Справа № 164/1009/14-к Провадження №11-кп/773/271/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст. 307,309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальне провадження №0000424 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2014 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець і житель АДРЕСА_1 , одружений, утримує одну дитину, освіта вища, проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом, не судимий,

- засуджений за частиною 1 статті 309 КК України на 2 (два) місяці арешту;

за частиною 2 статті 309 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

за частиною 2 статті 307 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2213 (дві тисячі двісті тринадцять) гривень 64 копійки процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів.

Цим же вироком засуджена ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України, вирок щодо якої в апеляційному порядку не оскаржувався.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винними і засуджений за протиправні дії, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів при таких обставинах:

Так, обвинувачений ОСОБА_7 восени 2012 року, точної дати в ході судового розгляду не встановлено, поруч з електропідстанцією Луцького міського водоканалу на березі річки Стир у селі Крупа Луцького району Волинської області, обірвав листя дикорослих рослин коноплі, які переніс у будинок за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де її висушив та зберігав на горищі. Всього у такий спосіб він виготовив 26,36 грама особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, обіг якого заборонено, без мети збуту.

Близько 22 години 06 вересня 2013 року неподалік будинку АДРЕСА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_10 з метою збуту наркотичних засобів у місця позбавлення волі ОСОБА_11 , який відбуває покарання у Маневицькій виправній колонії № 42, у спеціально виготовленому пакунку передав їй особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, -- канабіс масою у перерахунку на висушену речовину 2,15 грама.

На початку жовтня 2013 року, точної дати в ході судового розгляду не встановлено, у селі Крупа Луцького району Волинської області ОСОБА_12 повторно зірвав листя дикорослих рослин коноплі, які переніс у закинуту господарську будівлю у селі Підгайці Луцького району, де її подрібнив та висушив. Всього у такий спосіб він виготовив 57,02 грама особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, обіг якого заборонено. В середині жовтня 2013 року вказаний наркотичний засіб він переніс за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де зберігав без мети збуту.

Крім цього, в середині травня 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , розфасував у п`ять паперових згортків 12,79 грама придбаного у жовтні 2013 року канабісу, який зберігав з метою збуту.

Також, 18 травня 2014 року о 18 годині 54 хвилини, перебуваючи на вулиці Дубнівській міста Луцьк повторно за 100 гривень збув 2,03 грама особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу особі з зміненими анкетними даними під час здійснення контролю за вчиненням злочину.

Він же 13 червня 2014 року о 14 годині 07 хвилин перебуваючи на проспекті Відродження у місті Луцьку, повторно за 100 гривень збув 2,51 грама особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, обіг якого заборонено, особі з зміненими анкетними даними під час здійснення контролю за вчиненням злочину.

Крім цього, в цей же день, 13 червня 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи на проспекті Відродження у місті Луцьку, повторно зберігав при собі з метою збуту 5,19 грама особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу.

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій вказує на незаконності вироку в частині призначеного покарання через його суворість.

Вказує, що суд формально зазначив, але не врахував ряд обставин, які знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. Посилається на те, що вчинені злочини не спричинили негативних наслідків, оскільки всі наркотичні засоби були вилучені, а два епізоди були спровоковані працівниками міліції. За місцем проживання і роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на утриманні має неповнолітню дитину.

Зазначає, що призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував лише одну пом`якшуючу покарання обставину щире каяття. Вказує, що він активно сприяв у розкритті даних злочинів, а тому до пом`якшуючих покарання обставин також слід віднести активне сприяння у розкритті злочинів. Також вважає, що до пом`якшуючих покарання обставини слід віднести і те, що він хворіє на важку хворобу, та є єдиним годувальником (опікуном) своєї матері, яка є особою похилого віку.

Обтяжуючих покарання обставин у справі не має.

Вважає, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів і дають підстави для застосування ст. 69 КК України і призначення покарання нижче найнижчої межі, встановленої в санкції закону за яким він притягнутий до кримінальної відповідальності. Також просить застосувати ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Захисник ОСОБА_9 у поданій в інтересах ОСОБА_7 апеляції також наголошує на те, що судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та сприяння у розкритті злочину. Також зазначено ряд обставин, що зменшують суспільну небезпеку вчиненого засудженим кримінального правопорушення.

Просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити застосувати положення ст. 69, 75, 76 КК України та призначити йому на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання 5 ( п`ять) років позбавлення волі з встановленням максимального іспитового строку.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор Маневицького району ОСОБА_13 просить залишити її без задоволення, а вирок суду без змін. Посилається на те, що покарання ОСОБА_7 з урахуванням вчинених ним злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, призначено правильно, у відповідності до вимог ст. 50,65 КПК України, та з урахуванням усіх обставин.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку суду першої інстанції, доводи апеляцій та заперечення на неї, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_14 , які подані апеляційні скарги підтримали, прокурора, який апеляцію заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеність його вини у інкримінованих йому злочинах в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому апеляційний суд вирок суду першої інстанції у цій частині не перевіряє.

