УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.407 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
прокурора: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2015 року, яким,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, неодруженого проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-24.07.2007, Луганським районним судом Житомирської області за ст. 194 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-25.03.2011, Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст. 152 ч. 1, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
засуджено:
- за ч.2 ст.146 КК України до 5 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.153 КК України до 13 років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 13 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому постановлено обраховувати з 05.07.2015.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній - тримання під вартою.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_6 , 02.07.2015, о 14 годині, маючи умисел на незаконне позбавлення волі та викрадення малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , із застосуванням психологічного впливу посадив її на велосипед та повіз до мікрорайону "Щебзавод" м. Коростеня, де незаконно, всупереч її волі, утримував в приміщенні квартири АДРЕСА_3 до 04.07.2015 року. З метою запобігання бути викритим у своїй злочинній діяльності, ОСОБА_6 на велосипеді перевіз ОСОБА_10 до с. Станційне Лугинського району, Житомирської області де в подальшому незаконно, проти її волі утримував на сіновалі біля будинку АДРЕСА_4 до 05.07.2015 року, під час чого потерпіла відчувала почуття голоду та переохолодження тіла.
05 липня 2015 року, у невстановлений час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в полі неподалік від с. Діброва, Лугинського району наодинці з малолітньою ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою та не досягла статевої зрілості, скориставшись безпорадним станом потерпілої, яка за своїм фізичним станом - малолітній вік, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір, шляхом психічного насильства у вигляді погроз застосувати фізичне насильство, використовуючи свою фізичну перевагу, ігноруючи прохання потерпілої припинити насилля, задовольнив з ОСОБА_10 свою статеву пристрасть неприроднім способом.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду незаконним в силу неналежного дослідження судом першої інстанції всіх обставин справи. Акцентує увагу, що малолітню потерпілу не викрадав, що вона сама не хотіла повертатись додому та добровільно залишилась з ним. Зазначає, що мати малолітньої потерпілої вчинила щодо нього наклеп, а визнавальні показання він надав внаслідок здійснення щодо нього працівниками правоохоронних органів психологічного тиску. За результатами апеляційного розгляду просить оскаржуваний вирок скасувати, а його виправдати. В доповненнях до апеляційної скарги просить, відповідно до ст.72 КК України зарахувати йому у строк відбуття покарання час його перебування під вартою за запобіжним заходом.
- захисник ОСОБА_7 не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке вважає занадто суворим. Просить врахувати, що ОСОБА_6 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, сприяв розкриттю злочинів, в минулому лікувався від шизофренії. За результатами апеляційного розгляду справи просить оскаржуваний вирок суду змінити та призначити обвинуваченому менш суворе покарання.
Від прокурора ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_12 надійшли заперечення на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, в яких вони просять апеляції залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, наводячи відповідні доводи на обґрунтування своєї позиції.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який змінив свої апеляційні вимоги та просив лише пом`якшити призначене йому покарання, думку захисника, який підтримав апеляційні скарги в частині пом`якшення обвинуваченому покарання, міркування прокурора про відсутність підстав для їх задоволення, обговоривши доводи апеляцій та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Наведені у вироку докази в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є допустимими, достовірними та достатніми.
Так, за результатами прослуховування звукозапису судового засідання встановлено, що в ході судового розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому за ч.2 ст.146, ч.3 ст.152 КК України обвинуваченні визнав повністю. Конкретизував, що злочини вчинив в стані алкогольного сп`яніння за вказаних у обвинувальному акті обставин.
При апеляційному розгляді ОСОБА_6 наголосив, що вину визнає повністю за викладених у вироку обставин, кається у вчиненому.
