№ 336/7742/15-к
пр. № 1-кп/336/68/2016
УХВАЛА
Іменем України
10 травня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, мешкає у АДРЕСА_1 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити справу до розгляду.

Захисник вказував на те, що обвинувальний акт вимогам КПК України не відповідає, оскільки не містить викладення обставин злочину, а кваліфікація дій ОСОБА_4 не відповідає статті КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору, одночасно вказавши, що ані на час злочину, у скоєнні якого він обвинувачується, ані на час проведення досудового розслідування він документів, які б посвідчували його особу не мав, слідчому та прокурору їх не надавав. Тимчасове посвідчення отримав лише наприкінці квітня 2016 року.

Відповідно до ст. 314 КПК України за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти наступні рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

При дослідженні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 звинувачується у тому, що 25.07.2015 року приблизно о 19.50 годині, маючи умисел на придбання, перевезення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, перебуваючи на зупинці громадського транспорту біля Запорізької обласної наукової універсальної бібліотеки ім. А.М. Горького, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 142, за грошові кошти в сумі 75 гривень придбав у невстановленої особи полімерний шприц ємкістю 5 мл з рідиною темно-коричневого кольору об`ємом 0,2 мл, поклав його у чорну сумку, яка була при собі, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, сів в маршрутне таксі № 23 та направився до себе додому, вийшовши на зупинці громадського транспорту по вул. Косигіна у м. Запоріжжя, зупинився біля буд. № 4 по вул. Косигіна у м. Запоріжжя, де був зупинений співробітниками міліції. Після цього 25.07.2015 року в період часу з 20.15 години до 20.35 години у присутності двох понятих в ході огляду місця події було виявлено и вилучено вищевказаний медичний шприц з рідиною темно-коричневого кольору об`ємом 1,2 мл, що за висновком експерта містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою 0,0642 гр. в перерахунку на суху речовину.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 309 ч. 2 КК України як незаконні придбання, перевезення та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту.

Відповідно до ст. 291 ч. 2, 4 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає у зв`язку з наступним.

Стаття 309 ч. 2 КК України передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах,.

Натомість в обвинувальному акті взагалі не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення.

Так, фактично відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 звинувачується у незаконному придбанні полімерного медичного шприца з рідиною темно-коричневого кольору, що само по собі складу злочину, передбаченого ст. 309 КК України, не утворює.

Надалі йдеться описання того, що було вилучено при огляді місця події, але який зв`язок між діями ОСОБА_4 і вилученням на якомусь місці події шприца з ацетильованим опієм зрозуміти неможливо.

Крім того, відповідальність за ст. 309 КК України може настати у разі вчинення особою незаконного придбання, перевезення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, тобто скоєння кожного діяння окремо утворює об`єктивну сторону цього злочину.

Натомість, в обвинувальному акті взагалі не описані дії ОСОБА_4 в частині перевезення та зберігання наркотичного засобу, оскільки лише те, що ОСОБА_4 сів до маршрутного таксі, ще не означає, що він перевозив при цьому наркотичний засіб, а зберігання такого засобу не описано взагалі. При цьому не визначені час, місце та обставини скоєння таких дій ОСОБА_4 .

Фактично ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він придбав шприц з якоюсь рідиною, сів до маршрутного таксі та направився додому, що очевидно не утворює складу будь-якого злочину.

При цьому як зазначено в обвинувальному акті ОСОБА_4 придбав шприц з рідиною об`ємом 0,2 мл, а при огляді місця події було вилучено шприц з рідиною, яка містить ацетильований опій, об`ємом 1,2 мл.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 309 ч. 2 КК України, що передбачає наявність якоїсь кваліфікуючої ознаки, натомість ані в описанні дій ОСОБА_4 , ані в кваліфікації його дій немає зазначення жодної кваліфікуючої ознаки, передбаченої ст. 309 ч. 2 КК України.

Таким чином, суд вважає, що в обвинувальному акті відсутній повний, докладний та зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що безумовно перешкоджає здійсненню обвинуваченим ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

При цьому реєстр є невід`ємною частиною обвинувального акту та повинен містити повні та точні відомості про вчинені в ході досудового розслідування процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення.

Всупереч вимогам КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування здебільшого відсутнє зазначення часу проведення процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням неконкретності пред`явленого обвинувачення та відсутності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, наявності суперечностей між фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті, та правовою кваліфікацією дій обвинуваченого, вбачає підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України, повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1

10.05.16