 разом із підпорядкованими йому працівниками ПМОП «Беркут», в тому числі із ОСОБА_6 , на вказаних вище транспортних засобах рухались із Харківського масиву в м. Києві в напрямку Маріїнського парку, що межує з вул. М. Грушевського в м. Києві. Перебуваючи в районі площі Слави в м. Києві, ОСОБА_7 та вказані працівники ПМОП «Беркут», побачивши групу автомобілів учасників руху «Автомайдан», частину з яких було помічено спеціальною символікою, зупинилися.

У цей час позаду службових автобусів ПМОП «Беркут» зупинився мікроавтобус Volkswagen Transporter T5 жовтого кольору, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , в якому також перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та журналіст інтернет-видання Lenta.ru з Російської Федерації ОСОБА_20 , які у свою чергу приїхали з Європейської площі з наміром приєднатися до учасників руху «Автомайдан» для надання їм допомоги у пошуку зниклих активістів, а також патрулювання вулиць з метою забезпечення громадського порядку, запобігання незаконним діям правоохоронних органів, у тому числі так званих тітушок, у місті Києві. У свою чергу журналіст ОСОБА_20 збирав матеріали, у тому числі проводив відеозйомку для подальшого висвітлення подій в Україні в засобах масової інформації.

Відразу ж, з метою уникнення конфлікту із співробітниками ПМОП «Беркут», які раптово підійшли до мікроавтобуса, ОСОБА_9 , оминувши транспортні засоби працівників міліції, продовжив рух в напрямку вул. М. Грушевського, повернувши на вул. І. Мазепи.

При цьому ОСОБА_7 , діючи на виконання раніше наданої незаконної вказівки невстановлених осіб щодо силової протидії учасникам мирних акцій, усвідомлюючи, що вказані особи не здійснювали жодних кримінально чи адміністративно караних дій, вирішив із перевищенням влади та наданих йому повноважень, безпідставно їх затримати із застосуванням насильства для подальшого незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Так, ОСОБА_7 , діючи на виконання свого злочинного умислу, за попередньою змовою групою осіб, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю громадян та спричинення матеріальних збитків, надав наказ на переслідування та блокування мікроавтобуса водіям і підпорядкованим йому працівникам, які перебували у службових автобусах, та особисто почав переслідувати вказаний транспортний засіб на своєму службовому автомобілі УАЗ «Патріот».

З цією метою ОСОБА_7 , намагаючись зупинити вказаний транспортний засіб, віддав незаконний наказ водію ОСОБА_8 про здійснення його блокування шляхом небезпечного маневру з перекриттям дороги та унеможливлення водію мікроавтобуса вільно обирати напрямок руху та його притисненням до краю вулиці.

На виконання цього наказу ОСОБА_8 на відрізку шляху від готелю «Салют» до станції метро «Арсенальна» по вул. І. Мазепи, в порушення п.п. 1.5, 15.2, 15.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до яких дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху, випередивши Volkswagen Transporter T5, раптово зупинився на проїзній частині, намагаючись таким чином зупинити його, частково перекривши напрямок руху останнього.

У цей час ОСОБА_7 , діючи на виконання свого злочинного умислу щодо зупинки мікроавтобуса та затримання водія і пасажирів, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків, відкривши двері автомобіля, став на поріг та спеціальним засобом «ПР-73», наніс удар по кузову мікроавтобуса, що проїжджав повз них, пошкодивши його.

Відразу ж після цього на виконання явно незаконного наказу переслідування мікроавтобуса Volkswagen Transporter T5 по вул. І. Мазепи, на проміжку проїзної частини між кінотеатром «Салют» та станцією метро «Арсенальна», намагаючись зупинити його, водій автобуса ПАЗ білого кольору, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_21 у порушення п.п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до яких дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, особа, яка створила такі умови зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснив маневр на блокування автобуса, при цьому зіштовхнувшись правою частиною з лівою передньою частиною мікроавтобуса, пошкодивши його.

Проте водій мікроавтобуса, потерпілий ОСОБА_9 , намагаючись ухилитись від указаних злочинних та небезпечних дій, усвідомлюючи реальну загрозу його життю та здоров`ю, а також його пасажирам, внаслідок зупинення, продовжив рух по вул. І. Мазепи в напрямку вул. М. Грушевського.

