МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/28/16-к
Провадження № 1-кп/480/67/16
Вирок
Іменем України
23 березня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002278 від 14 вересня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світлодолинське Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією 17.08.2015 Саратсько-Татарбунарським ОРВК Одеської області, проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, на посаді курсанта 2 навчального взводу 3 навчальної роти 1 навчального батальйону, освіта середня спеціальна, не одруженого, раніше судимого:

-02.11.2010 Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік;

-30.01.2012 Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання три роки два місяці позбавлення волі за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 02.11.2010 та призначено остаточно покарання чотири роки два місяці позбавлення волі. 03.07.2014 звільнений з Південної виправної колонії (№ 51) Одеської області на підставі ст. 2 Закону України Про амінстію у 2014 році,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

17.08.2015 ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) від 18.08.2015 № 24 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта 2 навчального взводу 3 навчальної роти 1 навчального батальйону даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про оборону України особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу Про часткову мобілізацію № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

21 серпня 2015 року близько 08 години солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та без поважних причин перебував за місцем мешкання: Одеська область, м. Арциз, проводячи час на власний розсуд.

12.09.2015 близько 22 години працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено місцезнаходження солдата ОСОБА_4

14.09.2015 близько 21 години солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та наступного дня приступив до виконання службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Так, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 21.08.2015 близько 08 години, з метою тимчасового невиконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу командира військової частини, самовільно залишив військову частину польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та без поважних причин незаконно перебував за її межами до 14.09.2015, проводячи час на власний розсуд. 14.09.2015 самостійно повернувся до військової частини. Не знав, що за такі дії передбачена кримінальна відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем служби та проживання характеризується посередньо; відповідно до медичної довідки є здоровим; безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції; на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває; визнаний придатним до військової служби; раніше судимий; повністю визнав вину.
Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочину.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання, у виді позбавлення волі з одночасним встановленням іспитового строку відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

23.03.2016