У Х В А Л А

29 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2015 року щодо нього Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Луцький міськрайонний суд Волинської області вироком від 12 грудня 2013 року засудив ОСОБА_1 за сукупністю злочинів, передбачених частиною третьою статті 190 та частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України (далі - КК), із застосуванням статті 70 цього Кодексу до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Прийнято рішення щодо цивільного позову та судових витрат.

Апеляційний суд Волинської області ухвалою від 13 січня 2015 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 змінив, перекваліфікував його дії з частини другої статті 364 КК на частину першу статті 364 КК та призначив йому за цим законом покарання - обмеження волі на строк 2 роки і на підставі статей 49, 74 КК звільнив його від указаного покарання у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а за частиною третьою статті 190 КК залишив ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, призначене судом першої інстанції. Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про застосування частини першої статті 70 КК. На підставі статті 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням обов'язків, передбачених пунктами 2-4 частини першої статті 76 цього Кодексу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 29 вересня 2015 року вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 залишив без зміни.

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України з заявою про перегляд вищевказаної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2015 року щодо нього, в якій просив цю ухвалу скасувати, а справу направити на новий касаційний розгляд. Як на підставу перегляду заявник посилався на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. На обґрунтування зазначеної підстави додав до заяви копії ухвал Верховного Суду України від 18 вересня 2007 року, 25 березня 2008 року, 3 квітня 2008 року та 30 жовтня 2008 року.

Однак, заява не містила належного обґрунтування підстави для перегляду судових рішень Верховним Судом України, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК, що, зокрема, перешкоджало вирішенню питання про прийнятність долучених до заяви судових рішень в якості прикладів неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність. Надіслана заявником на підтвердження неоднакового правозастосування ухвала Верховного Суду України від 18 вересня 2007 року не містила остаточного висновку суду касаційної інстанції щодо застосування норми права, передбаченої КК, оскільки нею судове рішення апеляційного суду було скасовано з направленням справи на новий апеляційний розгляд, а відтак не могла слугувати прикладом для порівняння, а ухвала Верховного Суду України від 13 січня 2011 року, на яку заявник посилався у тексті заяви, до неї додана не була.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 20 січня 2016 року засудженого ОСОБА_1 було повідомлено про невідповідність його заяви вимогам статей 448 і 449 КПК та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - до 21 лютого 2016 року. Також заявнику було роз'яснено, що у разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде йому повернуто.

У межах зазначеного строку засуджений ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України з уточненою заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2015 року щодо нього.

Проте, у заяві не наведено аргументів на користь подібності правовідносин в оскарженому та порівнюваних судових рішеннях, не здійснено порівняння оспорюваних висновків касаційного суду щодо цих правовідносин з порівнюваними, не зазначено, у чому полягає неоднакове правозастосування з огляду на встановлені судами фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, хоча на необхідності такого обґрунтування вказувалося в ухвалі судді Верховного Суду України від 20 січня 2016 року. У новій заяві засуджений лише уточнив підставу для перегляду ухвали суду касаційної інстанції щодо нього з огляду на положення пункту 1 частини першої статті 445 КПК у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 28 березня 2015 року, та додатково долучив на підтвердження цієї підстави копію ухвали Верховного Суду України від 13 січня 2011 року. У решті нова заява засудженого ОСОБА_1 за обсягом і змістом майже ідентична його попередній заяві. Доводи заявника, як і раніше, зводяться до необґрунтованості засудження та неправильної кримінально-правової оцінки його дій за статтями 364, 190 КК, перевірка яких поза межами законодавчо визначених повноважень Верховного Суду України щодо перегляду судових рішень у кримінальних справах у порядку, передбаченому главою 33 КПК, є недопустимою, оскільки призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням статті 445 КПК і буде суперечити принципу правової визначеності.

Отже, як убачається зі змісту заяви, засуджений ОСОБА_1 не усунув недоліків, зазначених в ухвалі судді Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, у зв'язку з чим заява підлягає поверненню заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви на підставах, передбачених у частині четвертій цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або на інших підставах, ніж ті, які були предметом розгляду.

Керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и л а:

заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2015 року щодо нього Верховним Судом України повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2