ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2016 Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, інтересів якої
стосується порушена
кримінальна справа - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду справу за скаргою ОСОБА_4 на постанову про порушення кримінальної справи від 12 квітня 2002 р.,

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2012 р. особа, інтересів якої стосується порушена кримінальна справа ОСОБА_4 звернувся до Київського районного суду м. Харкова зі скаргою в порядку ст. 236-7 КПК України в ред. 1960 р. просив скасувати постанову від 12.04.2002 р.
25 лютого 2016 року, після скасування попереднього рішення суду, дана справа за скаргою ОСОБА_4 в порядку автоматичного розподілу була передана судді Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявленої вимоги посилався на порушення відносно себе кримінальної справи з невірою кваліфікацією, за відсутності достатніх підстав, оскільки він не є службовою особою суб`єкту господарювання, будь-яка шкода ТОВ «РІО» матері потерпілого гр. ОСОБА_6 не спричинена, докази підробки ним підписів ОСОБА_6 відсутні, а заява ОСОБА_6 про відсутність останньої на час підписання договорів у м. Харкові не є підставою порушення справи за неналежності такого доказу.
У судовому засіданні особа, інтересів якої стосується порушена кримінальна справа ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор та потерпілий проти задоволення скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність.
Суд, вислухавши пояснення особи, яка подала скаргу, потерпілого та думку прокурора, дослідивши матеріали на підставі яких порушено кримінальну справу № 17020071, доходить наступного:
Відповідно до ч.15 ст. 236-8 КПК України, суд, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.
Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у постанові №6 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи», розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суддя повинен перевірити: чи були наявними на час порушення справи передбачені частиною першою статті 94 КПК України приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (ч.2 с.94 КПК) законність джерел отримання цих даних; чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок (стаття 98 КПК)…. Суд не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді кримінальної справи по суті. Оцінка доказів, яка повинна здійснюватися судом під час розгляду кримінальної справи по суті, на стадії розгляду скарги на постанову про порушення кримінальної справи, є недопустимою.
З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2002р. постановою прокурора м. Харкова ОСОБА_7 порушена кримінальна справа за ч.4 ст. 191 КК України за фактом заволодіння майном ТОВ «РІО» у великих розмірах шляхом зловживання службовою особою службовим становищем та за ч.2 ст.364 КК України; а також порушена кримінальна справи відносно приватного нотаріуса ОСОБА_8 за фактом зловживання нею службовим становищем (т.1 а.к.с.1-2).
Приводом порушення кримінальної справи у відповідності до п.1 ч.1 ст. 94 КПК України стала заява гр. ОСОБА_6 від 21.03.2002 р. подана нею в порядку ст. 95 КПК України прокурору м. Харкова (т.1 а.к.с.7-10).
Підставами порушення кримінальної справи стали данні, отримані в ході дослідчої перевірки вказаної заяви в порядку ч.3 ст. 97 КПК України, а саме: пояснення гр. ОСОБА_6 ; статут ТОВ «РІО»; договори купівлі продажу від 07.02.2000 р. та 24.05.2000 р. згідно яких ТОВ «РІО» придбані спірні приміщення; відповідь КП «БТІ» від 30.11.2001 р. про приналежність ПП «Віктореал» нежитлових приміщень напівпідвалу №15,18,19 літ «А-5» площею 16.8 м2 буд. АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення №№ ХІІ-ХVII приміщення літ «А-5-7» площею 68.6 м2 буд. АДРЕСА_2 ; договір купівлі-продажу від 30.07.2001 р.за яким ТОВ «РІО» продало ПП`Алекс» нежитлові приміщення напівпідвалу №15,18,19 літ «А-5» площею 16.8 м2 буд. АДРЕСА_1 ; договір купівлі продажу від 09.08.2001р. за яким ПП «Алекс» продало ПП «Віктореал» нежитлові приміщення напівпідвалу №15,18,19 літ «А-5» площею 16.8 м2 буд. АДРЕСА_1 ; договір купівлі продажу від 07.08.2001 р. за яким ТОВ «РІО» продало ПП «Алекс» нежитлові приміщення №№ ХII-ХVII приміщення літ «А-5-7» площею 68.6 м2 буд. АДРЕСА_2 , договір купівлі продажу від 16.08.2001 р. за яким ПП «Алекс» продало ПП «Віктореал» нежитлові приміщення №№ ХII-ХVII приміщення літ «А-5-7» площею 68.6 м2 буд. АДРЕСА_2 , довідка Глобінської ЦРЛ від 04.12.2001 р. вих.№1012 про перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 10.09.по 21.09.; пояснення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 ; довідка Московського РВ від 03.04.2002 р. вих.№67/4868; довідка №57 від 01.04.2002 р. (т.1 а.к.с.13-18, 19-34, 38, 39-40, 41-42, 43-44, 44, 45,61,62, 63-67, 80, 83).
Посилання особи, інтересів якої стосується порушена кримінальна справа ОСОБА_4 на невірне визначення кваліфікації за не обіймання ним відповідної посади, процесуального значення для вирішення скарги не мають, оскільки з оскаржуваної постанови не вбачається порушення кримінальної справи за ч.4 ст. 191 КК України відносно особи.
Безпідставними є також посилання особи, інтересів якої стосується порушена кримінальна справа ОСОБА_4 на незаконність отримання вільних та експериментальних зразків підпису ОСОБА_6 , оскільки КПК України в ред.1960 р., який діяв на час винесення оскаржуваної постанови, можливість проведення процесуальних дій до порушення кримінальної справи не передбачена, а отримання вільних зразків підпису ОСОБА_6 в ході дослідчої перевірки, відповідає положенням ст. 97 КПК України.
З урахуванням викладеного у прокурора станом на час порушення кримінальної справи 12.04.2002р. були наявні достатні приводи та підстави, визначені ст. 98 КПК України, для порушення кримінальної справи, а відтак скарга гр. ОСОБА_4 про скасування оскаржуваної постанови задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 236-8 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про порушення кримінальної справи від 12 квітня 2002 р. відмовити.

Матеріали кримінальної справи №17020071 направити до прокуратури Харківської області.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова.

СУДДЯ