ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд
5.08.2012 року приблизно о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Nexia», р/н НОМЕР_1 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1 та п. 18.1 Правил дорожнього руху (введених в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), які зобов`язують:
п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган,
п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним,
п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення виразилися у тому, що в зазначений день та час, у світлу пору доби, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Nexia», р/н НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Успенській з боку Лідєрсовського бульвару в напрямку вул. Маразлієвської у Приморському районі м. Одесі.
Керуючи зазначеним автомобілем, наближаючись до будинку № 3 по вул. Успенській у м.Одесі, обвинувачений ОСОБА_3 , у якого була реальна та об`єктивна можливість своєчасно виявити небезпеку для подальшого руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху його транспортного засобу, був неуважним, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить небезпеку або перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, своєчасно не прийняв належних та своєчасних заходів щодо зниження швидкості руху автомобіля, яким керував, аж до повної зупинки транспортного засобу. Внаслідок порушення зазначених правил дорожнього руху ОСОБА_3 , при зазначених вище обставинах, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , якій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді :
відриву полуперепончатого м`яза правого стегна, закритого пошкодження зовнішнього меніска правого колінного суглоба, синця правого стегна і гомілки, які не були небезпечні для життя та сприяють тривалому розладу здоров`я строком понад три тижні / більше ніж 21 день/, і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Після чого з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_7 була госпіталізована до Одеської міської клінічної лікарні №11 у м.Одесі.
Після направлення обвинувального акту до Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_3 , анкетні дані якого у обвинувальному акті помилково зазначені, як ОСОБА_9 , а потім були уточнені постановою слідчого від 29.09.2015 року, знаходився у розшуку згідно до ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 30.09.2013 року , та провадження було зупинено до розшуку цього обвинуваченого до 30.07.2015 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного злочину, та підтвердив обставини вчинення злочину, описані у обвинувальному акті, цивільний позов про стягнення моральної шкоди, з нього, на користь ОСОБА_7 визнав частково у розмірі 5 000 грн. , цивільний позов прокурора визнав, та пояснив про те, що він не ухилявся від явки в судові засідання, оформляє інвалідність.
Представник цивільного відповідача страхової компанії товариства із додатковою відповідальністю «Глобус» ідентифікаційний номер 20448234 та цивільний відповідач ОСОБА_10 на неодноразові виклики до суду не з`явились , були повідомлені належним чином шляхом смс повідомлення, повістками, та виставлення на сайті суду інформації про розгляд кримінального провадження.
Суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні указаного злочину, окрім його показань у судовому засіданні, повністю доведена, та підтверджується:
- Показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні яка пояснила, що 5.08.2012 року вона переходила через дорогу через перехід, та побачила як ОСОБА_3 мчиться на автомобілі у її бік, вона почала йому показувати, що позаду неї багато людей. Як тільки вона повернулася, обвинувачений її збив автомобілем. Після чого вона впала і втратила свідомість. Коли вона прийшла до тями, побачила. що лежить під колесами, а цей водій, залишивши двері автомобіля відчиненими побіг до школи міліції. Коли він повернувся, вона закричала обвинуваченому, що їй дуже погано, та попросила викликати швидку допомогу, але він швидку не викликав. Під час наїзду автомобілем із сумки, яка порвалася , речі розлетілися, мобільний телефон розбився. Люди все зібрались, та почали складати телефон. Обвинувачений нікого не викликав, тому вона набрала телефон, та подзвонила в СБУ, та сказала, що іі збила машина, що їй потрібні швидка і ДАІ , та попросила зателефонувати додому. Працівник СБУ через деякий час передзвонив та сказав, що ДАІ і швидка виїхали і зараз до неї приїде донька. Обвинувачений прибіг та знову відбіг, через час привів хлопця молодого в білій сорочці, щоб він відганяв свідків, а вона лежала під колесами авто та плакала, так як не могла рухатись ногами, потім вона була доставлена до лікарні.
Як пояснила потерпіла ОСОБА_7 у результаті дорожньо транспортної пригоди спричиненої ОСОБА_3 у неї середньої тяжкості тілесні ушкодження описані у висновку експертизи, та у неї до цього часу, багато років, постійні болі у нозі, руці, вона втратила роботу , не може працювати лікарем - стоматолог, тривалий час, приблизно 3 місяці, взагалі не могла самостійно ходити , вимушена постійно проходити курси лікування, обвинувачений за весь час не відшкодував їй ні копійки в рахунок моральної та матеріальної шкоди, у результаті дорожньо транспортної пригоди вона втратила можливість носити взуття на підборах, залишився страх, погіршилось її життя , вона не може до цього часу повноцінно ходити.
- Протоколом огляду і перевірки технічного стану транспортного засобу від 5.08.2012 року , згідно до якого транспортний засіб «Daewoo Nexia», р/н НОМЕР_1 , яким керував у той день ОСОБА_3 , та скоїв наїзд на пішохода , був технічно справним. а.с. 65 69,
- протоколом огляду місця події дорожньо транспортної пригоди від 5.08.2012 року та схемою від 5.08.2012 року а.с. 70 -76,
- висновком судової автотехнічної експертизи № 249-2013 від 19.08.2013, згідно до висновків якої, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Daewoo Nexia», р/н НОМЕР_1 - ОСОБА_3 виконуючи вимоги п.12.1 ПДД України повинен був рухатись із такою безпечною швидкістю, щоб при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу , згідно до вимог п.18.1 ПДД України, у нього була технічна можливість надати дорогу пішоходу, що там знаходився. Згідно до зазначеного висновку експертизи у водія автомобіля «Daewoo Nexia» була можливість попередити дорожньо транспортну пригоду, якщо він би виконав вимоги п.12.1, п.18.1 ПДД України. З технічної точки зору дії водія цього автомобіля знаходились у причинному зв`язку із виникненням зазначеної дорожньо транспортної пригоди.
- висновком есперта №404 від 14.02.2013 року, згідно до якого у результаті зазначеної дорожньо транспортної пригоди у потерпілої ОСОБА_7 були виявлені наступні тілесні ушкодження: відрив полуперепончатої м`язи правого стегна, закрите пошкодження зовнішнього меніска правого колінного суглоба, синці правого стегна і гомілки. Зазначені ушкодження утворилися від дії тупих предметів і могли бути заподіяні при контактуванні тіла потерпілого з рухомими частинами автомобіля в момент контактування з тілом потерпілого, а також за рахунок подальшого падіння потерпілого на дорожнє покриття, та могли бути отримані 5.08.2012 року. Виходячи із локалізації ушкоджень громадянка ОСОБА_7 була звернена правою боковою частиною / стегна, колінного суглоба, гомілки по відношенню до направлення дії травматичної сили. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, але тягнуть тривалий розлад здоров`я строком більше 3 неділь / більше ніж 21 день/, та по цьому критерію , згідно до п..2.2.2 та 4.6 «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
- Актом дослідження №3572 від 16.11.2012 року відповідно до якого середньої тяжкості тілесні ушкодження у ОСОБА_7 з`явились у результаті дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова автомобіля, яких рухався в момент контактування із тілом потерпілої , а також у зв`язку із послідуючим падінням потерпілої на дорожнє покриття,та могли бути спричинені 5.08.2012 року.
-Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив про те, що 5.08.2012 року йому зателефонувала ОСОБА_7 , та пояснила про те, що вона потрапила у ДТП, просила викликати швидку допомогу та ДАІ, після чого він їх викликав.
-Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка пояснила про те, що 5.08.2012 року вона бачила, як ОСОБА_7 лежала під передніми колесами автомобіля, не могла самостійно пересуватися, а водій пішов до школи міліції, не запропонував потерпілій ніякої допомоги.
-Постановою про уточнення анкетних даних від 29.09.2015 року слідчого про те, що необхідно вважати вірним написання анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всі слідчі дії проведені за участю ОСОБА_3 та прийняті процесуальні рішення вважати достовірними та проведеними за його участю у його присутності. Згідно до постанови слідчого у карному розшуку знаходився обвинувачений ОСОБА_3 . а.с. 23 -24.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд приймає до уваги те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, що він раніше не судимий, задовільний стан його здоров`я.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд не вбачає.
Так відповідно до ст.51 КК України найбільш м`яке покарання штраф, такий вид покарання передбачений у санкції ч.1 ст.286 КК України. Але обвинуваченому ОСОБА_3 , який не має коштів для сплати штрафу, недоцільно призначати зазначене у цій статті найбільш м`яке покарання. Надалі у ст.51 КК України зазначено більш суворе покарання, передбачене у санкції ч.1 ст.286 КК України - виправні роботи , які згідно до ст.57 КК України призначаються за місцем роботи, та не призначаються непрацездатним особам, тому призначати таке покарання неможливо, так як обвинувачений не працює та оформляє інвалідність 2 групи. Надалі у ст.51 КК України зазначене покарання більш суворе, ніж попередні види покарань арешт, а далі більш суворе - обмеження волі.
