Справа № 359/5741/16-к Головуючий у І інстанції Журавсський
Провадження № 11-сс/780/415/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 01.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
1 вересня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року в кримінальному провадженні внесеному до ЄДРДР за № 0001347, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Як видно з ухвали слідчого судді, слідчий звернулася до Бориспільського міськрайонного суду з клопотанням в якому зазначила, що слідчим відділом Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001347 від 01.07.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 30 червня 2016 року на узбіччі автодороги «Бориспіль - Дударків» було виявлено труп чоловіка без верхнього одягу та документів. В результаті перевірки по інтегрованій інформаційно-пошуковій системі «ДАКТО-2000» дактилоскопічної карти вище вказаного трупу невідомого чоловіка встановлено, що відбитки пальців рук належать гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому в АДРЕСА_2 , який був свого часу дактилоскопійований і відповідні дані були внесені у автоматизовану дактилоскопічну систему .
9 липня 2016року у ході перевірки працівниками Бориспільського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області місця проживання ОСОБА_8 , встановлено, що останній проживав в даній квартирі разом зі своїм батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та братом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дана родина постійно зловживала спиртними напоями та порушувала громадський порядок. Також було встановлено, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і в даному помешканні залишились проживати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яких зі слів сусідів, не бачили на протязі останнього місяця, а в їх помешканні невідомі особи в будівельному одязі проводять ремонтні роботи. На даний час місцезнаходження ОСОБА_10 не встановлено.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.07.2016 квартира, яка належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , 17 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 була, згідно договору купівлі-продажу № 2101, від 17.06.2016, переоформлена на гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого в АДРЕСА_3 .
В ході перевірки ОСОБА_6 по інтегрованій інформаційно-пошуковій системі «АРМОР» встановлено, шо останній притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя погодився із доводами слідчого, які викладенні у клопотання про накладення арешту на майна, а саме що, відповідно до ст. 98 КПК України, зазначена вище квартира є предметом кримінального правопорушення, зберегла на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, була предметом кримінально протиправних дій, набутих кримінально протиправним шляхом у кримінальному провадженні та прийшов до висновку, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказана квартира АДРЕСА_1 є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, відчуження, з метою збереження речових доказів на зазначене майно необхідно накласти арешт.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник третьої особи адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Бориспільського відділу поліції ГУ НПУ в Київській області про арешт майна.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що законодавець передбачає можливість вжиття заходів до арешту майна у випадку коли таке належить підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, третій особі або юридичній особі, а також у випадку відповідності такого майна критеріям, передбаченим ст.98 КПК України. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що кримінальне провадження № 0001347 кваліфіковано за ч.1 ст. 115 КК України, яка не входить до переліку статей де можлива спеціальна конфіскації. Водночас, санкцією ч.1 ст.115 КК України не передбачено такого виду покарання як конфіскація майна. Кримінальне провадження № 0001347 від 01.07.2016 року здійснюється не відносно юридичної особи, а відносно фізичної особи. В порушення ст.132 КПК України та практики Європейського суду з прав людини слідчий СВ Бориспільського відділу поліції ГУ НПУ в Київській області ОСОБА_12 під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно не надала доказів щодо вчинення кримінального правопорушення у відношенні ОСОБА_8 , відповідальність за який передбачена ч.1 ст.115 КК України, саме ОСОБА_6 . Разом з тим, до клопотання слідчого Бориспільського ВП ГУ НПУ в Київській області ОСОБА_12 не було додано відомостей і щодо наявності в даному кримінальному провадженні цивільного позову, так як відшкодування шкоди покладається на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. В клопотанні про накладення арешту жодним чином не було зазначено про причетність ОСОБА_6 до можливого відшкодування шкоди за даним кримінальним правопорушенням та взагалі про причетність до даного кримінального правопорушення. Більше того, квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_6 (17.06.2016 року) раніше смерті ОСОБА_8 (30.06.2016 року). На момент розгляду клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НПУ в Київській області ОСОБА_12 про арешт майна підозру у вчиненні злочину нікому не пред`явлено. Вважає, що суд першої інстанції досить поверхнево дослідив підстави та докази (точніше їх відсутність), якими обґрунтовувалось клопотання слідчого, в результаті чого всупереч вимогам ст.132 КПК України застосував такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно за відсутності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та обґрунтованої потреби, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи. Слідчий суддя не врахував вимог ч.1ст.170. ч.3 ст.173 КПК України та незаконно наклав арешт на майно ОСОБА_6 , який не є підозрюваним або обвинуваченим у вищезазначеному кримінальному провадженні. Разом з тим, в розумінні Конвенції втручання держави в право ОСОБА_6 на мирне володіння його майном (квартирою АДРЕСА_1 ) не може вважатись виправданим, оскільки таке втручання не здійснювалось з метою задоволення «суспільного інтересу».
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що клопотання про накладення арешту розглядалося слідчим суддею без повідомлення ОСОБА_6 та його захисника. Зважаючи на те, що про наявність ухвали апелянти дізналися 22.08.2016 року, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтами не пропущено, оскільки строк спливав 26.08.2016 року.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При винесенні ухвали слідчим суддею, зазначено, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що квартира АДРЕСА_1 є доказом злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, для запобігання можливості їх приховування, ошкодження, псування, зникнення, відчуження, з метою збереження речових доказів на зазначене майно необхідно накласти арешт.

В той же час, приймаючи до уваги, що кримінальне провадження порушено та проводиться за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і будь яке інше обвинувачення не висунуто і провадження за обвинуваченням у скоєні інших злочинів не проводиться суд не має можливості і не знаходить обґрунтованих підстав віднести майно, щодо якого ставиться питання про його арешт, до майна, яке може бути віднесено до речових доказів, як матеріальний об`єкт який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, або, який містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі зазначене майно не може бути віднесені і до предмету, що був об`єктом кримінально протиправних дій чи до речей, які отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, жодних доказів в підтвердження позиції щодо необхідності накладення арешту на майно та правових підстав накладення такого арешту ні слідчим в клопотанні, ні в ухвалі слідчого судді не наведено. Перевіривши зміст клопотання, вивчивши матеріали додані до клопотання, вислухавши пояснення, проаналізувавши підстави, з яких слідчий ставить питання про накладення арешту, а також з`ясувавши інші обставини, які мають значення для вирішення питання про арешт майна, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а тому ухвала слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року про накладення арешту на майно підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, колегія суддів , -
У Х В А Л И Л А:
Апреляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2016 року скасувати.
Ухвалити нову ухвалу. Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НПУ в Київській області ОСОБА_12 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2