Справа № 467/1464/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2016 року Слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329 від 12 вересня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України

ВСТАНОВИВ:
Начальник Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на врожай соняшника 2016 року в кількості 40 га на земельній ділянці загальною площею 50 га, яка знаходиться в межах Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що 12 вересня 2016 року до чергової частини Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від голови ФГ «Шепіт» ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 намагаються незаконно скосити насіння соняшнику на земельній ділянці площею 40 га.

12 вересня 2016 року відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329, за попередньою правовою кваліфікацію кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, а саме самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Під час розслідування кримінального провадження встановлено, що в 1993 році відповідно до рішення сесії Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був наданий державний акт на право постійного користування землею в кількості 50 га, яка знаходиться в межах Садівської сільської ради. Отримавши у постійне користування земельну ділянку площею 50 га ОСОБА_5 створив фермерське господарство та в подальшому передав дану земельну ділянку за усною домовленістю своєму знайомому ОСОБА_4 , для здійснення її обробки за призначенням не переоформлюючи на нього державний акт на право постійного користування землею.

У вересні 2016 року у ОСОБА_5 виникла потреба пов`язана з діяльністю його фермерського господарства. Після чого він 08 вересня 2016 року вирушив в с. Садове до свого знайомого ОСОБА_7 . Близько 13 години він приїхав в с. Садове та відразу поїхав до місця проживання ОСОБА_7 . Коли вони з ним зустрілися, та ОСОБА_5 йому повідомив, що йому необхідна печатка та статутні документи господарства, так як потрібно оформити деякі документи пов`язані з діяльністю зазначеного господарства. Після чого ОСОБА_7 повідомив йому, що печатка та документи зберігаються в нього вдома, однак віддати їх він відмовився, мотивуючи це тим, що фермерське господарство він переоформив на себе, тобто на даний момент він являється головою фермерського господарства, хоча ОСОБА_5 не надавав згоди на переоформлення фермерського господарства на ОСОБА_4 .

В 2013 році ОСОБА_4 створив фермерське господарство «ШЕПІТ», членом якого являється ОСОБА_5 та почав використовувати землю площею 50 га, засіявши на ній 40 га насіння сояшника.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на можливість його задоволення, оскільки під час кримінального провадження виникла необхідність в накладенні арешту на майно, а саме врожай соняшника 2016 року в кількості 40 га на земельній ділянці загальною площею 50 гектарів, яка знаходиться в межах Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, так як вказаний вражай соняшника є предметом злочину у вказаному кримінальному провадженні, та відповідно до вимог статті 98 КПК України, є об`єктом кримінально протиправних дій, та може бути отриманий фермерським господарством «ШЕПІТ» головою якого є ОСОБА_4 внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на речові докази з метою збереження речових доказів - врожаю сояшника 2016 року в кількості 40 га на земельній ділянці загальною площею 50 гектарів, яка знаходиться в межах Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у його змісті та просив його задовольнити.

Фіксація судового засідання під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних записів не здійснювалась на підставі ч.1 ст. 107 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, вивчивши матеріалами клопотання, приходжу до наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Разом з тим, слідчий суддя при розгляді клопотання про арешт майна, виходить з вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої у клопотанні слідчого, або прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна,

2) перелік і види майна, що належить арештувати,

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Проте, дане клопотання наведеним вимогам не відповідає.

Так, прокурором в клопотанні не зазначено, не обґрунтовано, та не додано до клопотання доказів того, що врожай соняшника, щодо якого ставиться питання про арешт, є підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди; призначався (використовувався) для схиляння осіб до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з його незаконним обігом; одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від нього, а також майном, в яке його було повністю або частково перетворено.

Також, в клопотанні відсутня інформація щодо розміру шкоди, завданого кримінальним правопорушенням, вартість майна, що належить арештувати.

До того ж, як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 р., не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є в даному кримінальному провадженні ні підозрюваними, ні обвинуваченими, ні особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Тому, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

При розгляді справи в судовому засіданні прокурор конкретно не назвав правові підстави для арешту майна, передбачені ст. 170 КПК України, не надав достатньо доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, а також розмір можливої конфіскації майна (санкція ст. 356 КК України взагалі не передбачає конфіскації майна), можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову.

Також при поданні даного клопотання та в судовому засіданні прокурором не вказано власника даної земельної ділянки (копія про таке не завірена належним чином) та власника врожаю соняшника, на який необхідно накласти арешт (дані відомості не підтверджені відповідними доказами), вартість врожаю, можливість чи заборону розпоряджатись чи користуватись даним майном, проведенням будь яких інших і конкретних дій, направлених на збереження цілісності і вартості даного майна, осіб, які повинні виконувати ці дії, також місце зберігання майна, на яке необхідно накласти арешт, оскільки не вказано цільове призначення даної земельної ділянки, на якої знаходиться врожай соняшнику, не конкретизовано порядок виконання ухвали про арешт майна, а саме відповідальних осіб, котрим дане майно повинно бути передано для зберігання його цілісності та вартості.

Також не надано протокол огляду місця події, акт зважування соняшника, постанови про визнання зібраного соняшника речовим доказом, доказів правомірності використання спірної земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В порушення вищевказаних вимог КПК України клопотання також не містить достатніх даних про майно, а саме чітке його розташування (кадастровий номер, тощо).

Наведене свідчить про недостатність даних про майно, на яке прокурор просить накласти арешт та в свою чергу недотримання вимог ст. 171 КПК України.

Вимоги п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України стороною обвинувачення, яка звернулася до суду з клопотанням про арешт майна не виконані.

За правилами ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що клопотання про накладення арешту слід повернути прокурору, для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 171, 172 КПК, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання начальника Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , винесене у кримінальному провадженні № 0000329, про арешт врожаю соняшника 2016 року в кількості 40 га на земельній ділянці загальною площею 50 га, яка знаходиться в межах Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області - повернути прокурору Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської областідля усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків не може бути оскаржена в апеляційному порядку. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя
Арбузинського районного суду ОСОБА_1