АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1716/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.10.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволенено клопотання слідчого в ОВС 1-го СВ СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001930 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.10.2016 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС 1-го СВ СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_8 погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001930 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу відношенні підозрюваного ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7,12 ч. 2 ст.115, ч.2 ст. 296 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Харківської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001930 від 26.06.2016 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7,12 ч. 2 ст.115, ч.2 ст. 296 КК України.

23.08.2016 р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7,12 ч. 2 ст.115, ч.2 ст. 296 КК України.

23.08.2016 р. ОСОБА_13 затримано в порядку ст.. 208 КПК України за підозрою у скоєнні злочинів, передбачених п.п. 7,12 ч. 2 ст.115, ч.2 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.08.2016 року до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 21.10.2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.09.2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно постанови заступника прокурора Харківської області від 17.10.2016 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001930 продовжено до чотирьох місяців, до 21.10.2016 року.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий вважав встановленим існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилався слідчий в своєму клопотанні.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисником ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2016 року про продовження строку тримання під вартою скасувати.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що запобіжний захід обраний підозрюваному ОСОБА_9 із порушенням норм кримінально процесуального законодавства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника ОСОБА_7 який наполягав на задоволенні апеляції, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушеннь, передбачених п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України та ч.2 ст.296 КК України; наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися; недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м*яких запобіжних заходів. Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, слідчий посилається на необхідність виконання слідчих дій, спрямованих на отримання та перевірку отриманих доказів для повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин вказаного кримінального провадження і для закінчення судово-медичних експертиз.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою слідчим суддею врахована сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень; доведеність обставин, які свідчать про те, що встановлені ухвалою апеляційного суду ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, що виправдовує подальше перебування підозрюваного під вартою.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.ст.196,199 КПК України (а.с.146-149), з чим погоджується і апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_9 про необґрунтоване застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними, оскільки такий запобіжний захід був застосований до ОСОБА_9 від 25.08.2016 року і ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5.09. 2016 року її залишено без змін, а тому підстав для сумнівів у законності застосування саме такого запобіжного заходу не виникає. Обставини щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушеннь та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, досліджувались апеляційним судом при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу; оцінка їм надана судовим рішенням суду апеляційної інстанції, що набрало законної сили. Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, апеляційна скарга не містить.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України, є неспроможними.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об*єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов*язана мати докази, достатні для пред*явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов*язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред*явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий в обгрунтування клопотання та наведені в оскаржуваній ухвалі, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а обставини ймовірного здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його безперечної причетності до інкримінованого злочину, як на те посилається апелянт, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_9 умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя людини свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічним ув`язненням. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Особлива тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, який за версією органу досудового розслідування інкримінований злочин вчинив, перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння, що в цілому негативно впливає на його репутацію, з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, спростовують доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Прокурором доведена наявність обставин, які об*єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Саме враховуючи такі обставини, прокурором було прийняте рішення про продовження строку досудового розслідування до 4-х місяців, що вбачається із постанови від 17.10. 2016 року (а.с.114-117).
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , а доводи апеляційної скарги захисника правильності цього висновку не спростовують. Підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.10.2016 року щодо продовження строку застосування запобіжного заходу увигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: