Справа № 755/2439/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ "03" жовтня 2016 р.
Колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України;-
В С Т А Н О В И Л А:
Дніпровський районний суд м. Києва розглядає кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
У зв`язку з закінченням строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених 12.10.2016 року, суд поставив на обговорення питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у виді тримання під вартою.
Прокурор просив продовжити строк тримання обвинувачених під вартою на 60 днів, мотивуючи тим, що не зникли ризики, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу. Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинувачених, вважаючи, що прокурором не доведено наявність ризиків, що впливають на продовження строків тримання обвинувачених під вартою.
Захисник ОСОБА_8 при цьому заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, мотивуючи тим, що дії обвинувачених у даному кримінальному провадженні кваліфіковані невірно. Досудове розслідування проведено із численними порушеннями Конституції України та норм матеріального і процесуального права, тому і запобіжний захід обвинуваченим обраний неправомірно.
Оцінюючи доводи сторони обвинувачення та сторони захисту щодо доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою, судова колегія приходить до наступного:
відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою суд враховує, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на даній стадії судового розгляду відсутні.
Крім того, при вирішенні даного питання, суд враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у разі визнання їх винуватими, їх вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці їх постійного проживання, у тому числі наявність у обвинувачених родини й утриманців, наявність постійного місця роботи, репутацію обвинувачених, їх майновий стан, наявність судимостей.
Оцінивши наявні ризики, судова колегія вважає за доцільне і необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Керуючись ст. ст. 177-178, 199, 331 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Продовжити запобіжний захід щодо обвинувачених: ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної Служби України в м. Києві та Київській області відносно до 01 грудня 2016 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної Служби України в м. Києві та Київській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді 1

2