Справа № 425/496/15-к
Провадження № 11-кп/782/203/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.06.2015 року, яким :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рубіжне Луганської області, українець, громадянин України, який має спеціальну середню освіту, не працюючий, не одружений, в силу ст. 89 КК України не має судимості, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Рубіжне Луганської області, українець, громадянин України, який має неповну середню освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 21.06.2004р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком у вигляді 2 років;

2) 26.11.2004р. Лисичанським міським судом Луганської області за ст.ст. 185 ч.3, 70 КК України - до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком у вигляді 2 років;

3) 20.02.2006 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. 307 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна згідно зі ст. 71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 26.11.2004 р., остаточне покарання призначено у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна; початок строку з 15.12.2005 р.; постановою Полтавського районного суду від 21.07.2009 р. звільнений умовно-достроково 29.07.2009р., не відбутий строк покарання 1 рік 10 місяців 16 днів;

4) 03.08.2011 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком у вигляді 2 років;

5) 15.05.2012 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту, згідно зі статтями 71, 72 КК України приєднано 2 роки позбавлення волі за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.08.2011 р., остаточне покарання призначено у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; початок строку з 25.04.2012 р., звільнений 24.10.2014 р. за відбуттям терміну покарання,

визнані винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і їм призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять ) років кожному.

Строк покарання обчислено з 24.01.2015 року.

Обраний обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 витрати на залучення експертів у розмірі 1106 (однієї тисячі ста шести) гривень 56 (п`ятдесяти шести) копійок по 553 (п`ятсот п`ятдесят три) гривні 28 (двадцять вісім) копійок з кожного на користь держави.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_8 і ОСОБА_9 визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

23 січня 2015 року приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, маючи при собі ключі від вхідних дверей квартири за адресою: АДРЕСА_2 , заздалегідь знаючи про те, що у приміщенні вищевказаної квартири знаходиться ноутбук, який належить ОСОБА_10 , запропонував своєму брату ОСОБА_9 вчинити таємне викрадення зазначеного майна.

Після цього ОСОБА_8 , домовившись з ОСОБА_9 про спільне вчинення злочину, реалізуючи свій злочинний умисел, прибули до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 за допомогою раніше підготовленого ключа відкрив замок від вхідних дверей.

Діючи повторно, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, проникли до квартири, де з кімнати таємно викрали ноутбук марки «LENOVO» вартістю 1500 грн. та оптичну бездротову комп`ютерну мишку марки «Logitech» моделі М 215 вартістю 257 грн. 60 коп., заподіявши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1757 грн. 60 коп.

Ухвалою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_11 від 07 серпня 2015 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених, а ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 15 вересня 2015 року вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 червня 2015 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року була скасована ухвала Апеляційного суду Луганської області від 15 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 , а також в порядку ч.2 ст. 433 КПК України щодо ОСОБА_9 і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_9 , як вбачається з її змісту, ставить питання про зміну вироку, він вважає його необгрунтованим та несправедливим, оскільки він вину свою визнав, претензій до нього з боку потерпілого не має, а суд не врахував ці пом`якшуючи обставини, просить пом`якшити покарання до 4 років позбавлення волі або скасувати вирок суду.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 , як вбачається з її змісту, зазначає, що кримінального правопорушення він не скоював, що по відношенню до нього з боку співробітників міліції мали місце неправомірні дії, застосовувалась фізична сила, при цьому співробітники міліції вимагали, щоб він зізнався в скоєнні крадіжки ноутбука у сусіда; що порушено його права на досудовому слідстві, так як йому не було надано захисника; що його брата змусили написати про те, що вони скоїли крадіжку удвох, але докази його вини відсутні; посилається також на те, що в ході слідчого експерименту ні йому, ні понятим права не роз`яснювались; в квартирі потерпілого він раніше був з братом та бачив, де стоїть ноутбук, тому зміг показати під час слідчого експерименту; при закінченні досудового розслідування він нічого по справі не підписував, тому йому не зрозуміло, як справу направлено слідчим до суду. Вважає, що матеріали кримінального провадження щодо нього сфальшовані, на відтворенні обстановки і обставин події не було захисника, про що підтвердили і поняті, а в протоколі зазначено що він був. Вказує на те, що він працював, характеризується позитивно, що у нього народився син ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просить розібратись в цій справі.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав доводи апеляції, просив її задовольнити, та пом`якшити йому покарання, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 і просив її задовольнити, враховуючи визнання вини обвинуваченим та позицію потерпілого, який не мав претензій, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав доводи своєї апеляції, просив вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд, оскільки злочину він не скоював, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до злочину, і просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти апеляційних скарг обвинувачених та вважав, що вирок суду підлягає залишенню без змін, вислухавши учасників судового процесу в судових дебатах та останнє слово обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення при обставинах викладених судом у вироку, є обгрунтованим, підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності і відповідає фактичним обставинам справи.

