Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000555 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. В. Вербче Сарненського району, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, пенсіонерки, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно із вироком Костопільського районного суду від 03 березня 2016 року, ОСОБА_5 03 вересня 2015 року близько 15 год. 20 хв, перебуваючи на автобусній зупинці в с. Корчів`я Костопільського району Рівненської області, під час раптово виниклої словесної суперечки з ОСОБА_8 умисно нанесла останній один удар кулаком руки в область голови, від чого ОСОБА_8 впала на асфальтоване покриття, вдарившись головою, а коли піднялася, ОСОБА_5 нанесла їй ще один удар сумкою в область лівого плеча. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілою отримано тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої половини тімяної ділянки голови, діагностовано струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У поданій апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , покликаючись на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції, доводить, що тілесні ушкодження в ОСОБА_8 виникли в результаті співудару головою об асфальтне покриття, а відтак не є наслідком умисних дій обвинуваченої ОСОБА_5 . Зазначає, що суд, на його думку, не дав відповідної правової оцінки вказаним обставинам і безпідставно визнав ОСОБА_5 винною в умисному заподіянні ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_5 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_8 про залишення вироку без зміни, як законного і обґрунтованого, судово-медичного експерта ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 в умисному заподіянні ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я за наведених у вироку обставин, підтверджується сукупністю розглянутих в судовому засіданні доказів, яким дана правильна юридична оцінка, і є обґрунтованим.

Як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_5 , покликаючись на наявність впродовж багатьох років неприязних стосунків між нею і ОСОБА_8 , ствердила, що 03.09.2015 року близько 15 години 20 хвилин на автобусній зупинці в с. Корчів`я Костопільського району Рівненської області між нею і потерпілою виникла словесна суперечка, в процесі якої вона дійсно правою рукою завдала ОСОБА_8 удару в ліву щоку, однак, це був лише легенький ляпас, після чого остання замахнулася на неї пакетом з яблуками, який похилив її до низу і ОСОБА_8 впала на асфальт, вдарившись головою. Інших тілесних ушкоджень потерпілій, яка піднялася і пішла, вона не наносила.

Між тим, за показаннями потерпілої ОСОБА_8 ( 1932 року народження), підтвердженими в суді апеляційної інстанції, 03.09.2015 року близько 15 год. 20 хв, коли вона вийшла з маршрутки на зупинці в с. Корчів`я Костопільського району, до неї підбігла односельчанка ОСОБА_5 , і вдарила її кулаком правої руки в ліву частину голови, вище вуха, від чого вона заточилася і впала, а коли піднялася, ОСОБА_5 вдарила її ще раз сумкою в область плеча.

При проведенні слідчого експерименту ( а. с. 46-48) потерпіла ОСОБА_8 показала, як і за яких обставин ОСОБА_5 нанесла їй удар кулаком правої руки в область голови.

Показання ОСОБА_8 повністю узгоджуються і з показаннями свідків ОСОБА_10 , яка, знаходячись на автобусній зупинці, була очевидцем того, як ОСОБА_5 завдала ОСОБА_8 удару саме в область голови, внаслідок чого остання впала на асфальт головою назад, догори обличчям, та свідка ОСОБА_11 водія даної маршрутки, який, як і ОСОБА_10 , підтвердив і про нанесення обвинуваченою ОСОБА_8 удару сумкою.

Згідно висновків судово - медичного експерта ОСОБА_9 № 346 та 438 ( а. с. 20-21, 70-72), які експерт в суді апеляційної інстанції, будучи, відповідно до вимог ст. 356 КПК України, приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, повністю підтвердив, описана в медичних документах травма ОСОБА_8 гематома лівої половини тім`яної ділянки голови з діагностуванням струсу головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя, утворилася внаслідок дії тупого предмета, і цілком відповідає такій, що могла утворитися, як від удару рукою в цю ділянку голови (за умови доступності), так і в результаті удару головою до площини, внаслідок надання тілу попереднього прискорення удару в область голови з подальшим падінням.

Показання обвинуваченої ОСОБА_5 в частині я вдарила її легенько долонею по щоці, спочатку ОСОБА_8 впала якось на сторону, а потім перевернулася догори не знайшли свого підтвердження в характері ушкоджень на тілі потерпілої.

При розгляді кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , будучи значно молодшою і фізично здоровішою за ОСОБА_8 , знала про похилий вік потерпілої, якій понад 80 років, і наносячи їй тілесні ушкодження, на думку колегії суддів, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча й не бажала, але свідомо припускала настання таких наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення.

Враховуючи наведене, покликання захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, як і твердженняпро те, що отримання тілесних ушкоджень потерпілою не є наслідком умисних дій ОСОБА_5 , є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і твердження обвинуваченої щодо відсутності її вини у заподіянні ОСОБА_8 тілесного ушкодження за наявності гематоми на голові потерпілої ще до події 3 вересня 2015 року, оскільки матеріали кримінального провадження таких даних не містять, і таких доказів ОСОБА_5 не надано ні місцевому суду, ні суду апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та розяснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, віднесеного законом до злочинів невеликої тяжкості, особу ОСОБА_5 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання, і за відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив ОСОБА_5 мінімальне покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 03 березня 2016 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3