Справа № 473/791/16-к
УХВАЛА
іменем України
"16" травня 2016 р. м.Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого -- ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши заяву ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2004 року за ст.ст.187 ч. 4, 152 ч.1, ст..15 ч.2 ст.152 ч.2, 115 ч.2 п.п. 6 9, 10, 13, ст.15 ч.2 ст.115 ч.2 п.13, ст.185 ч. 3 КК України, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

про перегляд вироку апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2004 року у зв`язку із нововиявленими обставинами

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_8 про перегляд вироку апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2004 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.

В якості нововиявлених обставин засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 вказували:

По першому епізоду: про вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 з метою заволодіння її власним майном, поєднаного із заподіянням їй тяжких тілесних ушкоджень, у вчиненні зґвалтування ОСОБА_12 із застосуванням фізичного насильства до потерпілої особи, а також вчинення навмисного вбивства ОСОБА_12 з корисливих мотивів, поєднаного із зґвалтуванням і з метою приховати інший злочин:

-на те, що потерпілий ОСОБА_11 під час досудового розслідування змінював покази щодо одягу вбитої ОСОБА_12 : спочатку, коли затримали ОСОБА_13 , ОСОБА_11 давав покази, про те, що потерпіла була одягнута у юбку та блузку, а не в джинси. Тоді мови про впізнання джинсів по одному гудзику не було. Стверджує, що протоколу вилучення джинсів не було. Не зрозуміло звідки вони взялися, не встановлено судом апеляційної інстанції, що ці джинси належать потерпілій.

-по епізоду вбивства ОСОБА_12 було затримано ОСОБА_14 , який вину визнавав та судимий за аналогічні злочини, в справі є висновки експерта, які підтверджують явку з повинною ОСОБА_14 , але слідчий зробив висновок про те, що дана особа не винна.

-щодо пояснень свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вказує на те, що апеляційний суд при винесенні вироку послався на те, що останні показали, що ОСОБА_8 приніс до них до дому сумку, де були джинси та томатна паста, проте таких даних в протоколі їх допиту не має.

По другому епізоду за фактом навмисного вбивства ОСОБА_17 , сторона захисту зазначає:

- апеляційний суд зробив висновок до даному епізоду про його винність, виходячи із того, що він (засуджений) вкусив ОСОБА_17 за молочну залозу, але об`єктивно цього не було встановлено.

-висновок судово-медичного експерта не підтверджує даних зазначених в його явці з повинною щодо локалізації тілесних ушкоджень, тобто експертиза не підтвердила факту нанесення тілесного ушкодження по голові в потилицю, про що описано в явці з повинною.

-апеляційний суд посилався на його явку з повинною, де вказано, що під час удару потерпілій, у неї в руках була поліетиленова сумка, але судом цього факту не було встановлено. Експерт вказував, що в момент нападу у потерпілої була шкіряна сумка, проте цього факту судом до уваги не взято.

- крім того, сторона захисту просить взяти до уваги факт відсутності на його руках будь-яких пошкоджень, про що свідчать пояснення свідків, факт відсутності на його світло сірих брюках крові, та вважає, що це доводить його непричетність до скоєння злочину відносно ОСОБА_17

- також сторона захисту вказує, що суд посилався на наявність металевої пластини, яку він ОСОБА_8 знайшов в ночі та наніс тілесні ушкодження ОСОБА_17 , проте, органом досудового розслідування дана пластина не знайдена.

По третьому епізоду за фактом замаху на вбивство потерпілої ОСОБА_18 , сторона захисту, в обґрунтування доводів своєї заяви, вказує на те, що:

-- апеляційний суд визнав винним ОСОБА_8 по даному епізоду, проте, під час першого допиту потерпіла ОСОБА_18 вказувала слідчому про те, що вона не знає хто на неї напав і лише після написання ним явки з повинною, потерпіла стала стверджувати, що на неї напав ОСОБА_8 .. Інших доказів нападу на неї, окрім її показів, не має.

-- сторона захисту просить суд звернути увагу на судово-медичну експертизу № 268 відносно ОСОБА_18 , де є посилання на те, що вона вказувала, що побита невідомим. Відповідно до висновку експерта потерпіла отримала легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, а органами досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано як замах на вбивство з корисливих мотивів та суд апеляційної інстанції із даною кваліфікацією погодився.

Разом з тим, сторона захисту вважає, що єдиним доказом вини ОСОБА_8 є явка з повинною, яка отримана під фізичним та психічним примусом працівниками міліції.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підтримав.

Захисник ОСОБА_9 також підтримав заяву засудженого ОСОБА_8 .. Просив суд вирок в частині призначення покарання за ст.ст.187 ч. 4, 152 ч.1, ст.15 ч.2 ст.152 ч.2, 115 ч.2 п.п. 6 9, 10, 13, ст.15 ч.2 ст.115 ч.2 п.13 КК України скасувати та звільнити засудженого із-під варти із зали суду.

Прокурор та потерпілі вважали, що в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 слід відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема -- обов`язковість рішень суду.

Згідно із ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

До нововиявлених обставин належать обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Тобто обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для перегляду повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Перевіряючи доводи сторони захисту по епізоду у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 з метою заволодіння її власним майном, поєднаного із заподіянням їй тяжких тілесних ушкоджень, у вчиненні зґвалтування ОСОБА_12 із застосуванням фізичного насильства до потерпілої особи, а також у вчиненні навмисного вбивства ОСОБА_12 з корисливих мотивів, поєднаному із зґвалтуванням і з метою приховати інший злочин, суд оцінивши посилання засудженого про те, що в вбивстві ОСОБА_12 винний ОСОБА_14 , про що він дізнався після ухвалення вироку, не вважає цю обставиною нововиявленою. Так, в матеріалах справи є постанова від 07.10.2003 року про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_14 , який обвинувачувався за ч. 1 ст. 115 КК України по факту вбивства ОСОБА_12 (т.1 а.с. 27). З матеріалами кримінальної справи ОСОБА_8 знайомився, що підтверджується протоколом про оголошення про закінчення слідства, надання матеріалів обвинуваченому (т. 1, а.с. 211). Про дані обставини було також відомо і апеляційному суду Миколаївської області, яким ухвалено обвинувальним вирок засудженому ОСОБА_8 .

Відносно посилань засудженого на те, що потерпілий ОСОБА_11 змінював покази щодо одягу потерпілої. Суд бере до уваги протокол допиту ОСОБА_11 від 18.10.2003 року, відповідно до якого ОСОБА_11 вказує, що в кукурудзяному полі знайшов труп своєї мами ОСОБА_12 , який впізнав по одягу, не зазначаючи, по якому саме (т. 2 а.с.33).

Крім того із протоколу додаткового допиту потерпілого від 11.12.2003 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 була одягнута в світло-сині джинси та кофту шерстяну темно-червоного кольору (т. 2, а.п.46)

Разом з цим, із протоколу додаткового допиту потерпілого від 22.02.2004 року, потерпілий ОСОБА_11 вказує, на те, що потерпіла ОСОБА_12 постійно одягала джинсові штани синього кольору та у неї була сумка синього кольору для продуктів (т. 2, 144)

Із дослідженого протоколу судового засідання під час розгляду кримінальної справи потерпілий ОСОБА_11 , також вказував на те, що його мати була одягнута в сині джинси, сині тапочки, в сумці була томатна паста, хліб, капуста.

З протоколу пред`явлення предметів для впізнання від 22.02.2004 року ОСОБА_11 впізнав серед інших штанів, джинсові штани синього кольору з пластиковим ґудзиком (т. 2, а.п.145)

Дані джинси визнані речовим доказом, що підтверджується постановою про визнання та долучення до справи речових доказів від 22.02.2004 року (т.2, а.с. 147)

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 18.02.2004 року встановлено, що приблизно у вересні 2003 року до нього до дому прийшов ОСОБА_8 , у нього була сумка, в якій були джинси, яку він залишив та пішов та більше не повертався та сумку не забрав. Крім того із протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 18.02.2004 року встановлено, що до нього та до сина до дому прийшов ОСОБА_8 та приніс з собою сумку синього кольору та попросив, щоб сумка побула у них і залишив її, більше не повертався та сумку не забрав. Дані свідчення свідок ОСОБА_15 підтвердив і в судовому засіданні під час судового розгляду кримінальної справи в апеляційному суді Миколаївської області, що підтверджується протоколом судового засідання.