Незважаючи на невизнання в суді своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується:

- показами обвинуваченого ОСОБА_9 в суді, де він свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що крадіжку скоїв сам без брата. Він прийшов за місцем своєї прописки: АДРЕСА_3 , вдома нікого не було. Через 10-15 хвилин прийшов брат в стані алкогольного сп`яніння. Вони з ним випили і брат пішов спати. Після цього він пішов у ларьок, взяв дві літрі пива і пішов до сусіда, але йому ніхто не відчинив. Він вирішив взяти ключ і зайти щоб розбудити сусіда. В квартирі нікого не було. Про ключі він знав від брата. У сусіда він побачив ноутбук і вирішив зайти в інтернет. Ноутбук був відключений і він вирішив, щоб не сидіти в квартирі сусіда, вирішив взяти ноутбук покористуватися. Він відніс його за адресою проживання матері, де він теж жив. Ключ він заніс в квартиру, де вони з братом пили пиво і поклав на місце. Він не думав, що сусід заявить в міліцію. На питання працівників міліції він сказав, що ноутбук в квартирі у матері. Особисто йому потерпілий ключ не давав. З потерпілим у нього дружні стосунки. Працівники міліції сказали, щоб вони говорили, що здійснювали крадіжку разом, їм нічого не буде, дадуть умовно. Додому до мами ноутбук він ніс у пакеті;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_10 в суді про те, що 23.01.2015 року приблизно о 19 годині, повернувшись додому, виявив крадіжку ноутбука. Ключ від своєї квартири він віддав ОСОБА_12 влітку 2014 для того, щоб він міг забрати свої ключі від своєї квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Ці правила "ключа" діяли протягом місяця. Проти його волі 23.01.2015 року в квартиру проникли і викрали ноутбук;

- поясненнями свідка ОСОБА_13 в суді про те, що приблизно взимку 2015 року, працівники міліції попросили її бути понятою. В чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_4 на першому поверсі зайшли ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і працівники міліції. Працівники міліції без них - понятих виявили ключ в духовці в цій же квартирі (вони так сказали). Працівники міліції попросили розписатися в бланку протоколу, що вони і зробили.

Приблизно через неділю її і ОСОБА_14 запросили в якості понятих до квартири потерпілого АДРЕСА_5 . Була відеозйомка. Калінічев ОСОБА_15 показував, де стояв ноутбук, як вони від`єднали дроти і забрали ноутбук. При ній ОСОБА_15 ніхто не погрожував і його ніхто не примушував. Він показував все добровільно. Усе це супроводжувалося його розповіддю. Показував ОСОБА_15 точно, а за ОСОБА_16 , вона не пам`ятає;

- поясненнями свідка ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні пояснила, що взимку 2015 року, працівники міліції попросили її бути понятою. Вони з ОСОБА_13 зайшли в квартиру на першому поверсі з працівниками міліції, які їм повідомили, що в цій квартирі АДРЕСА_5 була здійснена крадіжка. ОСОБА_17 попросили показати ноутбук, де він стояв, був включений або виключений, як вийшов з ним. Склали протокол, вони з ОСОБА_13 розписалися в ньому. У квартирі ОСОБА_18 і ОСОБА_16 були вдвох. Хто показував, вона не пам`ятає. Слідчий експеримент проходив у спокійній обстановці. Ключ працівники міліції знайшли без них, понятих;

- поясненнями свідка ОСОБА_19 про те, що до неї додому за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_20 приніс ноутбук, який поставив під ліжко, а їй пояснив, що ноутбук він узяв у сусіда і завтра його віднесе;

- протоколом огляду місця події квартири потерпілого від 23.01.2015 року з фото таблицями (т.2, а.с.7-14);

