АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/875/16 Справа № 711/4085/16-к Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

засудженого в режимі

відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.05.2016 року про відмову у задоволенні подання начальника установи начальника арештного дому Черкаської виправної колонії № 62 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а :
Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.04.2012 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 121, ст. 71 КК України до 08 років 06 місяців позбавлення волі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано термін попереднього ув`язнення з 11.08.2011 по 21.08.2012 в строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

27.04.2016 року начальник Черкаської виправної колонії № 62 ОСОБА_8 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим з головою спостережної комісії Черкаської міської ради, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 станом на 14.04.2016 р. відбув 2/3 строку покарання 5 років 8 місяців 13 днів, невідбута частина становить 2 роки 8 місяців 13 днів. Під час утримання в СІЗО м. Черкаси допустив порушення вимог режиму утримання, за що отримав одне стягнення, яке на даний час погашено, до праці не залучався, заохочень не мав. З 18.09.2012 року відбуває покарання в Черкаській виправній колонії № 62 характеризується позитивно, на даний час режиму відбування покарання не порушує, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, має 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Працевлаштований днювальним на безоплатній основі, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, за що отримав 2 заохочення правами начальника установи, в скоєному розкаюється, вину визнає повністю.

30 травня 2016 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення оскільки 2 заохочення були отримані одне одразу після прибуття до ЧВК, а інше за півтора місяці до направлення подання до суду, що не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення і перевиховання.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, просив скасувати, через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити нову, якою застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення, оскільки наявні всі підстави для такого звільнення. При цьому просить поновити строк на апеляційне оскарження оскільки він пропущений з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, думку представника ВК № 62 ОСОБА_9 про наявність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 117 КПК України пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та Законами України. Відповідно до ст.ст.55, 129 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження суду.

З метою доступу до правосуддя строк на апеляційне оскарження ОСОБА_7 підлягає поновленню.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до п.17 постанови Пленум Верховного Суду «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На час звернення адміністрації виправної колонії до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_7 відбув 2/3 призначеного вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.04.2012 року покарання.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 під час перебування в СІЗО м. Черкаси мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. З 18.09.2012 року відбуває покарання в Черкаській виправній колонії № 62 характеризується позитивно, на даний час режиму відбування покарання не порушує, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, двічі заохочувався правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці (20.10.2014р. та 04.03.2016 р.) мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, у відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно. Працевлаштований днювальним на безоплатній основі, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, за що отримав 2 заохочення правами начальника установи, в скоєному розкаюється, вину визнає повністю, підтримує стосунки із рідними, позову за виконавчими листами не має.

З огляду на ці обставини доводи ОСОБА_7 про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є обґрунтованими.

Проте, суд першої інстанції зазначених обставин до уваги не взяв, не дав їм належної правової оцінки та прийшов до невірного висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання.

Також, як встановлено апеляційним судом, після прийняття рішення судом першої інстанції про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 , останній мав ще одне заохочення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, якою подання начальника Черкаської виправної колонії № 62, погоджене з головою спостережної комісії Черкаської міської ради, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , слід задовольнити та звільнити ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного йому вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.04.2012 року у вигляді 08 років 06 місяців позбавлення волі, умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 16 днів. Засудженого ОСОБА_7 слід звільнити з-під варти негайно.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407, 537 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
Поновити засудженому ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.05.2016 року про відмову в задоволенні подання начальника установи начальника арештного дому Черкаської виправної колонії № 62 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Черкаської виправної колонії № 62, погоджене з головою спостережної комісії Черкаської міської ради, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного йому вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.04.2012 року у вигляді 08 років 06 місяців позбавлення волі, умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 4місяці 16 днів.

Засудженого ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :