Справа № 175/2242/15-к
Провадження № 1-кп/175/99/15
Ухвала
01 червня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне кримінальне провадження № 0000544 відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше судимого 26.04.2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.213 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_4 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України,

встановив:

04 червня 2016 року спливає строк тримання обвинувачених під вартою, а розгляд справи не може бути закінчений до вказаної дати, через що головуючим суддею поставлено на розгляд учасників судового провадження питання щодо подальшої дії вказаного запобіжного заходу.

Прокурор вважав необхідним продовжити обраний усім обвинуваченим запобіжний захід, вказуючи на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та не відпали.
Потерпіла ОСОБА_10 підтримала клопотання прокурора.

Захисники ОСОБА_9 і ОСОБА_7 заявили клопотання про зміну обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 запобіжного заходу на домашній арешт чи на інший не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на відсутність підстав та ризиків, які могли б свідчити про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 покладалась на розсуд суду, а захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу на домашній арешт або застосувати заставу.

Обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтримали думку своїх захисників та просили змінити відносно них запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а обвинувачений ОСОБА_11 покладався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку свого захисника та заявив письмове клопотання про зміну щодо нього запобіжного заходу на домашній арешт, в обґрунтування клопотання посилається на те, що до даного злочину він не причетний, покази, які він надав під час досудового слідства, співробітниками міліції здобуті шляхом шантажу і обману, також просить врахувати, що він раніше не судимий і має малолітню дитину.

Вислухавши думку сторін, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження дії цього запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів дізнання та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписом частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при вирішенні питання дії запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами з`ясування обставин злочину та особи підозрюваного, обвинуваченого.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і встановлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

До теперішнього часу вказані ризики не відпали і не зменшилися, і з урахуванням особи ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які обвинувачуються у вчиненні умисного, у тому числі особливо тяжкого злочинів, за які, у разі доведення винуватості, їм загрожує кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, у суду є підстави вважати реальною наявність існування зазначених ризиків, що колегія суддів вважає достатнім для продовження обвинуваченим дії вказаного запобіжного заходу ще на 60 днів, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Летельє проти Франції»).

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, колегія суддів вважає не підлягаючим задоволенню, оскільки зазначені обвинуваченим обставини не дають підстав для висновку про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи зможуть забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків. Зазначені вище підстави в повній мірі відноситься і до ОСОБА_11 , а тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає продовженню.

У зв`язку з цим клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.331, 369 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 відмовити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, тобто до 30 липня 2016 року.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді особистого зобов`язання, продовжити на час судового розгляду кримінального провадження.

Копію ухвали вручити прокурору і обвинуваченим, а також направити начальнику Дніпропетровської установи Виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_16