- протоколом огляду місця події квартири матері братів ОСОБА_17 від 23.01.2015 року з фото таблицями, відповідно до якого під час огляду спальні під ліжком було виявлено ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору, зарядний пристрій до нього та оптичну бездротову компютерну мишку марки «Logitech» (т.2, а.с.15-19);

- гарантійним талоном на ноутбук марки «Lenovo» (т.2, а.с.56);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2015 року за участю ОСОБА_8 , який у присутності свого захисника та понятих вказав на вхідні двері квартири АДРЕСА_5 , які він 23.01.2015 року відкрив за допомогою раніше знайденого ключа. Далі ОСОБА_8 вказав, що він разом зі своїм братом проникли до приміщення квартири. Пройшовши у вказану ОСОБА_8 кімнату, останній вказав на тумбу де перебував ноутбук марки «Lenovo» в корпусі чорного кольору, який його брат ОСОБА_9 поклав собі під куртку. В свою чергу ОСОБА_8 вказав на те, що він від`єднав від електромережі зарядний пристрій від ноутбука, який поклав собі до куртки. Далі ОСОБА_8 відкрив віконні рами, які ведуть до балкону. Після чого, він разом з ОСОБА_9 місце вчинення злочину покинули, при цьому вхідні двері від квартири АДРЕСА_5 зачинили на замок, ключ від якого сховали у належній їм квартирі АДРЕСА_4 . Викрадене майно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за власною згодою сховали у приміщенні квартири АДРЕСА_7 (т. 2, а.с.61-68). Суд прийняв цей доказ як належний, оскільки поняті: ОСОБА_13 і ОСОБА_14 були присутні на цьому слідчому експерименті та засвідчили своїми підписами процедуру його проведення;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2015 року за участю ОСОБА_9 , який у присутності свого захисника та понятих вказав на вхідні двері квартири АДРЕСА_5 , які його брат ОСОБА_8 23.01.2015 року відкрив за допомогою раніше знайденого ключа. Далі ОСОБА_9 вказав, що він разом зі своїм братом ОСОБА_8 проникли до приміщення квартири. Пройшовши у вказану ОСОБА_9 кімнату, останній вказав на тумбу на якій перебував ноутбук марки «Lenovo» в корпусі чорного кольору, який він поклав собі під куртку. При цьому ОСОБА_9 вказав на те, що його брат ОСОБА_8 в той момент від`єднав від електромережі зарядний пристрій від ноутбуку, який поклав собі до куртки. Далі ОСОБА_9 вказав, що він разом з братом ОСОБА_8 , вказану квартиру покинули, при цьому вхідні двері від квартири АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 зачинив на замок, ключ від якого сховали у належній їм квартирі АДРЕСА_4 . Викрадене майно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за власною згодою сховали у приміщенні квартири АДРЕСА_7 (т. 2, а.с.69-75). Суд також прийняв цей доказ як належний, оскільки поняті: ОСОБА_13 і ОСОБА_14 були присутні на цьому слідчому експерименті та засвідчили своїми підписами процедуру його проведення;

- висновком судової трасологічної експертизи від 28.01.2015 року № 6/32, де вказано, що наданий на дослідження замок міг бути відкритий за допомогою ключа, вилученого за місцем мешкання підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т.2, а.с.83-86);

- висновком судової товарознавчої експертизи від 03.02.2015 року № 12-4/7, де вказано, що залишкова вартість викраденого майна станом на час скоєння кримінального правопорушення з урахуванням вільного ціноутворення на території України, може складати 1757 гривень 60 копійок (т.2, а.с.90-95);

- протоколом огляду від 06.02.2015 року. Предметом огляду є:

1. ноутбук марки «Lenovo» моделі IdeaPad G580 (59-382097) з зарядним пристроєм в корпусі чорного кольору. На момент огляду акумуляторна батарея відсутня. Назадній частині ноутбука мається серійний номер СВ23373818. В ході огляду виявлено незначні подряпини та потертості ноутбука.

2. оптична бездротова комп`ютерна мишка марки «Logitech» моделі М215, в корпусі чорного, сірого та темно сірого кольору в комплекті з ю-с-бі приймачем сигналу. Захисний ковпачок на ю-с-бі приймачеві сигналу відсутній. В ході огляду виявлено незначні подряпини та потертості мишки.

3. металевий ключ, виготовлений з металу сірого кольору, який притягується магнітом. Загальна довжина ключа 59 мм., довжина стержня 42 мм., найбільша ширина стержня 11 мм., товщина стержня 2,2 мм. На вулиці ключа нанесено рельєфне маркування у вигляді літер JМА. Пошкоджень ключа не виявлено.

4. накладний замок з циліндричним механізмом, корпус виготовлено з металу сірого кольору, який не притягується магнітом. Корпус частково покритий лако-фарбовим покриттям коричневого кольору. Пошкоджень замка не виявлено (т.2, а.с.96-102);

- постановою про визнання і залучення речових доказів від 06.02.2015 року, згідно з якою: накладний замок з циліндричним механізмом, металевий ключ, ноутбук марки «Lenovo» моделі IdeaPad G580 (59-382097), та оптичну бездротову компютерну мишку марки «Logitech» моделі М215, залучено в якості речових доказів та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 (т.2, а.с.103-105).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення і правильно кваліфікував їх дії за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а у ОСОБА_9 , крім того, повторно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано надав критичну оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_8 про його невинуватість і показам обвинуваченого ОСОБА_9 , що крадіжку скоїв він сам без брата ОСОБА_8 , оцінивши це як бажання вигородити брата, щоб той уник відповідальності, оскільки вина ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у скоєнні крадіжки за попередньою змовою групою осіб підтверджується наведеними у вироку доказами, які у своїй сукупності узгоджуються між собою.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 про неправомірні дії працівників міліції щодо нього, які вимагали від нього зізнання в скоєнні крадіжки, не є підставою для скасування вироку, оскільки ці обставини, якщо вони були, не вплинули на обвинуваченого ОСОБА_8 , який в суді не визнав свою провину.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо порушення його права на захист під час проведення досудового слідства, спростовуються матеріалами кримінального провадження, із яких вбачається, що затриманий ОСОБА_8 був 24.01.2015 року о 14 годині 00 хвилин, і в цей же день при його допиті як підозрюваного о 17 годині 15 хвилин був присутній захисник ОСОБА_23 , який і підписав протокол допиту ( а.к.п.32-36, 52-55), при обранні слідчим суддею запобіжного заходу ОСОБА_8 в судовому засіданні був присутній захисник ОСОБА_7 ( а.к.п.59-60), під час проведення слідчого експерименту 24.01.2015 року була присутня захисник ОСОБА_23 ( а.к.п.61-68).

Колегія суддів вважає також необґрунтованими і доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що при закінченні досудового слідства він нічого не підписав і тому не зрозуміло як справа була направлена до суду. Так із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 12.02.2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру, на повідомленні про підозру зазначено, що ОСОБА_8 відмовився від підпису і нічим не мотивував свою відмову ( а.к.п.109-111). Згідно із розпискою від 17.02.2015 року ОСОБА_8 відповідно до вимог ст..293 КПК України отримав копію обвинувального акту і копію реєстру досудових розслідувань ( а.к.п.8).

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виду та міри покарання суд першої інстанції керувався вимогами статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, його суспільно небезпечні наслідки, дані про осіб обвинувачених. Обставин, що пом`якшують покарання суд першої інстанції не виявив. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченим суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 який не має судимості в силу ст..89 КК України, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, неодружений.

Суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, неодружений.

Крім того суд врахував, що ОСОБА_19 - мати обвинувачених є інвалід дитинства підгрупи Б першої групи, однак зазначив, що обвинувачені зловживають цим, та продовжують скоювати правопорушення, посилаючись при цьому на її стан.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Підстав для пом`якшення покарання не має.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Із матеріалу кримінального провадження вбачається що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 24.01.2015 року тримаються під вартою ( а.к.п.26, 32). Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 15.09.2015 року вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.06.2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було залишено без змін (а.к.п.123). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2016 року ухвала Апеляційного суду Луганської області від 15.09.2015 року була скасована з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції ( а.к.п.200-201).

Враховуючи вимоги ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 24 січня 2015 по 15 вересня 2015 року включно, та з 16.06.2016 по 06.09.2016 року включно підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.06.2015 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 24 січня 2015 по 15 вересня 2015 року включно, та з 16.06.2016 по 06.09.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї можуть бути подані касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які тримаються під вартою, в той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2