Справа № 308/743/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
-головуючого судді ОСОБА_1 ,
-при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
-прокурора - ОСОБА_3 ,
-захисника - ОСОБА_4 ,
-обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003374 від 22.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003374 від 22.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст. 187 КК України.
Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 29.03.2016 р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 2-ох місяців - до 27 травня 2016 року.
За правилами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до двох місяців у зв`язку із наявними ризиками передбаченими КПК України, зокрема незаконного впливу на потерпілу та свідків, які не допитані в судовому засіданні, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Просив врахувати той факт, що обвинувачений раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, на шлях виправлення не став.
Захисник в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки відсутня вагомість доказів на підтвердження винуватості, ризики на які посилається прокурор відсутні. Крім того зазначив, що потерпіла ОСОБА_6 неодноразово не з`являється до суду без поважних на то причин, чим самим затягує розгляд справи. Також зазначив, що обвинувачений не має наміру впливати на потерпілу чи свідків, вважає що цим ризикам можливо запобігти при обрані запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язку утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Так, запобіжні заходи загалом, в тому числі тримання під вартою як один з їх видів, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка , іншого підозрюваного, обвинуваченого тощо, знищити , сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, враховуючи тяжкість злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до семі років, те, що ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні тяжких злочинів, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом вважає, доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суду не надано достатньо доказів наявності підстав вважати, що ОСОБА_5 залишаючись на волі, не буде ухилятись від слідства та суду, не буде чинити тиск на потерпілу та свідків. Зважаючи на викладене, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам визначених ст. 177 КПК України. З урахуванням вищенаведеного та того, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу та необхідності продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, отже суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою та доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 176-178, 314, 315, 331, 369-372 КПК України суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 22 липня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1