Крім показань обвинуваченого, його вина знайшла своє повне підтвердження за результатами дослідження у судовому засіданні наданих стороною обвинувачення доказів, а саме;
- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , згідно яких, ОСОБА_13 , шляхом обману забрав її з дому та відвіз в невідоме місце де утримував проти її волі, зв`язував ременем та бив, не годував, що викликало у неї фізичний біль та почуття голоду, спав разом з нею на сіновалі;
- показаннями матері малолітньої потерпілої ОСОБА_14 , про те, що ОСОБА_13 , на її відмову разом з ним проживати, пригрозив, що вона за це пошкодує. Наступного дня від своєї матері дізналася, що ОСОБА_13 шляхом обману забрав її дитину. Звернулася до працівників міліції, які через три дні повернули доньку, яка була закривавлена, голодна та налякана. Від доньки дізналася за яких обставин обвинувачений її викрав, та що з нею робив;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка розповіла за яких обставин обвинувачений 02.07.2015 викрав шляхом обману її онуку;
-протоколом огляду місця події від 04.07.2015, будинку АДРЕСА_2 , яким зафіксовано виявлення та вилучення речей малолітньої потерпілої з місця де обвинувачений її утримував (а.с.80-88);
- протоколом огляду вилученого у обвинуваченого светру на внутрішній стороні якого виявлено пляму бурого кольору(а.с.103);
- протоколом слідчого експерименту від 07.07.2015, під час проведення якого, ОСОБА_13 , на місці відтворив та розповів про обставини вчинення щодо малолітньої потерпілої злочинів, та за результатами якого було проведено огляд місця події, виявлено та вилучено фрагмент тканини білого кольору з плямами бурого кольору та дитячі труси з плямами бурого кольору (а.с.112);
-висновками судово-медичних експертиз №803 та №804, з яких слідує, що у вирізках трусів та на фрагменті тканини знайдена кров людини з антигеном В, походження якого можливо і від малолітньої ОСОБА_10 (148, 154);
- висновком судово-медичної (імунологічної) експертизи №857, про те, що на вирізі з тканини светра Журавського знайдена кров людини з виявленим антигеном В, походження якого можливо і від малолітньої ОСОБА_10 (а.с.159)
-висновками судово-медичної експертизи №317, №327 з яких слідує, що у малолітньої ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у виді розриву та крововиливу дівочої пліви та крововиливу на правій малій половій губі, які утворились від дії тупих твердих предметів, які можуть вказувати на насильницький статевий акт, відносяться до категорії легких з короткочасним розлад здоров`я, заподіяння яких можливо статевим членом або пальцем руки; (а.с.125, 128).
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив як ці, так і інші зібрані по справі докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в у незаконному позбавленні волі та викраденні малолітньої дитини, що супроводжувалися заподіянням їй фізичних страждань та в насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприроднім способом щодо малолітньої особи, відповідно правильно кваліфікувавши такі його дії за ч. 2 ст.146, ч.3 ст.153 КК України.
Що ж до апеляційних доводів захисника ОСОБА_7 про можливу неосудність обвинуваченого в силу того, що він раніше лікувався від захворювання на шизофренію, то вони спростовуються, висновком судово-психіатричного експерта №334-2-15 від 11.08.2015, згідно якого, ОСОБА_6 в минулому будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає в даний час. На час вчинення інкримінованих йому не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.135).
Є безпідставними і інші доводи апеляцій про суворість призначеного обвинуваченому покарання без урахування даних про його особу та інших пом`якшуючих обставин.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд правильно керувався вимогами ст. 65 КК України, повно та об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, один із яких, передбачений ч.3 ст.153 КК України, є особливо тяжким, наслідків їх вчинення. Взято судом до уваги і те, що обвинувачений вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, має непогашену судимість раніше судимий за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, негативно характеризується за місцем проживання (а.с.187).
З урахуванням наведеного, підстави для зміни вироку за мотивами викладеними в апеляційних скаргах, відсутні.
Разом з тим, при постановленні ухвали, колегія суддів враховує положення ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») та зараховує обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, який рахується з 05 липня 2015 року по 14 березня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 , - без зміни.
У відповідності до ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, який рахується з 05 липня 2015 року по 14 березня 2016 року включно.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а особою, яка перебуває під вартою в той же самий строк з дня вручення йому її копії.
Судді: