Провадження № 11-кп/795/290/2016
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 6 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10007683, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Деснянським районним судом міста Чернігова:

1) 28 травня 2012 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ст.ст. 75, 104, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки;

2) 27 лютого 2013 року за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2015 року умовно -достроково на 1 рік 11 місяців 12 днів;

3) 09 листопада 2015 року за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання, шляхом часткового складання, приєднано покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 9 листопада 2015 року і остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців позбавлення волі.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати його, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було повно досліджено матеріали кримінального провадження та не дано належної оцінки його діям. Вважає, що під час досудового розслідування та судового провадження не було встановлено, що він скоїв саме умисне відкрите викрадення чужого майна, а з матеріалів кримінального провадження вбачається, що він заволодів мобільним телефоном потерпілого шляхом обману.

В поданих доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись з кваліфікацією своїх дій, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким його дії слід кваліфікувати ч. 2 ст. 190 КК України. Крім того, просить залишити без задоволення поданий цивільний позов.

Прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 в поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 просить її залишити без задоволення в зв`язку з тим, що вирок суду є законним та обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковано, а призначене судом покарання є достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, і відповідає меті покарання, гуманності та справедливості.

Суд першої інстанції встановив, що 05 жовтня 2015 року, близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку № 16 по вул. Доценка в м. Чернігові, відкрито викрав: мобільний телефон марки Samsung Galaxy Ace 3 (GT-S7272) в корпусі темно синього кольору, вартістю 1900 грн., сім - карткою «Life», вартістю 25 грн., флеш карткою на 32 Gb, вартістю 400 грн., що належать неповнолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на загальну суму 2325 грн.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив перекваліфікувати його дії, його захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст. 186 КК України визнав частково, не погодившись з юридичною кваліфікацією його дій, вважав, що в його діях міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, та пояснив, що під приводом зателефонувати він попросив у потерпілого мобільний телефон. Коли його знайомий з потерпілим відійшли вбік про щось порозмовляти, він з мобільним телефоном потерпілого втік і пізніше здав його в ломбард, а гроші витратив на власні потреби.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 дав аналогічні пояснення.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого правопорушення, його вина у повному обсязі знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і відображена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених судом доказів.

Так, допитаний в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 5 жовтня 2015 року, близько 17 год. 30 хв., він повертався разом з батьками з занять. Його батьки зайшли в магазин, а він пішки, розмовляючи по мобільному телефону, пішов додому по АДРЕСА_2 . В цей час до нього підбіг незнайомий хлопець обвинувачений, вихопив з руки мобільний телефон і втік.

Допитаний в місцевому суді свідок ОСОБА_10 пояснив, що 05 жовтня 2015 року, в вечірній час, він разом з дружиною ОСОБА_11 та сином ОСОБА_12 йшли додому. Син розмовляв по мобільному телефону. Вони з дружиною зайшли в магазин «Седам», а син потроху пішов додому. Коли вони вийшли з магазину, то він побачив як незнайомий хлопець - обвинувачений підбіг до сина і вирвав у нього з руки мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні місцевого суду показала, що 05 жовтня 2015 року, після 17 год. 00 хв., вигулювала собаку у дворі бачила як до її сусіда ОСОБА_12 підбіг незнайомий хлопець і вихопив з руки мобільний телефон і втік.

Крім пояснень самого обвинуваченого, потерпілого та свідків, вина ОСОБА_8 підтверджується даними які містяться у:

- договорі про надання ломбардом фінансового кредиту № 8.06/10/15.1 від 06 жовтня 2015 року та додатком до нього, згідно яких 06 жовтня 2015 року ОСОБА_8 здав в ломбард мобільний телефон марки Samsung Galaxy Ace 3 (GT-S7272), що належить потерпілому ОСОБА_9 ;

- рапорті ст. ДІМ ВДІМ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_14 від 06 жовтня 2015 року, згідно якого ОСОБА_8 добровільно видав договір про надання ломбардом фінансового кредиту № 8.06/10/15.1 від 06 жовтня 2015 року та додаток до нього;

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_9 , вчиненому повторно.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що його дії слід кваліфікувати, за ст. 190 КК України, оскільки він заволодів мобільним телефоном потерпілого шляхом обману, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як вірно зазначено місцевим судом у вироку дане твердження спростовується показаннями потерпілого та безпосередніх свідків, які в своїй сукупності вказують саме на відкрите викрадення обвинуваченим мобільного телефону, що належить потерпілому ОСОБА_9 .

Твердження апелянта про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 190 КК України слід розцінювати як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за більш тяжкий злочин.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але не притягувався до адміністративної відповідальності, формально позитивно характеризується за місцем проживання, його молодий вік, сімейний стан, стан здоров`я. Прийняв до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання і обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті прийшовши до вірного висновку, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Остаточне покарання вірно призначено у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , про необхідність відмови у задоволенні цивільного позову, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з вироку місцевого суду, хоча дане питання і було предметом розгляду судом, але згідно резолютивної частини вироку суд першої інстанції питання, про вирішення цивільного позову не вирішив, тобто доводи в цій частині апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4