Ухвала
іменем україни
16 лютого 2016 року м. Київ

Вищийспеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю засудженого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001463, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голосківа Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК,

установив:

У касаційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Стверджує, що апеляційний суд безпідставно призначив йому покарання без застосування положень ст. 69 КК. При цьомузазначає, що вирок суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 420 КПК.
Прокурор у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у цьому суді. Стверджує, що апеляційний суд усупереч вимогам ч. 2 ст. 404 КПК вийшов за межі апеляційних вимог потерпілої ОСОБА_6 і, ухваливши новий вирок, погіршив становище засудженого.
У запереченні на касаційну скаргу прокурора потерпіла ОСОБА_6 зазначає, що вирок суду апеляційної інстанції, на її думку, є законним та обґрунтованим.

За вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 140 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік із відрахуванням у дохід держави 10 відсотків заробітку без призначення додаткового покарання. Вирішено питання щодо речових доказів.
За апеляційною скаргою потерпілої Апеляційний суд Івано-Франківської області 05 травня 2015 року скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання і постановив свій, яким призначив ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 140 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з наданням медичної допомоги, на строк 1 рік. У решті суд залишив вирок без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 17 липня 2013 року, знаходячись за місцем своєї роботи і будучи в цей день старшим чергової бригади Коломийської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги, виїхав на виклик в с. Великі Ключі Коломийського району для надання медичної допомоги неповнолітній хворій ОСОБА_8 . Зустрівши в с. Верхньому Вербежі Коломийського району автомобіль, яким перевозили потерпілу, бригада перенесла дівчину в автомобіль швидкої медичної допомоги, де ОСОБА_5 , надаючи медичну допомогу, всупереч ст. 52 Основ законодавства України про охорону здоров`я не вжив необхідних та достатніх заходів для надання медичної допомоги ОСОБА_8 , яка знаходилась у критичному для життя стані, внаслідок чого потерпіла померла.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання касаційних скарг, пояснення потерпілої та прокурора, які вважали вирок суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим та заперечували проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а скарга засудженого частковому задоволенню на таких підставах.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 140 КК у касаційних скаргах не оспорюються.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Частинами 3, 4 ст. 403 КПК передбачено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право її змінити до початку апеляційного розгляду; внесення до скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Згідно зі ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Недотримання наведених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Апеляційний суд при перегляді вироку щодо ОСОБА_5 зазначених вимог закону не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла подала апеляційну скаргу, в якій порушувала питання про скасування вироку місцевого суду через невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, у зв`язку з чим просила призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В судових дебатах ОСОБА_6 підтримала свою скаргу. Водночас вона висловила прохання про призначення засудженому суворішого заходу примусу.
За наслідками перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд, задовольнивши скаргу потерпілої, скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання й ухвалив свій вирок, яким призначив засудженому покарання у виді обмеження волі.

Проте, суд не зважив, що потерпіла змінила свої вимоги під час апеляційного розгляду та поза межами строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не мав права ухвалити новий вирок.

Допущені апеляційним судом порушення статей 403, 404 КПК в силу ст. 412 КПК є істотними, тому вирок апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, а провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Під час апеляційного розгляду суду слід урахувати вищенаведене, із дотриманням положень глави 31 КПК ретельно перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, дати на ці доводи вичерпну відповідь і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

З урахуванням того, що вирок суду апеляційної інстанції (за яким ОСОБА_5 відбуває покарання у виді обмеження волі) скасовується, засуджений повинен бути звільнений із виправного центру.
Керуючись статтями 433, 436 КПК, суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Звільнити ОСОБА_5 з Долинського виправного центру (№118).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_3