Провадження № 11-кп/792/223/16
Категорія: ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника СІЗО ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11 грудня 2013 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 13 березня 2014 року, ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України та згідно з вимогами ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 06 січня 2016 року ОСОБА_8 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення під час судового розгляду кримінального провадження в період часу з 20.02.2012 року по 13.03.2014 року включно та з 01.10.2014 року по 06.01.2016 року включно з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
18 січня 2016 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2016 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Своє рішення суддя мотивував тим, що на даний час відсутні обставини, які б свідчили що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, в матеріалах особової справи наявна посередня характеристика на нього. За час перебування в Хмельницькому СІЗО, засуджений не заохочувався, свою винуватість у вчиненні злочинів в повній мірі не визнав, а тому підстави характеризувати ОСОБА_8 як особу, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, відсутні.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та винести нову ухвалу, якою задоволити його клопотання і звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

Зазначає, що оскільки він 4 роки знаходився під слідством і перебував в слідчому ізоляторі, тому ні фізично, ні законно не міг працювати на адміністрацію. До закінчення строку ув`язнення йому залишилось 106 днів, а тому просить умовно достроково звільнити від подальшого відбування покарання, оскільки режиму утримання він не порушує.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на заперечення апеляційної скарги і залишення ухвали суду без змін, перевіривши та вивчивши матеріали провадження, особової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.
За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах не пов`язаних з позбавленням волі. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду звільнення від покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, або умовно дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.
Як убачається з матеріалів особової справи, зокрема характеристики ОСОБА_8 характеризується посередньо, фактично до праці не залучався, не виявляв такого бажання, завдані потерпілим збитки не відшкодував, винуватість не визнав.

Дослідивши вказані обставини та матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений не довів свого виправлення під час відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги засудженого є безпідставними і спростовані наведеними даними.

За таких обставин, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 - х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .