Справа № 727/3277/16-к
Провадження № 1-кп/727/216/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження № 0000970 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.04.2014 за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2014 за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3, 185 ч. 3, 69 КК України до покарання у вигляді 2 років 3 місяців, звільнений 29.02.2016 у зв`язку з відбуттям покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України, -

встановив:

Обвинуваченого ОСОБА_4 , вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 квітня 2014 р. засуджено до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Під час винесення вироку ОСОБА_6 , роз`яснено про обов`язок сплатити штраф протягом місяця з дня винесення вироку. В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_6 було роз`яснено наслідки невиконання вироку суду та можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від покарання у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 389 КК України, після чого 09.04.2014 вручено особисто під розписку вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.04.2014 по справі № 727/1765/14-к, який набрав законної сили 12.05.2014.

Крім того, Шевченківським районним судом м. Чернівці обвинуваченому ОСОБА_6 неодноразово надсилались повідомлення про необхідність сплатити штраф за вироком та розрахунковий рахунок для його сплати.

Однак, після набрання вироком законної сили, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи ознайомленим з наслідками щодо ухилення від покарання у вигляді штрафу, діючи умисно, протиправно, з метою ухилення від відбування покарання, маючи реальну можливість сплатити штраф з моменту набрання вироком законної сили, без поважних на те причин ухилився від призначеного йому судом покарання, штраф у продовж визначеного строку не сплатив, квитанції про сплату штрафу не надав, поважних причин про невиконання покарання у вигляді штрафу не повідомив.

29 квітня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався визнати беззастережно обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Крім цього, при укладенні угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення по ст. 389 ч. 1 КК України у вигляді одного року обмеження волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і підтвердив суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він розуміє наслідки укладення такої угоди, які роз`яснені йому головуючим.

Заслухавши думку прокурора, який просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, заслухавши думку захисника, який також просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, а ОСОБА_4 необхідно визнати винним за ст. 389 ч. 1 КК України.

До такого висновку суд дійшов виходячи з вимог ст.ст. 469 ч.4, 472, 473, 474, 475 КПК України, відповідно до яких угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути затверджена оскільки такі угоди можуть бути укладені у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України, обвинувачений розуміє права, наслідки укладання та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, а також інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у випадку затвердження угоди судом. Встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини справи, дані про його особу, те, що він не вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, вину свою визнав повністю та розкаявся у вчиненому.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314, 315, 369, 370-374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 29 квітня 2016 року.

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 389 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки ОСОБА_4 не має права виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повинен повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 діб починаючи з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя: