Справа №636/2445/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2016 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000594 від 25.06.2015 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Араміль Свердловської області РФ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, колишнього військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, призваного 06.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , кулеметника 1 механизованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , рядового, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
06.08.2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607 від 21.07.2014 року, затвердженого Законом України №1595-VІІІ від 22.07.2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 рядовий запасу ОСОБА_3 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Цього ж дня наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №160 рядовий ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду кулеметника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону зазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства. Являючись військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, рядовий ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Проте, рядовий ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
28.02.2015 року рядовий ОСОБА_3 виявив небажання проходити військову службу та вирішив самовільно залишити місце дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Близько 07 години 00 хвилин 28.02.2015 року рядовий ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Цього ж дня, рядовий ОСОБА_3 , діючи з метою тимчасово ухилитись від військової служби убув до себе додому у АДРЕСА_1 . Незаконно перебуваючи поза місцем служби рядовий ОСОБА_3 проводив час вільно на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.
11.07.2015 року, тобто понад більше ніж через місяць, рядовий ОСОБА_3 самостійно повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків. 16.06.2016 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №126 рядового ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
- згідно службової характеристики від 04.07.2016 року - обвинувачений за час проходження служби зарекомендував себе з посереднього боку, відповідно до медичної характеристики від 04.07.2016 року зловживає алкогольними напоями (а.к.п.36-37);
- довідка головного лікаря Козельщинської ЦРЛ від 30.06.2016 року за №013-10/1209 свідчить про те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра у вказаному закладі не перебуває (а.к.п.34);
- у довідці №--05072016/63091 від 05.07.2016 року ОСК ГУНП в Полтавській області зазначено, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий (а.к.п.42);
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, посередньо характеризуючи особу дані, пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, враховує те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України є не судимий, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374 - 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації), повідомляти їй про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Нагляд за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) за місцем його проживання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча: