Справа № 390/1987/14-к
Провадження № 1-кп/390/2/16
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
"14" березня 2016 р. Колегія суддів Кіровоградського районного суд Кіровоградської області в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
обвинученої ОСОБА_9 ,
захисника адвоката - ОСОБА_10 ,
Ухвалою суду від 14.08.2014 року призначено судовий розгляд вказаного кримінального провадження.На даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області та судовий розгляд не закінчено.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. В обґрунтування клопотання зазначив, саме такий запобіжний захід відносно обвинувачених відповідатиме характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, позбавлятиме можливості перешкодити та ухилитися від суду, впливати на свідків та потерпілих та продовжити злочинну діяльність.
Захисники обвинувачених та обвинувачені заперечували відносно задоволення клопотання та просили суд обрати більш мякий запобіжний захід, так як не мають наміру ухилятись від слідства та суду, впливати на свідків та потерпілих.
Представник цивільних позивачів ОСОБА_11 підтримала клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_8 запобіного заходу у виді домашнього арешту, та просила суд обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950) зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, і самостійною підставою для тримання особи під вартою, чинним законодавством України, не визначається, а повинна враховуватися з іншими обставинами, які вказані в ст. ст. 177, 183 КПК України.
Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Орган внутрішній справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду.
Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Однак, прокурором та представником цивільного позивача в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не надано доказів, які б свідчили про спроби ухилитися від слідства та суду, не зазначено можливостей впливати на свідків та потерпілих.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді особистого зобовязання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 314, 315, 316 КПК України, Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), практикою Європейського суду з прав людини, колегія суддів,
Клопотання прокурора та представника цивільного позивача ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, терміном на два місяці, тобто з 14.03.2016 року до 14.05.2016 року.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_9 такі обов`язки:
1) не відлучатися за межі м. Кіровограда, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, терміном на два місяці, тобто з 14.03.2016 року до 14.05.2016 року.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 такі обов`язки:
1) не відлучатися за межі м. Кіровограда, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
та роз`яснити, що в разі їх невиконання до обвинувачених може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від чверті мінімальної заробітної плати до двох розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий судя /підпис/

Судді /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1