Справа № 461/5830/16-к
Провадження № 1-кс/461/4435/16
08.09.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Негрово Іршавського району Закарпатської області, громадянину України, українцю, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
По даному кримінальному провадженню підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави в Львівській установі виконання покарань №19 УДПтСУ у Львівській області.
Старший слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора відділу управління нагляду прокуратури Львівської області, звернувся в суд з клопотанням про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились, оскільки підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, санкція статті якого передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини у справі, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки перебував у розшуку з 25.11.2015 по 15.07.2016, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також незаконно впливати на свідків, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 .
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких гарантій в ході розгляду справи.
Згідно ст. 183 ч. 2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність продовження строку тримання під вартою, думку підозрюваного, який просив вирішити клопотання на розсуд суду, його захисника, який клопотання заперечив, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешу, враховуючи те, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 закінчується, а по справі необхідно вчинити усі дії для закінчення досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 не може бути замінено, оскільки підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, санкція статті якого передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини у справі, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки перебував у розшуку з 25.11.2015 по 15.07.2016, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також незаконно впливати на свідків, а тому враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який немає, тому приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та підозрюваному ОСОБА_5 слід продовжити термін тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06.11.2016 року.
Керуючись ст.ст.197, 199 КПК України, слідчий суддя
клопотання задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Негрово Іршавського району Закарпатської області, громадянину України, українцю, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , на 60 днів, тобто до 06.11.2016 включно, без визначення розміру застави.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 ..
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1