Справа № 414/1973/15-к
Провадження № 11-кп/782/47/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянула у приміщенні апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000866 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 28.12.2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Кремінна Луганської області, громадянку України, не працюючу, раніше судиму 28.10.2009 року Кремінським районним судом Луганської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі і звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 25.08.2010 року Кремінським районним судом Луганської області за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; яка мешкає у кв. АДРЕСА_1 ,

визнано винною та засуджено за ст.198 КК України до 3 місяців арешту.

Строк покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту її затримання.

В с т а н о в и л а :
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 визнано винною в тому, що 01.10.2015 року приблизно о 15 годині, перебуваючи біля будинку №16 по вул.Октябрській у м.Кремінна Луганської області, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 таємно викрадена з вітрини торгівельного павільйону № НОМЕР_1 , розташованого на території ДП «Вечірній ринок», дитяча куртка, збула разом з ОСОБА_7 вказану куртку.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію злочину, просить скасувати вирок суду і призначити більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Посилається на те, що призначаючи покарання, суд не взяв до уваги, що її судимості погашені, вона позитивно характеризується, сирота, є опікуном над тіткою-інвалідом, обставин, які обтяжують відповідальність, немає.

Заслухавши доповідача, обвинувачену, яка підтримала доводи апеляційної скарги та надала аналогічні її змісту пояснення, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та провівши судові дебати, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні заздалегідь не обіцяного збуту майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та кваліфікація її дій за ст.198 КК України ніким із учасників судового провадження, в тому числі і самою обвинуваченою в апеляційній скарзі, не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких умов, колегія суддів не досліджує та не обговорює питання доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_6 і вважає доведеною судом першої інстанції її вину у вчиненні злочину за обставин, як вони викладені у вироку.

Кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ст.198 КК України колегія суддів вважає правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, тобто у межах санкції статті 198 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, з урахуванням ступені тяжкості злочину, особи винної та обставин, що пом`якшують покарання. Зокрема, судом обґрунтовано враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання, а в якості обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття у вчиненому і повне визнання вини. Судом також враховані дані про особу обвинуваченої, зокрема, її позитивні характеристики, відсутність роботи та перебування на обліку у лікаря-нарколога. Будь-яких підтверджуючих документів компетентних органів про призначення ОСОБА_6 опікуном над тіткою-інвалідом сторонами кримінального провадження суду не надавалося.

Всупереч доводам апеляції, ОСОБА_6 має непогашені судимості. Вказавши про відсутність у ОСОБА_6 судимостей, суд першої інстанції припустився помилки.

Відповідно до п.7 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 була засуджена 25.08.2010 року із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі за вчинення злочинів середньої тяжкості, і звільнена з місць позбавлення волі 02.01.2013 року.

Таким чином, строк погашення судимостей у ОСОБА_6 за вироками Кремінського районного суду Луганської області від 28.10.2009 року та від 25.08.2010 року мав сплинути 02.01.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.90 КК України якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, ОСОБА_6 до закінчення строку погашення судимості вчинила новий злочин, за який була засуджена 26.08.2014 року із застосуванням ст.75 КК України. Ця судимість була погашена 01.09.2015 року після винесення судом ухвали про звільнення від відбуття покарання.

Одночасно строк погашення судимостей у ОСОБА_6 за вироками Кремінського районного суду Луганської області від 28.10.2009 року та від 25.08.2010 року, який був перерваний вчиненням нового злочину, почав обчислюватися заново після фактичного відбуття покарання за останній злочин, тобто з 01.09.2015 року і мав сплинути 01.09.2018 року за умови, що ОСОБА_6 протягом цього часу не вчинить нових злочинів.

З урахуванням наведеного, зважуючи на те, що апеляційних вимог про призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання учасниками судового провадження не заявлялося, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_6 покарання необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів і не вбачає підстав для скасування вироку та призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, отже в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 407 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 28.12.2015 року щодо ОСОБА_6 , засудженої за ст.198 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою ОСОБА_6 - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3