У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5,
суддів ОСОБА_6 і ОСОБА_7,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 28 березня 2016 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень,

в с т а н о в и л а:

Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року ОСОБА_4 засуджено за статтею 69 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю; за статтею 190-1 КК 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі; за частиною другою статті 223 КК 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю; за частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України 2001 року (далі - КК 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

На підставі статті 42 КК 1960 року за сукупністю злочинів остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 9 липня 2002 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника залишено без задоволення, а вказаний вирок щодо ОСОБА_4- без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2013 року відмовлено заявнику у допуску справи до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Верховного Суду України від 9 липня 2002 року.

Засуджений ОСОБА_4 16 березня 2016 року звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України постановлених щодо нього судових рішень у зв'язку з прийняттям Європейським судом з прав людини рішення від 26 липня 2012 року за його заявою по справі «Василь Іващенко проти України», яке набуло статусу остаточного 26 жовтня 2012 року та яким встановлено наявність порушень Україною статей 3 та 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та визнано неприйнятною скаргу заявника на несправедливість кримінального провадження щодо нього.

У своїй заяві до Верховного Суду України засуджений просить скасувати постановлені щодо нього рішення, а справу направити на досудове розслідування.

Також засуджений порушує питання про поновлення йому строку для подання заяви до Верховного Суду України про перегляд судових рішень.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву засудженого та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів встановила наступне.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У своїй заяві засуджений, хоча й послався як на підставу перегляду на пункт 2 частини першої статті 445 КПК, однак просить переглянути вирок Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року та ухвалу Верховного Суду України від 9 липня 2002 року у зв'язку з прийняттям за його заявою Європейським судом з прав людини рішення від 26 липня 2012 року, яке набуло статусу остаточного 26 жовтня 2012 року, тобто з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК (в редакції Закону України №192-VIII від 12.02.2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», що набрала чинності з 28.03.2015 року).

Статтею 447 КПК (в редакції Закону України №192-VIII від 12.02.2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», що набрала чинності з 28.03.2015 року) встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України. За цим законом заява про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК, може бути подана протягом трьох місяців з дня, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного.

Заява до Верховного Суду України подана засудженим 16 березня 2016 року, що свідчить про його звернення з пропуском встановленого статтею 447 КПК тримісячного строку на оскарження.

Заявивши клопотання про поновлення цього строку, засуджений як на поважну причину пропуску строку посилається на відсутність у нього юридичного досвіду та неможливість отримати кваліфіковану правову допомогу адвоката при подачі ним у листопаді 2012 року заяви до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про перегляд Верховним Судом України постановлених щодо нього рішень, внаслідок чого йому було відмовлено ухвалою спеціалізованого суду від 29 січня 2013 року в допуску справи до провадження Верховного Суду України. Також, як на поважність пропуску строку для подання заяви до Верховного Суду України, засуджений посилається на рішення Європейського суду з прав людини, ухвалені у справах «Ніколаєнко проти України» від 15 листопада 2012 року та «Довженко проти України» від 12 січня 2012 року.

Разом з тим, зазначені заявником обставини не є такими, що підтверджують поважність причин пропуску ним майже на три роки строку на подачу заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, і не є такими, що унеможливлювали своєчасне його звернення до суду у визначений законом строк.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на оскарження ним судових рішень.

Крім того, заявник порушив у заяві питання про скасування Верховним Судом України постанов прокуратури Черкаської області за 1998-1999 роки, ухвалених під час розслідування його кримінальної справи, а також про зарахування йому в строк відбуття покарання часу перебування під вартою в СІЗО з визначенням відбуття ним більше 22 років позбавлення волі і про звільнення його від подальшого відбування покарання, що відповідно до вимог глави 33 КПК не входить до компетенції Верховного Суду України.

З огляду на викладене, заяву засудженого ОСОБА_4 слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись частиною шостою статті 447 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо нього.

Заяву засудженого залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7