Звернувши за мікроавтобусом Volkswagen Transporter T5 з вул. М. Грушевського на Кріпосний провулок, ОСОБА_7 , не полишаючи мети зупинити вказаний транспортний засіб, на службовому автомобілі ПМОП «Беркут» УАЗ «Патріот», який вже обігнав мікроавтобус, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків, знову надав незаконний та небезпечний наказ водію ОСОБА_8 зупинити мікроавтобус, на виконання якого ОСОБА_8 , у порушення п.п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до яких дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснив черговий маневр блокування мікроавтобуса, внаслідок чого відбулось ковзне дотичне зіткнення задньої лівої частини УАЗ «Патріот» та передньої Volkswagen Transporter T5.

У результаті таких незаконних та небезпечних дій працівників міліції Volkswagen Transporter T5 вимушено зупинився позаду УАЗ «Патріот» біля лівого краю проїзної частини Кріпосного провулку у місті Києві, напроти будинку № 4.

З правого боку мікроавтобуса зупинився автобус ПАЗ білого кольору,

р.н. НОМЕР_1 , та заблокував можливість подальшого безперешкодного руху.

Позаду вказаного мікроавтобуса Volkswagen Transporter T5 на Кріпосному провулку зупинився автобус «Богдан» сірого кольору, р.н. НОМЕР_2 , із працівниками роти № 2 ПМОП «Беркут», які перебували в прямому підпорядкуванні ОСОБА_7 .

У подальшому, діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 1 5, 10, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, п. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 15, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, з метою затримання та подальшого притягнення до кримінальної відповідальності осіб за участь у мирних протестах, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, розуміючи, що його вказівки є обов`язковими до виконання підлеглими працівниками, з метою залучити їх до вчинення цього злочину ОСОБА_7 віддав підпорядкованим йому працівникам, в тому числі ОСОБА_6 наказ затримувати цивільних осіб пасажирів мікроавтобуса Volkswagen Transporter T5, із застосуванням до них фізичної сили і спеціальних засобів, а також пошкодити указаний транспортний засіб, залучивши таким чином до реалізації свого злочинного наміру підпорядкованих працівників, вступивши з ними в попередню змову.

Виконуючи явно незаконний наказ, ОСОБА_6 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_7 та міліціонерами оперативної роти № 2 ПМОП «Беркут», візуально переконавшись у мирному характері поведінки пасажирів вищезазначеного цивільного транспортного засобу, безпорадності перед працівниками ПМОП «Беркут» та їх перебуванні в салоні автомобіля із зачиненими дверима, діючи з порушенням вимог ст. ст. 1 5 , 10, 20 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, п. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 34, 39, 64, 68 Конституції України від 28.06.1996, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, за відсутності безпосередньої загрози життю або здоров`ю громадян чи працівників міліції, з метою затримання та подальшого притягнення до кримінальної відповідальності осіб, і, таким чином, для їх залякування за участь у мирних протестах, вийшовши зі службового автобуса ПАЗ, р.н. НОМЕР_1 , та автобуса «Богдан», р.н. НОМЕР_2 , явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді шкоди для здоров`я громадян, застосували заходи фізичного впливу, а саме прийоми рукопашного бою, а також завдали численні удари руками та ногами, у тому числі спеціальними засобами «ПР-73», в область тулуба, ніг та голови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , які перебували в мікроавтобусі Volkswagen Transporter T5 та поряд з ним на Кріпосному провулку в м. Києві напроти будинку № 4.

Крім того, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб разом з міліціонерами оперативної роти №2 ПМОП «Беркут», діючи умисно, за попередньою змовою між собою та з ОСОБА_7 , явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді матеріальної шкоди власнику мікроавтобуса, завдали множинні удари спецзасобами «ПР-73», руками та ногами по кузову, агрегатах та склу мікроавтобуса Volkswagen Transporter T5 жовтого кольору, р.н. НОМЕР_3 , а також кинули в салон мікроавтобуса спецзасіб світло-шумової дії, привівши його в дію, пошкодивши таким чином указаний транспортний засіб.

