У х в а л а

22 березня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3, розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_2 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

У заяві захисник ОСОБА_1, діючи в інтересах засудженого ОСОБА_2, порушує питання про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Підставами для перегляду наведених судових рішень захисник зазначає неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, та невідповідність рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постановах Верховного Суду України, а також Європейського суду з прав людини.

Просить допустити до провадження Верховного Суду України кримінальну справу щодо ОСОБА_2, скасувати зазначені судові рішення щодо ОСОБА_2 та направити справу на новий розгляд до компетентного суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Суду України, а саме: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання); неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до частини другої статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України має міститись, у тому числі, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК. До заяви додається оформлений належним чином документ, що підтверджує повноваження особи, яка її подає, відповідно до вимог КПК.

Статтею 449 КПК передбачено, що серед іншого до заяви про перегляд судового рішення додаються копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву, а також копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання зазначених вище вимог закону.

У заяві захисник не навів конкретну норму закону України про кримінальну відповідальність, яка на його думку неоднаково застосована, не обґрунтував у чому саме полягає ця неоднаковість та не додав до заяви різні за змістом рішення суду касаційної інстанції на підтвердження неоднакового застосування матеріальної норми у подібних правовідносинах.

Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VІІІ), який набрав чинності з 28 березня 2015 року, частина перша статті 445 КПК була доповнена пунктом 2, згідно з яким підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Виходячи із дії норми КПК у часі, пункт 2 частини першої статті 445 КПК у редакції Закону № 192-VІІІ підлягає застосуванню з дати набрання цим Законом чинності. Тобто предметом перегляду Верховного Суду України із зазначеної підстави можуть бути лише ухвали суду касаційної інстанції, постановлені 28 березня 2015 року і пізніше (див. правові висновки, які містяться у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2015 року в справах № 5-230кс (15) 15, 5-205кс (15) 15).

У заяві захисник зазначає про неоднакове застосування статей 43, 257, 272, 370 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (КПК 1960 року), не обґрунтовуючи при цьому можливість перегляду рішення касаційного суду, виходячи саме із положень пункту 2 частини першої статті 445 КПК. Крім того, захисник додав до заяви різні за змістом рішення касаційного суду від 5 листопада 2009 року, 24 травня 2011 року, 17 травня 2012 року, 25 жовтня 2012 року, 8 листопада 2012 року, 17 червня 2015 року та 8 грудня 2015 року, постановлені у порядку КПК 1960 року, які взагалі не можуть бути порівнювані з оскаржуваним рішенням.

Зазначаючи про невідповідність рішення касаційного суду щодо ОСОБА_2 висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України, захисник не послався та не додав до заяви відповідної постанови Верховного Суду України з висновком про правозастосування конкретної норми закону України про кримінальну відповідальність або кримінального процесуального закону. Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року № 13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя», на яку посилається у заяві захисник, не є таким рішенням.

Захисник також належним чином не підтвердив свої повноваження. Так, до заяви додано лише ордер від 15 березня 2016 року. Разом з тим, відповідно до положень статті 50 КПК повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и л а:

Про недоліки заяви повідомити заявника - захисника ОСОБА_1 та надати йому строк для їх усунення до 15 квітня 2016 року.

У разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3