Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
17 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 , суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря : ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Ріненського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2016 року про відмову у задоволенні спільного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України , засудженого вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22.11.2013 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 19.08.2015 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 7 місяців 12 днів на обмеження волі,

з участю прокурора : ОСОБА_7 , засудженого : ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні спільного подання Городоцького виправного центру УДПтС України в Рівненській області № 131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , засудженого вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22.11.2013 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення ___________________________________________________________________ Справа № 11 кп/787/334/2016 Суддя у суді І інстанції : ОСОБА_8 Категорія: ст.81 КК України Доповідач : ОСОБА_1
волі.

Відмовляючи у задоволенні спільного подання суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що подання подане без дотримання, передбаченого ч.8 ст.154 КВК України, річного строку.
В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі прокурор вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт доводить, що суд помилково покликається на ч.8 ст.154 КВК України, яка передбачає обмеження строком в один рік лише у випадку повторного звернення з одного і того ж питання, з якого вже було винесено позитивне судове рішення. Вказує, що подання про умовно-достровоке звільнення від відбування покарання щогдо ОСОБА_6 розглядається вперше, покликання на ч.8 ст.154 КВК України є таким, що суперечить ст.81 КК України, тим самим погіршує становище засудженого, оскільки підставою для застосування умовно-дострового звільнення є сумлінна поведінка і ставлення до праці та необхідність відбути певну частину покарання. Просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нову, якою засудженого ОСОБА_6 звільнити умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги , думку засудженого ОСОБА_6 , який просить апеляційну скаргу прокурора задовольнити , перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі , колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до загальної норми закону ст. 81 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, та якщо засуджений сумлінною поведінкою ( стримування від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, в тому числі, і в побуті) і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом із тим, згідно ст.154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни не відбутої частини покарання більш мяким, якщо вони були направлені в місяця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно - дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш мяким не раніше, як через один рік з дня винесення ухвали про направлення в місця обмеження чи позбавлення волі.

Тобто, законодавцем встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або ж відбуває покарання в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким і при цьому 2) була направлена в місця позбавлення чи обмеження волі у випадках, передбачених законом.

При регламентуванні порядку та умов відбування і виконання кримінальних покарань норми Кримінального та Кримінально - Виконавчого Кодексів України співвідносяться між собою, як загальні і спеціальні, і при їх конкуренції застосовуються спеціальні норми, що підтверджується і роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 26.12.2008 року № 758-0-2-08-19 щодо практики застосування норм права у випадку колізії.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджено вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22.11.2013 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 19.08.2015 року ОСОБА_6 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 7 місяців 12 днів на обмеження волі.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно ухвалив рішення про відмову в задоволенні спільного подання Городоцького виправного центру УДПтС України в Рівненській області № 131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації щодо умовно - дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, оскільки з моменту заміни ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі не закінчився річний строк ухвалення судового рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 19.08.2015 року , підстав для скасування якого не вбачається.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що право засудженого ОСОБА_6 на умовно - дострокове звільнення не порушується, так як залишається за ним при настанні строків, передбачених законом.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст. 154 КВК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2016 року про відмову в задоволенні спільного подання Городоцького виправного центру УДПтС України в Рівненській області № 131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 залишити без зміни , а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.
С У Д Д І :

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3