АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/816/16 Справа № 705/1298/16-к Категорія: ч. 5 ст. 72 КК України, ст. 537-539 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2016 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку відбуття покарання відповідно до Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII, -

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 15 лютого 2016 року звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про перерахування строку відбування покарання відповідно до Закону України № 838-VIII від 26.11.2015.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2016 року частково задоволено зазначене клопотання та зараховано ОСОБА_7 , засудженому вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2014 року за ч. 1 ст. 389, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ч. 4 ст. 71, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі, в строк покарання перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 20 січня 2014 року по 25 червня 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В ухвалі суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 засуджений вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2014 за ч. 1 ст. 389, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ч. 4 ст. 71, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України та за сукупністю вироків призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_7 затриманий 20 січня 2014 року. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25.06.2014 вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції посилання на обставину, що обтяжує покарання. В іншій частині вирок залишено без змін.

Вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 13.10.2011 ОСОБА_7 був засуджений до покарання у виді трьох років обмеження волі й на підставі статті 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено попередню - підписку про невиїзд.

Відповідно до вимоги (довідки) про наявність судимостей, ОСОБА_7 також засуджено вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2012 та призначено покарання у виді штрафу. Вказане покарання не враховано Городищенським районним судом Черкаської області при постановленій вироку від 02.04.2014.

Тому, вказує суд першої інстанції, на момент розгляду клопотання засудженого про перерахунок строку попереднього ув`язнення в строк покарання відсутні підстави вважати, що покарання за вказаним вироком суду першої інстанції є таким, що виконується.

Не погодившись з ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2016 року засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою до визначеного Уманським міськрайонним судом строку попереднього ув`язнення у період з 20.01.2014 року по 25.06.2014 року за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2014 року також зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 31.03.2012 року по 21.11.2012 року за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Указує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, постановлена з порушенням ст. 370 КПК України, у зв`язку з необ`єктивністю та неповнотою судового розгляду.

Зазначає, що вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2012 року йому за ч. 1 ст. 296 КК України призначено покарання у виді штрафу. Вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2014 року покарання за вироком від 21.11.2012 року було враховано судом у диспозиції ч. 1 ст. 389 КК України шляхом складання покарань.

Крім того, апелянт вважає безпідставним та невмотивованим посилання місцевого суду на те, що покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2012 року не враховано Городищенським районним судом Черкаської області під час постановлення вироку від 02.04.2014 року, тому відсутні підстави вважати, що покарання за вироком від 21.11.2012 року, є таким, що виконується.

Указує, що зі змісту вироку від 02.04.2014 року вбачається, що, оскільки основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків не підлягає складанню з іншими видами покарань, судом була врахована кримінальна відповідальність за ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, передбачена ч. 1 ст. 389 КК України, що передбачає відповідальність у виді виправних робіт або обмеження волі. Тому до покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2014 року приєднано покарання за вироком того ж суду від 21.11.2012 року згідно п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.

Тому апелянт вважає, що строк попереднього ув`язнення з 20.01.2014 року по 25.06.2014 року за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2014 року повинен враховуватися у сукупності із строком попереднього ув`язнення з 31.03.2012 року по 21.11.2012 року за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2012 року.

У судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просив її задовольнити.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги засудженого, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (із змінами внесеними Законом України від 26.11.2015 №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 838-VІІІ встановлено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Попереднім ув`язненням у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідженням матеріалів провадження встановлено, що, задовольняючи частково клопотання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції вищезазначених вимог дотримався в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2012 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. Вказане покарання не враховано за сукупністю злочинів чи вироків Городищенським районним судом Черкаської області при постановленій вироку від 02.04.2014 року, згідно з яким ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання.

Як вже було вказано вище, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів вбачає, що положення цієї норми закону розповсюджуються на усі кримінальні провадження, за наслідками розгляду яких певна особа була засуджена й була при цьому також попередньо ув`язнена, і покарання за наслідками розгляду яких враховані у остаточному вироку суду, згідно з яким особа й відбуває остаточне сукупне покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.04.2014 року (4 роки позбавлення волі). В межах саме цього кримінального провадження він був попередньо ув`язненим, як вірно указав суд першої інстанції, з 20 січня 2014 року (час його затримання згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину) по 25 червня 2014 року (час набрання вироком законної сили). Суд першої інстанції цілком вірно врахував цей період часу у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В цій частині ухвала суду першої інстанції, власне, ніким й не оскаржується.

У кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (провадження № 1/2302/92/2012, справа № 2302/878/2012), ухвалено вирок від 21.11.2012 року, яким його визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу, дійсно мало місце попереднє ув`язнення, однак вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 02.04.2014 року ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі на підставі ч. 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, а саме частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 13.10.2011 року у виді 3 років обмеження волі, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України складає 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання за вироком суду, у якому за сукупністю вироків не врахований вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2014 року стосовно цієї особи.

Це вірно враховано судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. З такою позицією суду першої інстанції колегія суддів також погоджується.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2016 року ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст. 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2016 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку відбуття покарання відповідно до Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :