Справа № 363/1955/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/242/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 24.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
24 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 08.12.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою юридичною освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вчиненого за наступних обставин.

14.02.2015 року ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_11 та двома малолітніми дітьми приїхали до батьків дружини, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , що тимчасово проживали за адресою: АДРЕСА_3 з метою провідати останніх. Близько 21-00 години ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та син останніх ОСОБА_13 перебували в будівлі за вищевказаною адресою, де вечеряли та вживали горілку. Під час вечері між вищевказаними особами виникла суперечка з приводу квартири у м. Вишгород, в якій спільно проживають ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

У подальшому, приблизно в період з 21 години по 23 годину, коли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 знаходились на веранді вказаного будинку та спілкувались, ОСОБА_9 внаслідок раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння накинувся на ОСОБА_7 та почав умисно наносити останньому удари кулаками в область голови та тулуба.

В свою чергу, ОСОБА_13 , який в цей час також перебував в будинку побачивши, що ОСОБА_9 наносить удари ОСОБА_7 , з метою припинення протиправних дій останнього, був змушений відтягнути ОСОБА_9 від ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_7 , з метою уникнення конфлікту, пішов в напрямку веранди зазначеного будинку, де знаходились ОСОБА_12 та ОСОБА_11 для того, щоб випровадити з будинку ОСОБА_11 з її чоловіком ОСОБА_9 . В цей час, ОСОБА_9 , продовжуючи протиправні дії направлені на нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_7 та почав наносити удари руками в область голови та тулуба, від одного з яких останній перечепився через поріг та впав на підлогу у веранді, де перебувала ОСОБА_12 , яка сиділа на стільці. У подальшому, ОСОБА_9 продовжив наносити удари ногами в різні частини тіла ОСОБА_7 , який знаходився в лежачому положенні на підлозі веранди. Після нанесення таких ударів ОСОБА_9 сів на ОСОБА_7 зверху та почав наносити удари руками останньому в область голови та тулуба. Всього ОСОБА_9 наніс ОСОБА_7 не менше 5-6 ударів травматичної дії в область тулуба та голови. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_9 . ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів обличчя, параорбітальної гематоми зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 38/д/№20/Д-2015 від 27.03.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду є необґрунтованим та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Так, суд обґрунтовуючи свої висновки, в мотивувальній частині вироку наводить покази ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 . При цьому, даючи оцінку цим показам, суд ніяким чином не обґрунтував, чому саме він взяв до уваги покази, що були надані стороною обвинувачення, фактично визнавши їх більш достовірними, аніж покази, що були надані ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Однак, потерпілий та свідки обвинувачення навіть в судовому засіданні давали суперечливі покази щодо обставин конфлікту та бійки, розповідали про різні обставини начебто нанесення ОСОБА_9 ударів потерпілому ОСОБА_7 . Непослідовність їх показів також прослідковується при дослідженні письмових матеріалів кримінального провадження. Окрім того, версія про наявність значної кількості ударів (5-6) також висунута потерпілим, в той же час як під час проведення судово-медичної експертизи, експертом було встановлено, що достовірно судити про кількість травматичних впливів не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю опису кількості та конкретного місця розташування підшкірних крововиливів в області обличчя. Перша згадка про начебто наявність 5-6 травматичних впливів з`являється у висновку експерта № 38/Д/№20/Д-2015р від 23.04.2015 р., при цьому висновок про наявність саме такої кількості ударів травматичних впливів дається на підставі протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого та незрозумілого медичного обстеження потерпілого від 20.04.2015 р. через два місяці після подій 14.02.2015 р., а не на підставі більш достовірної первинної медичної документації.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні даної апеляційної скарги, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, зазначивши що вона є необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілого та його представника, які вважали апеляційну скаргу необґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин, відповідають матеріалам провадження і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується показами потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 .

