У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у судовому засіданні 30 червня 2016 року в м. Києві заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за частиною 5 статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК) (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади та місцевого самоврядування на строк 2 роки і конфіскацією Ѕ частини належного йому майна.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15 січня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_1 змінено. У мотивувальній частині вироку замість слів у відповідних відмінках «ОСОБА_3.» зазначено слова у відповідних відмінках «інша особа»; замість слів у відповідних відмінках «ОСОБА_3.», зазначено слова у відповідних відмінках «друга інша особа». Визнано недопустимими деякі докази та виключено їх з мотивувальної частини вироку.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року судові рішення щодо ОСОБА_1 змінено, виключено з мотивувальної частини кваліфікуючу ознаку за частиною 5 статті 368 КК «одержання неправомірної вигоди (хабара), поєднаної з її вимаганням».

У своїй заяві засуджений порушує питання про скасування ухвали суду касаційної інстанції щодо нього і просить справу направити на новий касаційний розгляд.

Як на підставу своїх вимог посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК), а саме частини 2 статті 87 КПК, що зумовило ухвалення, на його думку, різних за змістом судових рішень.

Обґрунтовуючи свою заяву, ОСОБА_1 зазначає, що суд не перевірив допустимість доказів, не встановив, які конкретно негласні слідчі( розшукові) дії були санкціоновані слідчим суддею, правові підстави та порядок застосування заходів, які тимчасово обмежували конституційні права і свободи ОСОБА_1 Скаржиться на відсутність ухвали слідчого судді Апеляційного суду в матеріалах кримінального провадження.

На обґрунтування такого твердження ОСОБА_1 посилається на отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень і долучені ним до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня, 9 квітня та 20 травня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Однак, ключовою умовою для перегляду рішення касаційного суду є наявність різних, незалежно від форми і змісту, правових висновків суду касаційної інстанції, в основі яких лежить застосування однієї і тієї самої норми процесуального закону, і хоча б в одному з яких сторона кримінального провадження ставила під сумнів (оспорювала) у будь-який спосіб правильність застосування такої норми. Вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду Верховним Судом України рішень призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням пункту 2 статті 445 КПК і буде суперечити принципу правової визначеності.

Відповідно, неоднакового застосування немає, якщо суд касаційної інстанції не висловився у своєму рішенні про застосування норми процесуального права.

Ні сторона захисту, ні сторона обвинувачення не вказували про визнання доказів недопустимими згідно частини 2 статті 87 КПК. Відповідно касаційний суд у своєму рішенні взагалі не висловив будь-яких застережень щодо зазначеного правозастосування.

Правозастосування - це здійснювана в процесуальному порядку діяльність суду, яка полягає в індивідуалізації юридичних норм стосовно конкретних суб'єктів і конкретних життєвих випадків в акті застосування норм права.

Таким чином, правозастосування має місце лише тоді, коли норма права реально втілена у певному судовому рішенні, а конкретні життєві обставини оцінені з розгляду саме цієї норми.

Як убачається з копій ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня та 20 травня 2015 року, наданих для порівняння, ухвали апеляційних судів скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції з огляду на те, що вказані судові рішення не відповідають вимогам статті 419 КПК у зв'язку із залишенням поза увагою доводів апеляційної скарги про оцінку доказів, покладених в основу обвинувального вироку.

Таким чином, в порівнюваних рішеннях відсутній правовий висновок касаційного суду щодо застосування норми права, передбаченої частиною 2 статті 87 КПК, натомість констатовано невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам статті 419 КПК.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана ОСОБА_1 заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року є необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 445, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_1 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_6