Справа № 308/9316/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2016 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

-головуючого судді ОСОБА_1 ,

-при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

-за участю:

-прокурора - ОСОБА_3 ,

-захисника ОСОБА_4 ,

-захисника ОСОБА_5 ,

-обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 08.05.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 08.05.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 317 КК України.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2016 р. обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 2-ох місяців - до 19 травня 2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строки тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою до двох місяців у зв`язку із наявними ризиками передбаченими КПК України, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження строків тримання під вартою, оскільки ризики на які посилається прокурор не доведені. Просив суд змінити запобіжний захід на іншій, не пов`язаний з триманням під вартою. Просив врахувати, що ОСОБА_7 встав на шлях виправлення, одружився, а також те що має позитивну характеристику.

Захисник ОСОБА_5 ,обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали думку захисника ОСОБА_4 .

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Так, запобіжні заходи загалом, в тому числі тримання під вартою як один з їх видів, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка , іншого підозрюваного, обвинуваченого тощо, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК .

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд, враховуючи тяжкість злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, те, що ОСОБА_7 раніше обирався запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 . Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_7 залишаючись на волі, не буде ухилятись від слідства та суду, не буде чинити тиск на свідків. Зважаючи на викладене, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам визначених ст. 177 КПК України. З урахуванням вищенаведеного та того, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, отже суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України суд
У Х В А Л И В:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 14 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1