АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/567/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/184/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 09 березня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

представник КВІ - ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та закрити провадження.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року було задоволено подання начальника Саксаганського РВ КВІ УДПтСУ України в Дніпропетровській області та скасовано засудження з випробуванням ОСОБА_6 , призначене вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України, згідно з яким його було засуджено до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки і ОСОБА_6 було направлено для відбування призначеного зазначеним вироком покарання у заклад пенітенціарної системи.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив на те, що засуджений ОСОБА_6 перебуваючи на обліку у кримінально-виконавчій інспекції, не виконав умови звільнення його від відбування покарання з випробуванням і в період встановленого йому дворічного іспитового строку без поважних на те причин не з?являвся на реєстрацію до КВІ, змінив місце проживання без відома інспекції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд розглядаючи подання КВІ неправильно застосував ст..166 КВК України. Так, суд повинен був врахувати, що після ознайомлення засудженого з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідальністю за ухилення від виконання покладених судом обов`язків, застереження у вигляді попередження КВІ відносно засудженого не виносилося. При цьому, суд не мав враховувати попередження КВІ від 17.09.2015 року, оскільки його винесено до ознайомлення засудженого з порядком та умовами відбування покарання. Крім того, КВІ мала постійний телефонний зв`язок з ОСОБА_6 , а тому дії інспекції про оголошення засудженого в розшук були зайвими.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, просив колегію суддів апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, як законну і обгрунтовану.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді представник КВІ також заперечував проти викладених в апеляційній скарзі засудженого доводів та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що контролює відбування покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання начальника Саксаганського РВ КВІ УДПтСУ України в Дніпропетровській області, суд першої інстанції в повній мірі виконав зазначені вимоги закону та зробив правомірні висновки про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення.

Так, вирок відносно ОСОБА_6 був ухвалений 28 липня 2015 року, згідно з яким засудженого було звільнено від відбування покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки та відповідно до ст.76 КК України покладено обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Після отримання копії означеного вироку суду, 07.09.2015 року органом КВІ Саксаганського району було направлено виклик ОСОБА_6 на 16.09.2015 року для постановлення його на облік та роз`яснення умов і порядку відбування покарання з випробуванням, за яким останній до КВІ не з`явився. 17.09.2015 року ОСОБА_6 прибув до інспекції та пояснив, що знав про необхідність прибуття до інспекції, жодних поважних причин неприбуття до органу КВІ не вказав, за що ОСОБА_6 отримав письмове застереження у вигляді попередження.

Того ж дня 17 вересня 2015 року засудженого було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, відповідальністю за ухилення від покладених на нього судом обов`язків, систематичного порушення громадського порядку, встановлено дні явки на реєстрацію.

Як вбачається з особової справи ОСОБА_6 № 165/2015, засуджений з моменту постановки його на облік до КВІ до направлення подання для вирішення питання про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі покладені на нього вироком суду обов`язки систематично не виконував, порушував порядок відбування покарання.

Так, ОСОБА_6 систематично не з`являвся для реєстрації в КВІ, що мало місце 21.09.2015, 28.09.2015, 05.10.2015, 12.10.2015, 19.10.2015, 26.10.2015, 02.11.2015, 09.11.2015, 16.11.2015, 23.11.2015 року, не дивлячись на неодноразові його виклики.

Відповідно до наявної в матеріалах особової справи засудженого довідки про з`ясування інформації телефоном, від 06.10.2015 року, в ході телефонної розмови інспектора КВІ ОСОБА_9 з ОСОБА_6 з приводу неявки останнього на реєстрацію до КВІ 21.09.2015, 28.09.2015, 05.10.2015 стало відомо, що засуджений знаходиться у відрядженні, в якому та де саме ОСОБА_6 не відповів, проте зобов`зався з`явитися до КВІ цього ж дня о 18.00 годині, чого в подальшому не зробив.

Між тим, з огляду на систематичну неявку ОСОБА_6 до КВІ, інспектором Саксаганського МВ КВІ 07.10.2015 року було здійснено перевірку за місцем проживання засудженого АДРЕСА_1 , однак вдома ОСОБА_6 не було. З розмови з сусідкою засудженого ОСОБА_10 було встановлено, що вона знає ОСОБА_6 , однак давно його не бачила.

Після оголошення примусового приводу ОСОБА_6 від 07.10.2015 року через органи міліції, в порядку ст.164 КВК України, до КВІ на 16.10.2015 року, його не було виконано, а 22.10.2015 року до інспекції з Саксаганського РВ надійшли матеріали про те, ОСОБА_6 за зазначеною в поданні про здійснення приводу адресою не мешкає.

26.10.2015 року інспектором Саксаганського МВ КВІ було здійснено повторну перевірку за місцем проживання засудженого АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_6 не мешкає за цією адресою та його місцезнаходження невідоме.

Вжитими заходами з боку КВІ шляхом направлення запитів до різних установ, в тому числі медичних та установ виконання покарання, місцезнаходження ОСОБА_6 встановити не вдалося .
Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 у період іспитового строку систематично не виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому суд, відповідно до ст.78 КК України та ст.166 КВК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про направлення його для відбування покарання призначеного вироком суду.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними твердження в апеляційній скарзі засудженого щодо неправомірності оголошеного йому попередження від 17.09.2015 року, з огляду на те, що в матеріалах особової справи № 165/2015 (а.с.4) міститься підписка про явку до кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_6 , який зобов`язується з`явитися до відділу кримінально - виконавчої інспекції, від 28.07.2015 року з отриманням копії вироку того ж дня. Однак, після набрання вироком законної сили, засуджений не з`явився до КВІ на виконання обов`язків, покладених на нього відповідно до ст. 76 КК України для реєстрації, як не з`явився за викликом від 07.09.2015 року, за що і отримав попередження.
Таким чином, жодних передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року, якою було задоволено подання начальника Саксаганського РВ КВІ УДПтСУ України в Дніпропетровській області та скасовано засудження з випробуванням ОСОБА_6 , призначене вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України, згідно з яким його було засуджено до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки і ОСОБА_6 було направлено для відбування призначеного зазначеним вироком покарання у заклад пенітенціарної системи без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4