Ухвала
іменем україни
19 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 50002247 від 02 травня 2013 року та за № 0000028 від 13 травня 2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця м. Братськ Іркутської області Російської Федерації,

мешканця АДРЕСА_1 ,

судимого 10 квітня 2006 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187, ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі,

щодо якого 04 червня 2013 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (був затриманий 02 червня 2013 року)

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 15 ч.3 - 185 ч.3, 185 ч. 3, 187 ч. 4, 115 ч. 2 п. 6 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,

за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року ОСОБА_5 засуджено:

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- ч. 4 за ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його особистою власністю,

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України додовічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його особистою власністю.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 визначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його особистою власністю.

Запобіжний захід до набирання вироком законної сили відносно ОСОБА_10 залишено тримання під вартою. Визначено обчислювати термін відбуття покарання з урахуванням строку тримання під вартою під час досудового слідства з 02 червня 2013 року.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_11 :

- на користь ОСОБА_8 16 280 грн.на відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- на користь ОСОБА_9 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- на користь ОСОБА_12 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- на користь держави 3 520 грн. 80 коп. процесуальних витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_13 задоволено частково.

Вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено в частині покарання, призначеного за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено за цим законом покарання у виді позбавлення волі на 15 років з конфіскацією усього майна, що є його особистою власністю.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначено у виді позбавлення волі на 15 років з конфіскацією усього майна, що є його особистою власністю.

Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання, неодноразове притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, залишивши посилання на те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв?язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що апеляційний суд, приймаючи рішення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_13 , не звернув уваги, що цей захисник самостійно не оскаржував вирок щодо ОСОБА_5 , а лише подав доповнення до апеляційних скарг засудженого та іншого захисника ОСОБА_14 , внаслідок чого вийшов за межі поданих апеляцій. Також, вважає необгрунтованим рішення апеляційного суду про необхідність зміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк 15 років, що потягло призначення несправедливо м`якого покарання;

У спільній касаційній скарзі потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 порушують питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилаються на порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважають, що апеляційний суд не урахував конкретні обставини справи, поведінку засудженого та думку потерпілих і безпідставно прийняв рішення про зміну призначеного судом першої інстанції покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. Вказують на відсутність підстав у апеляційного суду для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_5 покарання.

За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 01 травня 2013 року, приблизно о 23 годині, діючи повторно, з корисливих мотивів, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де через відкрите вікно проник до будинку, звідки таємно викрав майно, належне ОСОБА_8 на загальну суму 6 500 грн.

12 травня 2013 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисних мотивів, пошкодивши вікно, проник до вищеназваного будинку, звідки намагався таємно викрасти майно ОСОБА_15 , а саме гроші у сумі 300 доларів США, що за офіційним курсом на момент кримінального правопорушення складало 2445 грн., однак злочинний намір до кінця не довів, оскільки був виявлений господаркою будинку ОСОБА_16 та втік з місця злочину.

01 червня 2013 року, о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до вищевказаного будинку з метою заволодіння чужим майном та умисного вбивства ОСОБА_15 з корисливих мотивів. Реалізуючи вказаний злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи з метою вчинення розбійного нападу та відкритого заволодіння майном ОСОБА_15 , а також з метою умисного протиправного заподіяння смерті, завдав потерпілій заздалегідь заготовленим кухонним ножем 31 ножове колото-різане поранення, заподіявши тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпіла померла на місці, після чого заволодів її майном на загальну суму 15730 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка вважала, що касаційні скарги необхідно задовольнити, думку засудженого і захисника, які заперечували проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції з таких підстав.

Згідно положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України в резолютивній частині ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, мають бути зазначені висновок суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги; строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Частиною 3 ст. 403 КПК України передбачено, що до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку апеляційним судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження вирок щодо ОСОБА_5 був оскаржений в апеляційному порядку самим засудженим та його захисником ОСОБА_14 . Саме за цими апеляційними скаргами ухвалою судді апеляційного суду від 03 березня 2015 року було відкрите кримінальне провадження.
19 березня 2015 року до апеляційного суду надійшло доповнення до зазначених апеляційних скарг, подане захисником ОСОБА_13 .

Зі вступної частини ухвали суду апеляційної інстанції убачається, що апеляційним судом розглядалися апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_14 , однак, з резолютивної частини ухвали видно, що апеляційним судом частково задоволені апеляційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_13 . Таким чином, апеляційним судом не було прийняте рішення за апеляційною скаргою захисникаОСОБА_14 , а прийнято рішення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_13 , яким самостійно вирок щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку не оскаржувався.

Всупереч вимогам ст. 419 КПК України, апеляційний суд у своїй ухвалі не вказав, чи підлягає задоволенню апеляційна скарга захисника ОСОБА_14 і в якому обсязі, тобто не зазначив свого висновку по суті вимог апеляційної скарги. Також в ухвалі апеляційного суду не зазначено порядок набрання ухвалою законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 436 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначеннямнового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати вищевикладене, розглянути кримінальне провадженнявідповідно до вимог кримінального процесуального закону та ухвалити обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3