Ухвала

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6,
суддів ОСОБА_7 і ОСОБА_8,
перевіривши в судовому засіданні 12 вересня 2016 року в м. Києві заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5,

установила:

Захисник ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 з підстави, передбаченої пунктом 1 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Касаційний суд зазначеною ухвалою залишив без зміни вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 9 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 6 жовтня 2015 року про засудження ОСОБА_5 за частиною другою статті 187 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням частини першої статті 69 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією Ѕ частини майна, яке належить йому на праві власності.

Захисник ОСОБА_4 у заяві твердить, що суд касаційної інстанції допустив неоднакове застосування однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Вказує, що висновки суду про вчинення її підзахисним розбійного нападу не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати ухвалу касаційного суду щодо ОСОБА_5

На обґрунтування своєї заяви захисник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2014 року і 12 березня 2015 року, першою з яких дії особи перекваліфіковано з частини третьої статті 187 КК на частину третю статті 186 КК, а іншою - справу за касаційними скаргами, в яких ставилося питання про перекваліфікацію дій осіб з частини третьої статті 187 КК на частину третю статті 185 КК, направлено на новий апеляційний розгляд.

Також на обґрунтування передбаченої пунктом 1 статті 445 КПК підстави для перегляду ухвали касаційного суду від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня і 20 серпня 2015 року, якими скасовано вироки місцевих судів та ухвали судів апеляційної інстанції з направленням справ на новий розгляд до суду першої інстанції через істотні порушення норм КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи, викладені у заяві засудженого, колегія суддів дійшла такого висновку.

Процедура перегляду Верховним Судом України рішень касаційної інстанції регулюється виключно нормами глави 33 КПК. Тому заявники мають дотримуватись цих норм процесуального закону і тих, що регулюють процесуальну форму подання заяви про перегляд судового рішення. Відповідно до вимог статті 449 КПК у заяві про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 статті 445 цього Кодексу, вимоги мають ґрунтуватися на предметі перегляду та обов'язково враховувати повноваження Верховного Суду України.

У заяві особа має зазначати: а) два і більше різні за змістом судові рішення, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального права у подібних правовідносинах чи процесуального права, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (рішення, яке оспорюється, і конкретне рішення, яке має бути порівнюваним); б) конкретну норму (норми) матеріального чи процесуального права, яка (які) неоднаково застосована касаційним судом.

Усупереч зазначеним вимогам закону заява захисника ОСОБА_4 не містить належного обґрунтування підстав для перегляду судового рішення Верховним Судом України. У заяві, як убачається з її змісту, захисник поза зв'язком із предметом судового перегляду оспорює фактичні обставини справи, заперечує обґрунтованість висновків суду касаційної інстанції і просить дати їм інакшу правову оцінку.

Зазначені твердження не стосуються (виходять за межі) визначеного законом предмета перегляду судового рішення Верховним Судом України. Адже, вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду рішень Верховним Судом України призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням статті 445 КПК і буде суперечити принципу правової визначеності.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду України вважає, що подана захисником ОСОБА_4 заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити заявниці, що відмова у допуску справи за цією заявою не перешкоджає повторному зверненню із заявою до Верховного Суду України за умови дотримання всіх вимог закону щодо предмета перегляду та його повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 445, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

ухвалила:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у допуску справи за її заявою до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_8