При цьому міліціонер роти № 2 ПМОП «Беркут» ОСОБА_6 , діючи на виконання вищевказаного злочинного умислу, за попередньою змовою групою осіб, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді шкоди для здоров`я громадян та спричинення матеріальних збитків, залишався на місці подій, особисто брав безпосередню участь у спричиненні тілесних ушкоджень зазначеним громадянам та в пошкодженні їхнього автомобіля.

Спричинивши тілесні ушкодження вказаним особам та, тим самим, подолавши супротив потерпілих, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб разом з міліціонерами оперативної роти №2 ПМОП «Беркут», діючи на виконання вказівки їх безпосереднього керівника ОСОБА_7 , помістили їх до службового автобуса ПАЗ, р.н. НОМЕР_1 , та автобуса «Богдан», р.н. НОМЕР_2 , і повезли на територію Міського саду. При цьому під час руху в автобусі невстановлені працівники оперативної роти №2 ПМОП «Беркут» продовжували завдавати потерпілим удари в різні частини тіла.

Після прибуття у Міський сад в м. Києві ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб разом з міліціонерами оперативної роти №2 ПМОП «Беркут» під керівництвом командира роти ОСОБА_7 , за його вказівкою вивели потерпілих з автобусів на вулицю, де, не маючи законних підстав для застосування фізичної сили та спеціальних засобів, визначених статтями 1 та 14 Закону України «Про міліцію», в порушення Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР №49 від 27 лютого 1991 року, явно виходячи за межі наданих їм при охороні громадського порядку прав і повноважень, без попередження про намір їх застосування, вчиняючи дії, що ображають особисту гідність громадян, продовжили завдавати множинні удари руками та ногами по різним частинам тулуба і знущатись над ними, погрожуючи кримінальною відповідальністю за участь у масових заворушеннях, примушуючи останніх співати патріотичні пісні, стояти на колінах, відмовлятись від ідеалів, за які ті виходили на мирні акції протесту, чим умисно ображали особисту гідність потерпілих, завдавали їм моральних страждань.

У подальшому, 23.01.2014, приблизно о 6 год., з метою доведення свого злочинного умислу до логічного завершення, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб разом з міліціонерами оперативної роти №2 ПМОП «Беркут» під керівництвом командира роти ОСОБА_7 , за його вказівкою доставили затриманих до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві по вул. Маршала Малиновського, 2а, де, за попередньою змовою групою осіб, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді шкоди для здоров`я громадян, в черговий раз застосували заходи фізичного впливу: прийоми рукопашного бою, численні удари руками та ногами, спеціальними засобами «ПР-73», в область тулуба, ніг та голови зазначених громадян та передали їх слідчим для притягнення до кримінальної відповідальності за нібито участь в хуліганських діях.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб разом з міліціонерами оперативної роти №2 ПМОП «Беркут», під керівництвом командира роти ОСОБА_7 , у період часу з 4 год. 30 хв. до 6 год. 23 січня 2014 року, у зв`язку з протиправним застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів було заподіяно фізичний біль ОСОБА_16 , а також тілесні ушкодження таким громадянам: ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 .

Крім того, внаслідок вказаних вище протиправних дій, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб разом з міліціонерами оперативної роти №2 ПМОП «Беркут» під керівництвом командира роти ОСОБА_7 , у зв`язку із побиттям автомобіля ним та працівниками ПМОП «Беркут» спричинено матеріальні збитки ОСОБА_9 в розмірі 81009,5 грн. (вісімдесят одна тисяча дев`ять грн. п`ятдесят коп.), що є істотною шкодою, оскільки у сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_6 за вищевказаних обставин підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 365 КК України, а саме у перевищенні влади та службових повноважень за попередньою змовою групою осіб, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, а також супроводжувалося насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, що спричинило тяжкі наслідки.

В подальшому, ОСОБА_6 23 січня 2014 року приблизно в період часу з 06 години 00 хвилин до 18 години 30 хвилин знаходячись в приміщенні Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, діючи умисно, з метою штучного створення підстав для незаконного притягнення громадянина ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності, усвідомлюючи, що громадянин ОСОБА_11 в ході затримання, а також при обставинах, що передували затриманню, не вчинював протиправних дій, власноручно склав завідомо неправдивий офіційний документ - рапорт на ім`я начальника Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві від 23.01.2014, в який умисно вніс завідомо неправдиві відомості про затримання ОСОБА_11 23 січня 2014 року під час вчинення ним хуліганських дій.

