Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/988/16-к
Провадження № 1-кп/480/112/16
ВИРОК
Іменем України
22 квітня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2015 року за № 0002036, виділене в окреме провадження 26 січня 2016 року за № 0000008 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, військовослужбовця, призваного 28 січня 2015 року за мобілізацією, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проходячи військову службу на посаді курсанта навчального батальйону зазначеної військової частини, на порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551 XIV, ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини, з метою зовсім ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 3 березня 2015 року, самовільно залишив військову частину польова пошта В НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби (в редакції Закону від 08 лютого 2015 року).

19.03.2016 у кримінальному провадженні № 0000008 між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України (в редакції Закону від 08 лютого 2015 року).

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вчинив злочин при обставинах, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: позбавлення волі на строк один рік.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Так, злочин у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав свою вину відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості (в редакції Закону від 08 лютого 2015 року).

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, визначена із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, з урахуванням наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижують ступінь тяжкості злочину, особи ОСОБА_4 , який вчинив злочин вперше, має на утриманні двох малолітніх дітей, визнаний придатним до військової служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України (в редакції Закону від 08 лютого 2015 року) обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 слід залишити особисте зобов`язання.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

постановив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні № 0000008, 19 березня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України (в редакції Закону від 08 лютого 2015 року) та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання, з покладенням на ОСОБА_4 таких обов`язків:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_4 зареєстрований та проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну ОСОБА_4 місця проживання та/або роботи.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

22.04.2016