З показів потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що 14.02.2015 р. до нього та дружини приїхала дочка ОСОБА_11 з чоловіком та дітьми за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_9 випивав пиво та разом з його сином ОСОБА_13 готував багаття для смаження шашлику. Дочка також пила, однак, вино. Коли все приготували, сіли за стіл та почали вечеряти. Обвинувачений вже пив горілку. За столом дочка почала підіймати питання щодо переїзду, а саме: що йому з дружиною необхідно виїхати з квартири, а дочка з родиною переїдуть до їхньої квартири. Дружина з дочкою потім пішли на веранду. Він нагадав ОСОБА_9 , що їм було подаровано земельну ділянку, побудовано будинок, однак, йому це не сподобалось, він почав його ображати, в зв`язку з чим вів почав виганяти ОСОБА_9 .. В той же час ОСОБА_9 підвівся та наніс йому удар, ОСОБА_13 почав відтягувати ОСОБА_9 . Дочка шантажувала онуками, що позбавить нас можливості бачитись з ними та спілкуватись. Після того, як він вивів дочку, ОСОБА_9 ще раз наскочив на нього, він зачепився та впав, після чого ОСОБА_9 сів на нього та почав бити. Дружина дійсно вдарила його стільцем по голові. Потім ОСОБА_9 з дочкою почали збиратись. Обвинувачений погрожував спалити дачу, взяв костиль дружини та викинув його на город, з його боку були постійні погрози на його з дружиною адресою, коли дочка з зятем поїхали вони викликали міліцію. Лише на наступний день він звернувся до лікарні. Не заперечував, що в них з ОСОБА_9 виникали часто конфлікти, частіше за все, коли ОСОБА_9 бив свою дружину, однак, за ножа він ніколи не хватався.

Щодо 14.02.2015 р. пояснив наступне: в той день ОСОБА_9 та його син пили пиво, першим удар наніс ОСОБА_15 йому у гостинній в голову, він намагався захищатись, син відтягнув ОСОБА_16 від нього, потім вже на веранді ОСОБА_9 вдарив його рукою та коли він впав почав бити ногами, згодом сів на нього та продовжував наносити удар у голову кулаками. Дружина не могла спокійно стояти та дивитись на те, що відбувається, тому взяла табурет та вдарила ОСОБА_9 по голові, і тільки вже коли прибіг ОСОБА_13 , то звільнив його від ОСОБА_17 . Сокири не було, це все вигадки ОСОБА_17 . Після бійки міліцію викликав він, однак, на неодноразові виклики представники правоохоронних органів не приїхали. ОСОБА_15 закрив їх у будинку, лише завдяки запасному ключу, їм вдалось відчинити замок. Десь з 22.10 год. до 22.15 год. ОСОБА_15 дзвонив та погрожував йому. Зараз не спілкуємось, вони намагались помиритись, однак, після всього найдальше спілкування неможливо.

З показів свідка ОСОБА_13 вбачається, що що 14.02.2015 р. до батьків на дачу за адресою: АДРЕСА_3 приїхали ОСОБА_9 з родиною. Він та ОСОБА_15 були на вулиці, готували шашлик, пили пиво. Десь о 20.00 год. почали вечеряти, вживали всі горілку, окрім сестри, дружини ОСОБА_9 , яка пила вино. Коли мати з сестрою вийшли на ганок, між батьком та ОСОБА_9 виникла суперечка з приводу житла, яка переросла в бійку, ОСОБА_9 наносив більше ударів, оскільки є молодшим, сильнішим та спортивнішим - під час першої бійки ударів 10, під час другої до 10 ударів, а батько - приблизно ударів 6, а під час другої бійки взагалі не міг наносити ударів, оскільки перебував у лежачому стані. Він допоміг розняти батька та ОСОБА_9 . Потім пішов на кухню, однак, почув крики , бійка вже відбувалась на ганку, батько лежав на підлозі, ОСОБА_9 сидів на ньому та наносив удари в область голови. За його допомогою вдалось звільнити батька, ОСОБА_9 постійно погрожував, забрав ключ та замкнув їх із середини. Після чого ОСОБА_15 з родиною зібрались та поїхали.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції надала наступні покази, що 14.02.2015 р. донька з чоловіком та дітьми приїхали до них у гості. Зять ОСОБА_9 та син ОСОБА_13 були на вулиці, готували шашлик, пили пиво. Приблизно о 20.00 год. сіли вечеряти, вона та чоловіки вживали горілку, дочка пила вино. Після чого, вона з дочкою вийшли на ганок перекурити, почали сперечатись з приводу житла у м. Вишгороді, а в будинку вона чула як сварились чоловік та зять з приводу грошей. Через деякий час між ними почалась бійка. ОСОБА_9 штовхнув чоловіка, той впав, та ОСОБА_9 почав наносити удари ногами. Син намагався розійняти їх, донька не втручалась, скільки ударів ОСОБА_9 наніс чоловіку пояснити не може, однак, бив сильно, десь хвилини три. Підтвердити чи наносив удари ОСОБА_7 . ОСОБА_9 вона не може через те, що все відбувалось дуже швидко, після бійки родина доньки поїхала додому, та ОСОБА_9 після цього ще дзвонив та погрожував по телефону.

З показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що 14.02.2015 року він знаходився у дома за адресою АДРЕСА_4 , близько 23 годині зателефонував йому ОСОБА_9 , попросив вийти на дорогу. Коли він вийшов, то побачив ОСОБА_9 в крові, він йому сказав, що були з сім`єю на дачі, відбувся конфлікт з родичами дружини. ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння не знаходився.

Окрім того, свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною обвинуваченого, в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 14.02.2015 р. вона з чоловіком та дітьми приїхала до батьків на дачу з метою провідати матір. Приїхавши, вона почала готувати вечерю, а чоловік з дітьми гуляв на вулиці. Приблизно о 20.30 год. сіли вечеряти. Під час вечері вона підняла питання щодо проживання її родини або на дачі у батьків, або у квартирі співвласницею якої вона є нарівні з її рідними - батьками та братом. Оскільки у родині її у теперішній час скрутне матеріальне становище та винаймати житло є дуже важким. На що мати почала лаятись в її бік, чоловік у словесному конфлікті участь не приймав, після чого вони почали збиратись додому. В той же час до веранди зайшов її батько, конфлікт продовжився, чоловік зробив зауваження батькові, однак, той налетів на чоловіка та сильно вдарив кулаком в обличчя, чоловік не встиг відвернутись та впав, однак, батько продовжував бити чоловіка. Коли вдалось звільнитись від батька, чоловік піднявся, але був увесь в крові, мав розбитий ніс, мати кричала, брат намагався роздіймати бійку, тоді мати взяла табурет та вдарила її чоловіка в потилицю, повторно чоловік не дав матері його вдарити, вихопив в неї табурет та викинув. Батько продовжував кричати, потім вона побачила у руках батька сокиру, якою він замахнувся на її чоловіка та намагався нанести удар по голові. Чоловік ухилився від удару, штовхнув батька у грудну клітину, внаслідок чого останній впав. Злякавшись за дітей, вона схопила їх та побігла на двір до машини, ледве вдалось їх заспокоїти, потім повернулась шукати чоловіка. Батько в той час виламував двері веранди сокирою. Наголосила на тому, що з боку батька такі прояви агресії непоодинокі, перебуваючи як у тверезому стані, так і в стані алкогольного сп`яніння, він кидався раніше на неї та її чоловіка з ножем. Також зазначила, що чоловік її 14.02.2015 р. спиртних напоїв не живав, вона пила червоне вино. Бійка відбулась на веранді. Батько наніс десь 5 ударів чоловіку, чоловік в свою чергу декілька разів вдарив батька. Підтвердити, що ОСОБА_9 , сидячи на батькові, бив його не може, оскільки такого не було та вона і не бачила цього. Батько просто впав на підлогу. Брат дійсно заспокоював батька та чоловіка. Чоловік дійсно викинув костиль, та за допомогою його мати закрила скляні двері, які чоловік намагався закрити перед батьком, щоб уникнути сутички.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції було обґрунтовано надано оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_9 щодо невизнання останнім вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та розцінено їх, як обрану обвинуваченим тактику захисту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, за фактом нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 органами досудового розслідування було проведено перевірку. За результатами даної перевірки, 24.04.2015 року було винесено постанову, якою кримінальне провадження № 0000213 від 16.02.2015 за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з необхідною обороною. Дані про оскарження вказаної постанови чи її скасування в матеріалах кримінального провадження відсутні, а отже вона є чинною.

