В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майське Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та такого, що фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 29.08.2008 Гуляйпольським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст 75 КК України від призначеного покарання звільнений з виправним строком 1 рік; 2) 17.12.2008 Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк вироку Гуляйпольського міського суду Запорізької області від 29.08.2008, остаточно визначено до відбуття 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 3) 29.06.2011 Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України, ст 76 КК України до 5 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з виправним строком 3 роки; 4) 28.03.2013 Кіровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднане невідбуте покарання по вироку Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 29.06.2011, остаточно призначене покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі. 09.07.2014 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області із застосуванням ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 звільнений від подальшого відбування покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в:
24 березня 2015 року, ОСОБА_5 , знаходячись в квартирі своєї знайомої ОСОБА_4 , з її дозволу, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю власниці квартири ОСОБА_4 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, діючи повторно, з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з особистого корисливого мотиву, викрав золоті вироби ОСОБА_4 , а саме: сережки, проба 585, загальна вага 1,17 гр.; кільце, проба 585, загальна вага 1,19 гр.; кільце, проба 585, загальна вага 1,69 гр.; кільце, проба 585, загальна вага 1,34 гр.; обручка, проба 585, загальна вага 1,42 гр.; ланцюг, проба 585, загальна вага 6,56 гр. (вага золота 5 гр.), після чого з викраденим зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНІСЕ ім. зас. проф. М.С. Бокаріуса № 12563 від 15.12.2015 вартість викраденого майна станом на 24.03.2015 складала: сережки, проба 585, загальна вага 1,17 гр. 702 грн.; кільце, проба 585, загальна вага 1,19 гр. 714 грн.; кільце, проба 585, загальна вага 1,69 гр. 1014 грн.; кільце, проба 585, загальна вага 1,34 гр. 804 грн.; обручка, проба 585, загальна вага 1,42 гр. 852 грн.; ланцюг, проба 585, загальна вага 6,56 гр. (вага золота 5 гр.). Загальна вартість викраденого майна та завданої матеріальної шкоди ОСОБА_4 склала 7086 грн. 00 коп..
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого ним діяння, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення. Крім того, пояснив, що в березні 2015 року приїхав в гості до ОСОБА_6 , з якою познайомився в інтернеті, вона йому показала свої золоті прикраси, а саме сережки, 3 кільця, обручку та ланцюг, після чого в нього виник умисел викрасти їх і він попрохав ОСОБА_6 сходити йому за цигарками. Поки вона ходила за цигарками, він взяв золоті прикраси потерпілої після чого поїхав додому та здав їх в ломбард «Благо».
Допитана у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_4 пояснила, що 23 березня 2015 року ОСОБА_5 приїхав до неї у гості. Вищевказані золоті прикраси, а саме сережки, 3 кільця, обручку та ланцюг, були одягнені на ній. Коли вона їх знімала, то ОСОБА_5 помітив куди вона їх поклала. 24 березня 2015 року вранці вона пішла по цигарки, а ОСОБА_5 залишився в неї вдома, того ж дня вона провела його додому. 25 березня 2015 року вона помітила, що її золоті прикраси зникли.
Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення, та винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Вина обвинуваченого у скоєнні вище зазначеного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні золотих виробів, які належать ОСОБА_4 , під час не знятих та непогашених судимостей за корисливі злочини, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.
Відповідно до ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні. При цьому, суд не приймає зазначену в обвинувальному акті обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 вчинення злочину особою повторно, оскільки вказана обставина є кваліфікуючою ознакою інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, має не зняті та непогашені судимості за корисливі злочини, на обліку у лікарів нарколога та психіатра КЗ «Синельниківська центральна районна лікарня» не перебуває, не працює, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо..
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст.185 КК України.
При цьому, суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діянь, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, згідно яких він має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, наявність незнятих та непогашених судимостей, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.
На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_5 , передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_5 суд не вбачає.
Цивільний позов не пред`являвся. Арешт на майно не накладався.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за цим кримінальним провадженням.
Речові докази за кримінальним провадженням відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;
3) періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. зас. проф. М.С. Бокаріуса № 12563 від 15.12.2015 123 (сто двадцять три) грн. 00 коп..
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 не обирати.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1
19 квітня 2016 року