Із протоколу виїмки від 18.02.2004 року вбачається, що у ОСОБА_16 вилучено брюки із джинсового матеріалу синього кольору, зазначається їх характеристика, у тому числі вказується на наявність пластмасового ґудзика синього кольору (т. 1 а.с. 124, 125).

Із вироку, яким засуджено ОСОБА_8 вбачається, що доля речових доказів вирішена, належність даного речового доказу встановлена судом, він належить загиблій ОСОБА_12 , і відповідно до акту про знищення речових доказів від 21.11.2007 року вказані джинси, які належали загиблій ОСОБА_12 , що встановлено в судовому засіданні -- знищено (т.2, а.п.214)

Щодо посилання засудженого на нововиявлені обставини по епізоду навмисного вбивства ОСОБА_17 , суд дослідивши матеріали справи, встановив, що висновок судово-медичного експерта, відповідно до якого оглядався труп потерпілої ОСОБА_17 досліджувався судом апеляційної інстанції, оцінка судом була надана в тексті вироку.

Посилання засудженого ОСОБА_8 про те, що знаряддя вбивства потерпілої ОСОБА_17 . -- металевої пластини під час досудового слідства не було встановлено та вилучено, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до постанови про визнання та долучення до кримінальної справи речових доказів від 05.11.2003 року, вилучений в ході огляду міста події металевий предмет визнано речовим доказом та здано в кімнату речових доказів. Крім того, даний металевий предмет був предметом дослідження експертом судово-медичної імунологічної експертизи № 187-б від 30.11.2003 року (т.1, а.с.83, а.с. 172-174)

Також посилання засудженого на непричетність до вказаного вбивства, та посилання на не взяття до уваги наявності укусу на молочній залозі ОСОБА_17 та відсутності на його руках ушкоджень у зв`язку з начебто нанесення ним тілесних ушкоджень та відсутності на його брюках крові, судом апеляційної інстанції були оцінені.

Щодо епізоду по замаху на вбивство ОСОБА_18 , засуджений посилається на зміну показів потерпілої ОСОБА_18 , яка зазнала нападу. Крім того захисник вважає, що кваліфікація дій нападника визначена неправильно. Апеляційним судом покази потерпілої ОСОБА_18 надані на досудовому слідстві були оцінені, крім того свідчення останньої додатково перевірялися шляхом повторного допиту за дорученням суду.

Щодо кваліфікації дій засудженого, суд апеляційної інстанції під час постановлення вироку, визначив закон про кримінальну відповідальність, що передбачено КК України.

Щодо посилання захисника на невинність засудженого та на єдиний доказ його вини явку з повинною, яка отримана внаслідок фізичного та психічного примусу, дане питання обговорювалось під час ухвалення вироку. Тобто заява на той час підсудного про застосування до нього незаконних методів слідства за дорученням суду була перевірена.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що будь-яких нових обставин, які не були відомі апеляційному суду Миколаївської області при розгляді справи, стороною захисту не надано, ті обставини на які було вказано під час розгляду заяви засудженого не можуть бути розцінені як нововиявлені.

На думку суду, доводи сторони захисту спрямовані на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувалися та оцінені судом апеляційної інстанції та Верховним судом України, що є неприпустимим з огляду на положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, в п. 52 Рішення Європейського Суду з прав людини «Рябих проти Росії», правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і зобов`язуючого судового рішення просто в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі. Перегляд не може розглядатися як замаскована апеляція, а проста можливість існування двох поглядів на питання не є підставою для повторного розгляду.

Виходячи із вищевикладеного, суд прийшов до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2004 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст.459, 466-467 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_8 про перегляд вироку апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2004 року у зв`язку із нововиявленими обставинами, яким його засуджено за ст.ст.187 ч. 4, 152 ч.1, ст..15 ч.2 ст.152 ч.2, 115 ч.2 п.п. 6 9, 10, 13, ст.15 ч.2 ст.115 ч.2 п.13, ст.185 ч. 3 КК України, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна -- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя: підпис: ОСОБА_1

Суддя: підпис: ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно оригіналу: