Номер провадження: 11-сс/785/865/16
Номер справи місцевого суду: 520/3145/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 про накладення арешту на нерухоме майно,
ВСТАНОВИЛА:
До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси звернувся прокурор з клопотанням, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно - будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року було задоволено.
В своїй апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та винести нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на нерухоме майно.
Апелянт звернув увагу суду на те, що вищезазначена ухвала постановлена без виклику ОСОБА_8 та його захисника, при цьому оскаржувану ухвалу вони не отримали. Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. З чого вбачається, що строки на апеляційне оскарження пропущені не були.
На думку захисника зазначена ухвала прийнята з численними порушеннями норм чинного матеріального та процесуального права. Послався на порушення слідчим суддею ст.ст. 167, 170 КПК України.
Крім того він зазначив, що ОСОБА_8 вважає, що а ні в ухвалі суду, а ні в клопотанні прокурора не доведено достатніх підстав вважати, що майно, яке належить арештувати, а саме будинок, набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від неї, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Апелянт також звернув увагу, на те, що ОСОБА_8 жодного відношення не має до кримінального провадження, не є підозрюваним, обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, тобто відносно нього не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, вона належним чином мотивована та прийнята у відповідності з вимогами ст.ст. 170, 171, 173 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчий суддя в своєї ухвалі обґрунтовано довів про необхідність накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та зробив висновок, що у разі не накладення арешту є достатні підстави вважати, що це може призвести до можливості перепродажу або іншого відчуження, що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на будинок до законного власника.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, та скасування законної і обґрунтованої ухвали слідчого судді.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів апеляційного суду,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4