печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

лікаря-психіатра - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за заявою лікаря психіатра КМПНД № 2 ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, інваліда першої групи, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

В С Т А Н О В И В :
13.04.2016 лікар психіатр КМПНД № 2 ОСОБА_6 звернулась до суду з заявою про припинення відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, призначеної останньому згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2015, посилаючись на те, що згідно висновку комісії лікарів психіатрів КМПНД № 2 від 12.04.2016 на теперішній час ОСОБА_8 виявляє ознаки « органічного емоційного лабільного розладу», проте виявляє стабільність психічного стану протягом періоду нагляду, мінімальну вираженість емоційно-поведінкових розладів, відсутність правопорушень, що вказує на доцільність припинення надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду по суті ініційованого питання, лікаря-психіатра та захисника, які заяву підтримали, прокурора, який заперечував проти задоволення заяви лікаря, оскільки вважав, що викладений у висновку комісії діагноз є аналогічний тому, за яким ОСОБА_8 призначались примусові заходи медичного характеру, вивчивши заяву лікаряпсихіатра КМПНД № 2 ОСОБА_6 та долучені до неї матеріали, матеріали кримінального провадження №757/27385/14-к, суд приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2015 до ОСОБА_8 застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При цьому, суд визнав встановленим, що ОСОБА_8 29 травня 2014 року, приблизно о 18 годині 45 хвилин, перебуваючи в урологічному відділенні Олександрівської клінічної лікарні за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, 39/1 в м. Києві, на інвалідному візку виїхав до входу в лікарню, де дістав за спинки інвалідного візка ніж та почав розмахувати ним в різні сторони і кричати при цьому. В подальшому, його дружина ОСОБА_9 завезла ОСОБА_8 на інвалідному візку до приміщення відділення урології. ОСОБА_8 продовжуючи кричати та, утримуючи в лівій руці ніж, розмахував ним. Знаходячись в інвалідному візку біля ліфтової кабіни, ОСОБА_8 безпричинно, умисно наніс один удар ножем у нижню частину живота ліфтеру ОСОБА_10 , заподівши тяжке тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення живота з ушкодженням нижніх епігастральних артерії і вени, а також стінки сигмовидної кишки з явищами крововиливу в черевну порожнину.

У відповідності до акту судово-психіатричної експертизи № 668 від 12.08.2014, у період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_8 виявляв ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у вигляді деліріозного синдрому, соматогенного обумовленого ( F 05 згідно з МКХ -10), на тлі органічного ураження головного мозку травматичного ґенеза з психоорганічним синдромом (F 05 згідно з МКХ -10) і за своїм психічним станом у зазначений період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_8 виявляє ознаки органічного ураження головного мозку травматичного ґенеза з психоорганічним синдромом (F 07.9 згідно з МКХ 10). За своїм психічним станом ОСОБА_8 був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, проте потребував застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ( Том 1 а.с. 193-197), що визнано судом обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів КМПНД № 2 ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 від 12.04.2016, на теперішній час ОСОБА_8 виявляє ознаки « органічного емоційного лабільного розладу», проте виявляє стабільність психічного стану протягом періоду нагляду, мінімальну вираженість емоційно-поведінкових розладів, відсутність правопорушень, що вказує на доцільність припинення надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Разом з тим, хоча зазначений висновок зроблений комісією лікарів, кожний з яких має відповідну освіту та досвід роботи за спеціальністю, суд приймає до уваги заперечення прокурора про те, що аналогічний діагноз, який вказаний у цьому висновку мав ОСОБА_13 і на момент призначення йому примусового психіатричного лікування. Крім того, судом враховується наступне.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру скасовуються (припиняються) в порядку, передбаченому ст.ст.419, 422 КПК України, у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб. В останньому випадку постановлення рішення про передачу такої особи на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом (ч.6 ст. 94 КК України) є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, у заяві лікаря-психіатра не порушується питання про передачу ОСОБА_13 під нагляд родичам або опікунам. При цьому, судом враховується той факт, що діями ОСОБА_13 спричинені тяжкі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , примусове лікування призначене йому 20.10.2015 і зі спливом лише 5 місяців ініціюється питання щодо припинення примусового лікування ОСОБА_13 , що на думку суду є передчасним, оскільки і характер його дій і стан його здоров`я свідчить про те, що його психічний стан не змінився на такий, що не становить небезпеки для оточуючих, і тому вважає необхідним відмовити лікарю-психіатру у задоволенні вказаної заяви, оскільки є необхідність у продовженні примусового психіатричного лікування соціально-небезпеного за станом свого психічного здоров`я ОСОБА_13 , призначеної йому ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2015.

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд-

У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви лікаря психіатра КМПНД № 2 ОСОБА_7 про припинення подальше застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, призначеної ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2015, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1