АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/562/16 Справа № 202/2697/16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляцію підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2016 року, про продовження строків тримання під вартою на 30 діб до 26 травня 2016 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.1ст.121 КК України,

встановила:
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у тому, що 28 лютого 2016 року, знаходячись біля ресторану «Бакінський Дворик», розташований в м. Дніпропетровську, по вул. Б.Хмельницького, буд. 18, в ході конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_10 , вмисно наніс колючоріжучим предметом удар в ліву область грудної клітини ОСОБА_10 та в район лівої тазостегнової кістки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення в грудну клітину зліва.

Дані злочинні дії підозрюваного ОСОБА_9 органом слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК.

Відповідно до матеріалів справи, 29 лютого 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

1 березня 2016 р. слідчим суддєю Індустріального районного суду м. Дніпропетровська до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 2 год. 30 хв. 28 квітня 2016 року.

Строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню продовжено заступником керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області до трьох місяців, тобто до 29 травня 2016 року, про що 25 квітня 2016 р. винесено відповідну постанову.

Слідчим суддєю Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 27 квітня 2016 року продовжено строк тримання ОСОБА_9 під вартою на 30 діб, а саме до 18 год. 26 травня 2016 року.

Своє рішення суд вмотивував тим, що по даному кримінальному провадженню, ще не проведено усіх слідчих дій, спрямованих на отримання доказів та їх перевірку, існуванням ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органів слідства і суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, продовжити злочинну діяльність.

Підозрюваний в апеляції просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Посилається на те, що клопотання подано з порушенням ст. 295 КПК, тобто пізніше ніж за 5 днів до дня подання його прокурору, що є істотним порушенням КПК, та являється підставою для відмови в задоволенні клопотання або поновленні строку для його подання.

Наведені ризики вважає необґрунтованими, оскільки не підтверджуються письмовими доказами та ґрунтуються лише на припущеннях.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник підтримали апеляцію та просили задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти її задоволення та просив ухвалу залишити без змін.

В судових дебатах учасники підтримали свої позиції.

Заслухав суддю-доповідача, дослідивши та перевіривши надані матеріали разом з доводами апеляції, вислухавши думки учасників судового процесу, колегія суддів вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Підставою для застосування запобіжного заходу, згідно з ч. 2 вищенаведеної норми, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які суді першої інстанції, ОСОБА_9 скоїв правопорушення, яке згідно зі стдають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Колегія, знаходить за можливим погодитися зі слідчим суддею про те, що підозрюваний ОСОБА_9 знаходячись на волі може продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від органу слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків.

Відповідно до ст. 12 КК злочин, скоєний ОСОБА_9 віднесено до категорії тяжких. Згідно з даними про особу, останній фіційно не працевлаштований. Після вчинення злочину зник з місця події. Допомоги потерпілому не надав, залишив останнього в безпорадному стані. Вказане, на думку колегії, свідчить про обґрунтованість заявлених ризиків, оскільки така поведінка свідчить про намір ухилитись від слідства та суду, а тяжкість покарання у вигляді тривалого позбавлення волі може спонукати цьому.

Крім того, з наданих матеріалів вбачається, що під час проведення слідства встановлено, що ОСОБА_9 особисто знайомий зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у зв*язку з чим може незаконно впливати на останніх з метою змінити викривальні покази та уникнути, таким чином, кримінальної відповідальності.

Колегія звертає увагу на те, що відповідно до запланованих органом досудового слідства процесуальних заходів вони передбачають достатній обсяг для того, щоб вважати, що саме ці заходи у сукупності з з добутими доказами необхідні для встановлення об*єктивної істини по справі, і що для виконання таких дій потрібен термін строком до 26 травня 2016 року.

Обговорюючи доводи апеляції про порушення органом слідства вимог ст. 295 ч. 5 КПК, колегія звертає увагу на те, що слідчий дійсно звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 до прокурора 27 квітня 2016 року, тобто з порушенням 5-денного строку. Тобто доводи підозрюваного щодо порушення вказаного процесуального строку заслуговують на увагу. Однак до істотного таке порушення, як вважає колегія, віднести не можна, тому і підставою для скасування судового рішення воно не являється.

Вбачається, що у підозрюваного мався час для реалізації свого права на подачу заперечень відповідно до ст. 295 КПК. Однак, такі під час подачі клопотання, його розгляду прокурором, а також до прийняття рішення судом першої інстанції, не надходили. Про те, які саме заперечення мав намір подати ОСОБА_9 та його захисник, і яке значення вони могли мати для прийняття об*єктивного рішення, вони не вказували і під час апеляційного перегляду судового рішення слідчого судді. Тому колегія вважає, що хоча процесуальне порушення і мало місце, однак, воно не може потягнути за собой безумовне скасування ухвали судді.

Тяжкість інкримінованованого ОСОБА_9 злочину, обставини справи, ризики, на які послався слідчий і суддя, які не зменшились, у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про неможливість змінити останньому міру запобіжного заходу на більш м`яку, яка не пов`язана з позбавленням волі та про необхідність продовження строку тримання під вартою, оскільки надані матеріали свідчать про активність досудового слідства, а заплановані слідчим заходи необхідні для прийняття остаточного рішення по справі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає таке рішення законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляцію підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2016 року про продовження строків тримання під вартою на 30 діб до 26 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3