Номер провадження: 11-сс/785/1149/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретарів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

прокурора: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах затриманого ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 11.08.2016 року, якою задоволено клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 про застосування екстрадиційного арешту,-
встановив:
Оскарженою ухвалою було задоволено клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 та застосовано екстрадиційний арешт відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччина, турка, маючого неповну середню освіту, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого на території України в АДРЕСА_2 , раніше не судимого на території України, засуджений вироком Республіки Туреччина за вчинення злочинів передбачених ст. 197/1, 448, 51/1, 59/1, 31, 33 КК Республіки Туреччини до позбавлення волі на строк 15 років,
до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.

Цією ж ухвалою було відмовлено у задоволенні скарги захисника щодо незаконного затримання 03.08.2016 року ОСОБА_9 .

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, 08.08.2016 року в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України працівниками ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області затримано громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_9 , який розшукується компетентними органами Республіки Туреччини для відбування покарання у вигляді 15 років позбавлення волі за вироком 1-го Вищого кримінального суду м. Адани, за скоєння злочинів передбачених ст. 197/1, 448, 51/1, 59/1, 31, 33 КК Республіки Туреччини.

При прийнятті рішення про застосування відносно ОСОБА_9 екстрадиційного слідчим суддею враховано те, що підозрюваний розшукується компетентними органами Республіки Туреччини для відбуття покарання згідно вироку Республіки Туреччина, строк відбуття покарання якого складає 15 років.
Слідчим суддею також встановлено, що матеріали екстрадиційного арешту містять усі необхідні документи, для задоволення вказаного клопотання, а саме: запит Республіки Туреччини про екстрадицію засудженого від 13.06.2016 року; документи, що засвідчують особу підозрюваного; ордер на арешт ОСОБА_9 від 12.12.2014 року; виписки з Законодавства Республіки Туреччини та інші документи, які завірені компетентним органом України (Міністерством юстиції України).
Слідчий суддя також послався на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки хоча затриманий тривалий час знаходиться на території України, однак постійного офіційного місця мешкання не має, є громадянином Республіки Туреччина і в будь-який момент може покинути територію України. Тобто, на думку слідчого судді існує реальна загроза перешкоджанню виконанню запиту компетентного органу іноземної держави у вигляді переховування затриманого від виконання вироку суду.
При цьому, розглядаючи скаргу захисника в частині незаконності дій О/У ВКП Малиновського ВП в м. Одеса ГУ НП в Одеській області ОСОБА_11 , яке мало місце 03.08.2016 року, слідчий суддя, пославшись на законність дій вищевказаної особи, яка на його думку діяла у відповідності до вимог ст.ст. 208 та 582 КПК України, а також відсутність обмежень в затриманні такої особи після звільнення затриманого на підставі суду, в зв`язку з чим відмовив у задоволенні скарги.
Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, в інтересах затриманого ОСОБА_9 , його захисником - адвокатом ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді була подана апеляційна скарга, в якій він вказав, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що під час винесення ухвали суд першої інстанції не надав всебічної оцінки доказам, що підтверджують наявність ризиків на які традиційно посилався слідчий в обґрунтування свого клопотання і не прийняв до уваги і не дослідив надану ним слідчому судді ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03.08.2016 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора в застосуванні екстрадиційного арешту відносноОСОБА_9 та негайного звільнення останнього з під арешту.

Також адвокат зазначає, що суд не надав належної правової оцінки наступним обставинам а саме тому, що підозрюваний проживає на території України близько десяти років, є приватним підприємцем, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та жінку, яка у даний час перебуває у стані вагітності.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою у клопотанні в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 в застосуванні екстрадиційного арешту відносноОСОБА_9 відмовити, обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та визнати незаконним затримання ОСОБА_9 03.08.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Відповідно до положень ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Поряд з цим, згідно із ч. 4 ст.584 КПК України, разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються:
1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України;
2) документи про громадянство особи;
3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.
Відповідно до ч. 6 ст. 584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя встановлює особу затриманого, пропонує йому зробити заяву, перевіряє наявність документів, передбачених п. 2 ч. 4 цієї статті, вислуховує думку прокурора, інших учасників і виносить ухвалу про застосування тимчасового арешту або відмову у застосуванні такого арешту, якщо для його обрання немає підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор надав апеляційному суду для огляду оригінали документів, копії яких були долучені до матеріалів справи та на які послався слідчий суддя при прийнятті зазначеного рішення, а саме: запит Республіки Туреччини про екстрадицію засудженого від 13.06.2016 року; документи, що засвідчують особу підозрюваного; ордер на арешт ОСОБА_9 від 12.12.2014 року; виписки з Законодавства Республіки Туреччини та інші документи, які завірені Міністерством юстиції України.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону в частині розгляду питання про екстрадиційний арешт особи виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи захисника в апеляційній скарзі є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Посилання захисника на відсутність ризиків та неврахування слідчим суддею даних про особу затриманого не можуть бути прийняті до уваги, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження даних про особу підозрюваного, а саме його проживання на території України близько десяти років, сімейного стану та наявності у нього роботи в якості приватного підприємця - захисником надано не було.

Разом з тим, відсутність жодних даних на підтвердження місця проживання затриманого та роботи свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також розмір та вид призначеного вироком суду Республіки Туреччина покарання, вказує на можливість його перешкоджання виконанню вироку суду, в тому числі і можливості його переховування та зникнення, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що існує реальна загроза перешкоджанню виконанню запиту компетентного органу іноземної держави.
При цьому, апеляційний суд визнає безпідставними посилання захисника на відсутність будь яких правових підстав для затримання ОСОБА_9 03.08.2016 року, оскільки зазначене рішення апеляційного суду Одеської області від 03.08.2016 року, на яке посилається захисник, стосувалося відмови у задоволенні клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, а не його затримання.

В подальшому, як вірно зазначив слідчий суддя, діючий КПК України не містить обмежень щодо повторного затримання особи в рамках виконання міжнародно-правових договорів України.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника затриманого не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 584 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

постановив:
Апеляційну скаргу захисника затриманого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 11.08.2016 року, якою задоволено клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 та застосовано екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_9 , до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4