Покази свідка ОСОБА_11 , враховуючи те, що вона перебуває в близьких стосунках з обвинуваченим, є його дружиною, є такими, що спрямовані на захист ОСОБА_9 , з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за вчинені неправомірні дії.

В зв`язку з вищевикладеним, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що спричинені ним тілесні ушкодження потерпілому є необхідною обороною, про що він зазначав в суді першої інстанції, а також зазначає в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта № 38/д/№20/Д-2015 від 27.03.2015 у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у виді: підшкірних крововиливів обличчя, пара орбітальної гематоми зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З протоколу проведення слідчого експерименту №1 від 16.04.2015 року та фототаблицями до нього (том 1, а.п. 98-108), вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 у присутності понятих та експерта показав як ОСОБА_9 наносив удари в область голови та тулуба.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту №2 від 16.04.2015 року та фото таблицями до нього (том 1 а.п.109-117), в ході якого обвинувачений ОСОБА_9 в присутності понятих та експерта показав які події відбувалися на веранді будинку та які удари ОСОБА_7 наносив ОСОБА_9 та які ОСОБА_9 наносив потерпілому ОСОБА_7 .

Протоколом проведення слідчого експерименту №3 від 16.04.2015 року та фото таблицями до нього ( том 1 а.с.117-124), в ході якого свідок ОСОБА_12 в присутності понятих показала як відбувалася бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . В ході якої, ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_12 з метою того, щоб ОСОБА_9 перестав бити ОСОБА_7 нанесла один удар в область голови та частково в шею ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №38/Д/№20/Д-2015р від 23.04.2015р. у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у виді: підшкірних крововиливів обличчя, пара орбітальної гематоми зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. З урахуванням даних медичної документації, а також наданих фото таблиць можна вважати, що мало місце не менш 5-6 ударів. Не виключається можливість виникнення у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказав ОСОБА_7 при допиті у якості потерпілого. Не виключається можливість виникнення у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, отриманих від ОСОБА_9 ударів, на які вказав ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 16.04.2015 року.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що висновок експерта № 38/Д/№20/Д-2015р від 23.04.2015 р. є неналежним доказом, на підтвердження кількості нанесених потерпілому ОСОБА_7 ударів обвинуваченим ОСОБА_18 , оскільки він проведений не на підставі первинної медичної документації та через два місяці після події, колегія суддів вважає необґрунтованими. Оскільки даний висновок не суперечить висновку експерта № 20/Д-2015р. від 20.03.2015 р. та проведений, як з його урахуванням, так і урахуванням первинної медичної документації для з`ясування обставин що мають значення для кримінального провадження. Обставин, які б давали підстави сумніватися у допустимості, як доказу, даного висновку, як судом першої, так і судом апеляційної інстанції не виявлено.

Колегія суддів вважає належними висновки суду першої інстанції щодо недоведеності факту вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, оскільки суду у відповідності до вимог ст.ст. 91, 92 КПК України, будь-яких належних доказів на підтвердження даної обставини не надано.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції дана належна оцінка доказам, що містяться в матеріалах провадження, в їх сукупності та вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст.125 КК України, як нанесення потерпілому легкого тілесного ушкодження.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 ( із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №11), при призначенні обвинуваченому покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мотивовано обрав обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Визначене покарання обвинуваченому відповідає вимогам ст.ст.50, 65КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів та домірним скоєному.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 08.12.2015 року відносно ОСОБА_9 - без змін.

Головуючий:

Судді :