На підставі вказаного рапорту слідчим Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві 23 січня 2014 року в кримінальному провадженні №0000506 ОСОБА_11 затримано в порядку ст. 208 КПК України, притягнуто до кримінальної відповідальності оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, після чого Оболонським районним судом м. Києва відповідно до клопотання слідчого відносно нього застосовано запобіжний захід - тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_6 за вищевказаних обставин підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, а саме в умисному складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, внесенні до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою штучного створення підстав для незаконного притягнення учасників мирних акцій протесту ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 до кримінальної відповідальності, усвідомлюючи, що останні в ході затримання, а також при обставинах, що передували затриманню, не вчинювали протиправних дій, знаходячись в приміщенні Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві по вул. Маршала Малиновського, 2а, з 14:00 год. до 14:30 год. 23.01.2014, діючи умисно, дав завідомо неправдиві показання як свідок під час провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000506, а саме, перебуваючи у вказаний час у вказаному місці, в ході допиту як свідка в службовому кабінеті слідчого Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, надав слідчому завідомо неправдиві показання, про нібито вчинення хуліганства ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 та опору працівникам міліції, зокрема що вони висловлювали на адресу працівників міліції погрози та нецензурні вислови, блокували службовий автотранспорт, кидали каміння та інші предмети в правоохоронців, завдавали їм удари палицями та металевими предметами, тобто фактично обвинуватили їх в тяжкому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 296 КК України (в редакції від 16.01.2014), а саме в хуліганстві, вчиненому групою осіб, пов`язаному з опором представникові влади, що не відповідало дійсності.

Надані ОСОБА_6 показання були зафіксовані слідчим у відповідному протоколі допиту від 23 січня 2014 року, з яким ОСОБА_6 ознайомився, прочитавши його.

Далі ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на створення підстав для незаконного притягнення громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 до кримінальної відповідальності, діючи з умислом на надання завідомо неправдивих показань у кримінальному провадженні, засвідчив вказаний протокол допиту як свідка своїм підписом, та завершивши свої показання у протоколі власноручно виконаним записом про відповідність даних, внесених в протокол його показанням, чим створив штучний доказ обвинувачення.

Надалі на підставі цих показань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 слідчими Оболонського РУГУ затримано в порядку ст. 208 КПК України та 23.01.2014 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КПК України, а слідчими суддями Оболонського районного суду м. Києва до них застосовано запобіжні заходи тримання під вартою, чим завдано їх правам та законним інтересам істотної шкоди, що спричинило тяжкі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_6 за вищевказаних обставин підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, тобто в умисному завідомо неправдивому показанні свідка під час провадження досудового розслідування, поєднаному зі штучним створенням доказів обвинувачення та з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині.

05.02.2016 ухвалою Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
16.03.2016 підозрюваного ОСОБА_6 , на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді, затримано і вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 384 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, без альтернативи застосування більш м`якого покарання, що стимулюватиме підозрюваного переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Окрім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, буде незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань, як в ході досудового розслідування так і судового розгляду даного кримінального провадження.

Крім цього, ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу має необхідні та достатні знання, що стосуються проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, тактикою проведення слідчих дій, буде перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, зокрема свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, надавати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому правопорушень, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрювана та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що стороною обвинувачення не доведена мета застосування запобіжного заходу.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисників, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, а також письмові пояснення захисників разом з доданими до них документами, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з наявних матеріалах даних, з протоколів допиту свідків, огляду документів, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 384 КК України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, вік та сімейний стан, а також ту обставину, доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, не дають достатніх підстав слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні слідчий суддя вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а тому клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
Окрім цього, обираючи відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї такі обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 202, 205, 532, 534, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Зеленодольськ, Апостольського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з - під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після звільнення з-під варти негайно прибути до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 здати на зберігання слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_6 наступні передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали для виконання передати до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити до 18.05.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 23.03.2016 року о 17.00 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1