Дата документу Справа № 334/569/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 334/569/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/976/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2,3 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 02 червня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 квітня 2016 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, без реєстрації та постійного місця проживання,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
В провадження Ленінського районного суду м. Запоріжжя, після скасування ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 квітня 2016 року вироку Ленінського районного суду від 16 лютого 2016 року та ухвал цього ж суду від 22 та 23 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 , на новий розгляд зі стадії підготовчого судового провадження надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 15 ч.2, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 , заперечуючи проти призначення кримінального провадження до слухання, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Своє клопотання зазисник обгрунтував порушенням органами досудового розслідування вимог п.3 ч.2 ст.52 КПК України, які виразились в незалученні зазисника під час вручення обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувального акту, а також здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні без участі захисника, в той час як, згідно відповіді обласного клінічного наркологічного диспансеру, з 05.05.1999 року ОСОБА_6 має діагноз: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності».
Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 квітня 2016 року:
Доводи адвоката ОСОБА_8 щодо порушення органами досудового розслідування вимог п.3 ч.2 ст.52 КПК України під час вручення обвинуваченому обвинувального акту та проведення процесуальних дій в кримінальному провадженні визнані обгрунтованими. Встановлено доведену наявними в матеріалах провадження доказами необхідність залучення обвинуваченому ОСОБА_6 захисника, з урахуванням наявності у останного підтвердженого відповіддю обласного клінічного наркологічного диспансеру діагнозу: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» і прийнято рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених недоліків.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необгрунтованість оскаржуваної ухвали, необгрунтованість викладених в ній доводів, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно відмовився від послуг захисника про що було складено протокол відмови від 22 січня 2016 року. Просить ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу та висловився на підтримку оскаржуваного рішення, захисника, який висловив заперечення доводам та вимогам апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 ч КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Положення п.3 ч.1 ст. 52 КПК України визначають необхідність обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 з 05.05.1999 року перебуває на відповідному обліку та має діагноз: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності», що підтверджується відповіддю обласного клінічного наркологічного диспансеру від 14 січня 2016 року (а.п. 99), а тому потребує обов`язкової участі захисника.
Наведені обставини вказують на уразливе становище обвинуваченого та нездатність останнього через психічні вади повною мірою реалізовувати свої права.
Обвинувальний акт складений 29 січня 2016 року, відмова обвинуваченого ОСОБА_6 від захисника прийнята 22 січня 2016 року (а.п.84), що свідчить про обізнаність слідчого на момент прийняття відмови від захисника про наявність у обвинуваченого психічного захворювання, яке унеможливлює прийняття відмови обвинуваченого від захисника, що виходить з положень ч. 3 ст. 54 КПК України.
Так, згідно з ч.3 ст. 54 КПК України відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.
Органом досудового розслідування не було вжито жодних заходів для залучення ОСОБА_6 захисника за рахунок держави, що не заперечується й прокурором в апеляційній скарзі.
Допущені органами досудового розслідування недоліки свідчать про порушення права обвинуваченого на захист, підлягають безумовному усуненню в установленому законом порядку і є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених недоліків.
З урахуванням викладеного, рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування, з урахуванням доводів апеляції прокурора, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2016 року про повернення прокурору Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4