За згодою сторін суд першої інстанції розгляд провадження провів відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, тому колегія суддів проводить перегляд вирок суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, тобто щодо призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до ст. 50 та 65 КК України, які визначають мету та загальні засади призначення покарань, пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначає покарання у межах санкції статті (частини) статті Особливої частини Кодексу та з врахуванням вимог положень Загальної частини цього Кодексу. При цьому, суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 в ході досудового розслідування та судового розгляду справи щиро розкаювався, давав правдиві свідчення та активно сприяв у розкритті злочинів. Тому суд першої інстанції правомірно до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відніс щире каяття та активне сприяння у розкриті злочинів. Обставин, які би обтяжували його покарання органи досудового розслідування та суд не знайшли.

По відношенню до особи обвинуваченого суд першої інстанції встановив, що останній за місцем проживання та роботи характеризується виключно з позитивної сторони, що об`єктивно підтверджується наявними у матеріалах провадження характеристиками на обвинуваченого ( т. 2 а.пр. 11-12 ), є одруженою особою і на вихованні має неповнолітню дитину ( т. 2 а. пр. 8 ) та престарілу непрацездатну матір ( т. 2 а.пр. 13,15). Однак призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції наведених вище обставин в повній мірі не врахував.

Також суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 ініціатором передачі наркотичних засобів засудженому ОСОБА_11 не був, до кримінальної відповідальності притягується вперше, усі подальші дії з незаконним обігом наркотичних засобів проводились під контролем працівників правоохоронних органів, які вчасно злочинних дій обвинуваченого не припинили, а фактично сприяли йому у продовженні злочинної діяльності.

Крім цього апеляційний суд відмічає, що після постановлення судом першої інстанції вироку та перегляду його апеляційним та касаційним судом у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 появилось ряд інших, раніше невідомих суду обставин, які позитивно характеризують обвинуваченого як особу, та, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.

До таких обставин апеляційний суд відносить те, що ОСОБА_7 05 березня 2015 року був мобілізований і проходить військову службу у частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , а з 31 березня по 02 червня 2015 року та з 31.08.2015 року по 02.12.2015 року двічі брав безпосередню участь у складі Збройних Сил України у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та виконував службові (бойові) завдання з оборони України, захисту її суверенітету та територіальної цілісності в районі сектору « ІНФОРМАЦІЯ_1 », є учасником бойових дій. По місцю проходження служби ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно, що стверджується приєднаною до матеріалів провадження службовою характеристикою ( т. 2 а. пр. 234 ).

Також апеляційним судом враховується, що на час розгляду провадження ОСОБА_7 заключив з Міністерством оборони України контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, наказом Міністра оборони України нагороджений медаллю « 15 років сумлінної служби», грамотою начальника 3 спеціального відділу Військової служби правопорядку та подякою Львівської обласної державної адміністрації ( т. 2 а. пр. 235-236,237,238-239 ).

Апеляційний суд також враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , який має виразкову хворобу цибулини дванадцятипалої кишки та деформуючий спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта, які згідно довідки війського-лікарської комісії № 291/2 від 25.02.2016 року пов`язані з проходження ОСОБА_7 військової служби ( т. 2 а. пр. 304).

З врахуванням усіх обставин справи колегія суддів вважає, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та відсутності по справі обтяжуючих покарання обставин в сукупності з іншими матеріалами справи, а саме: вчинення злочинів під контролем правоохоронних органів та відсутності будь-яких негативних наслідків від них, безпосередня участь обвинуваченого в Антитерористичній операції на сході України істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів і дають підстави для призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України з врахуванням вимог ст. 69 цього Кодексу, а саме нижче найнижчої межі санкції цієї статті.

Апеляційний суд також враховує, що з часу вчинення ОСОБА_7 злочинів пройшов тривалий час і останній за цей час будь-яких правопорушень не вчиняв, перебуває на службі у Збройних Силах України за контрактом, брав участь у бойових діях на сході держави та має за це нагороди, виключно позитивно характеризується за місцем проходження служби та має нагороди, за час проходження служби та у зв`язку зі службою отримав ряд захворювань, що підтверджується приєднаними до справи доказами.

Тому з врахуванням даних, які виключно позитивно характеризують особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого, який вину визнав та щиро розкаявся, з врахуванням інших даних щодо особи обвинуваченого, дають суду законні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням максимального іспитового строку терміном на три роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

На думку колегії суддів саме таке покарання буде відповідати вимогам ст. 50,65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Тому вирок суду першої інстанції у частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає зміні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 309 КК України залишити призначене судом першої інстанції покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 309 КК України залишити призначене судом першої інстанції покарання 2 (два) місяці арешту

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_7 визначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна .

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покласти обов`язки:

Не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4