Так як обвинувачений ОСОБА_3 оформляє інвалідність. то йому неможливо призначити покарання у вигляді обмеження волі, навіть умовно, так як при встановленні йому інвалідності 2 групи, у ч.3 ст.61 КК України заборонено призначення такого покарання, як обмеження волі. Тому суд вважає доцільним призначити ОСОБА_3 більш м`яке покарання ніж обмеження волі, згідно до ст.51 КК України, що передбачене у санкції ч.1 ст.286 КК України у вигляді арешту із додатковим покаранням у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. Суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту та додаткове покарання в вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як таке покарання буде достатнє та необхідне для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.
На підставі ч.ч.1,2 ст.124 КПК України /2012 року/ суд вважає необхідним стягнути із ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме за проведення експертизи технічного стану №249-2013 1758 грн. згідно до акту № ЯЧ -000046 від 19.08.2013 року. а.с. 82 83.
На підставі вимог ст.1206 ЦК України суд приходить до висновку про те, що цивільний позов прокурора про відшкодування витрат за лікування у сумі 667 грн. а.с. 179 180 , за перебування потерпілої ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні у ГКБ №11 з 15.08.2012 року до 27.08.2012 року , що підтверджується довідкою від 10.04.2013 року №507/ а.с. 181/ на указану суму, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так як особа, що вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я за лікування потерпілого від цього злочину.
На підставі ст.ст. 23, 1167 ГК України суд вважає, що позовна заява ОСОБА_7 про відшкодування їй обвинуваченим ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Так, вимоги про необхідність відшкодування потерпілій ОСОБА_7 моральної шкоди у судовому засіданні підтверджені дослідженими у судових засіданнях матеріалами кримінального провадження, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 . Після дорожньо транспортної пригоди у результаті порушення зазначених вище ПДД України обвинуваченим у житті потерпілої ОСОБА_7 відбулись негативні зміни, їй були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, у результаті яких вона тривалий час не мала можливості самостійно рухатись, вона пережила тяжкі душевні та фізичні страждання, у неї з`явились постійні болі у нозі, вона втратила здатність працювати лікарем стоматологом , згідно до довідки 15.08.2016 року №70 спочатку була переведена на 0,5 ставки, потім звільнилась, до цього часу вона з моменту ДТП не отримала від обвинуваченого ОСОБА_3 ні копійки у рахунок відшкодування моральної або матеріальної шкоди, втратила можливість ходити на підборах, постійно проходить курси лікування, пережила значний стрес у зв`язку із ДТП.
Ухвалою суду 8.04.2016 року була призначена судово психологічна експертиза для визначення розміру моральної шкоди, що була заподіяна цій потерпілій, однак директором Одеського науково дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_13 - 28.04.2016 року вих. лист №1973 було відмовлено суду у проведенні такої експертизи, та у листі зазначено про те, що рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року припинено застосування Методики встановлення моральної шкоди та Методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань, тому проведення експертами по цьому кримінальному провадженню такої експертизи неможливо.
З урахуванням відмови у проведенні експертизи для визначення розміру моральної шкоди у зв`язку із ДТП, суд вважає необхідним самостійно визначити розмір такої шкоди, та приходить до висновку про те, що відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 моральної шкоди у сумі 300 000 грн. потерпілій ОСОБА_7 буде достатнім та справедливим.
Керуючись ст.ст. 65, ст.ст.100,124, 367,368,370,371,373 - 376,395,532 КПК України /2012 року/, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, та у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті у вигляді арешту строком на 5 / п`ять/ місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 / один / рік .
Строк відбування основного покарання ОСОБА_3 , по зазначеному вироку Приморського районного суду м.Одеси , рахувати з дня виконання покарання у вигляді арешту.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обирати до набрання цим вироком чинності , після набрання вироком чинності змінити йому запобіжний захід на утримання під вартою.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути із страхової компанії «Глобус» ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди , 8167грн. 67 коп., та моральної шкоди у сумі - 408 грн. 38 коп., а всього 8576 грн. 05 коп в іншій частині відмовити їй у задоволенні позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн. / триста тисяч грн./ на користь ОСОБА_7 .
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати у сумі 1758 грн. за проведення експертизи на користь держави України.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1

12.10.2016