Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/643/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0006858 від 27 липня 2015 року стосовно ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2016 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, 2014 року народження, працює по найму, проживає за адресою по АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 29 вересня 2014 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Відповідно до ст.ст. 71,72 КК України, ОСОБА_9 , за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.

Стягнуто на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 178 грн. 15 коп. та на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він 26 липня 2015 року приблизно 23.30 год. на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , під час сварки з сусідом ОСОБА_7 , умисно, з неприязні, разом з невстановленою слідством особою, нанесли ОСОБА_7 не менше 8 ударів руками по обличчю та тулубу, при цьому ОСОБА_9 наніс лише один удар лівою рукою в обличчя, після чого ОСОБА_7 впав на землю.

За висновком судово-медичної експертизи № 1029 від 28.07.2015 року, ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу, синців навколо правого ока з раною на верхній повіці справа та крововиливом в білкову оболонку, навколо лівого ока, на спинці носу, припухлості м`яких тканин в потиличній ділянці зліва, саден на лівій кисті, правому та лівому колінних суглобів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок суду та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, вказуючи на те, що суд при ухваленні вироку не врахував, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті даного злочину, працює по найму, одружений, на утриманні має малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, крім того вказує, що в результаті його протиправних дій не настало ніяких негативних наслідків.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням обвинуваченого судове слідство в обсязі дослідження характеризуючи даних ОСОБА_9 , в дебатах думку прокурора, потерпілого ОСОБА_7 та його представника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Під час розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанціях, обвинувачений ОСОБА_9 факт нанесення потерпілому ОСОБА_7 одного удару рукою в область обличчя не заперечував, в апеляційні скарзі кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції вказав, що у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії не тяжких, його особу, який вчинив злочин в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують ОСОБА_9 покарання, судом не встановлені.

В мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції вказав про те, що з урахуванням обставин цієї справи та особи обвинуваченого, ОСОБА_9 слід призначити покарання у виді обмеження волі і з урахуванням покарання призначеного за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року, ОСОБА_9 призначити остаточне покарання із застосуванням ст. 72 КК України.

За змістом ч. 2 та 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особам.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Проте, цих вимог закону місцевий суд під час розгляду данного кримінального провадження не дотримав.

Частиною 1 ст. 78 КК України не заборонено повторне застування ст. 75 КК України до осіб, які у період іспитового строку вчинили новий злочин.

Не містить категоричної заборони щодо такої можливості і роз`яснення, які Пленум Верховного суду України дав у п. 10 постанови 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Фактичні обставини справи, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються свідчать про те, що ОСОБА_9 засуджений за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України за те, що він 07 липня 2014 року будучи військовослужбовцем самовільно залишив місце служби та ухилявся від її проходження.

На досудовому слідстві та під час судового розгляду ОСОБА_9 свою вину визнав, розкаявся, розказав як і при яких обставинах він під час сварки із сусідом ОСОБА_7 , який розмахував лопатою і майже не ударив його сестру, правою рукою спочатку перехопив лопату, а потім лівою рукою наніс удар ОСОБА_7 в обличчя, в результаті якого останній впав на землю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно зі ст. 75 КК України суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, при призначенні покарання на строк не більше п`яти років позбавлення волі може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При фактичних обставинах цієї справи, які істотно знижують ступінь вини ОСОБА_9 та його суспільну небезпечність, враховуючи його молодий вік, визнання ОСОБА_9 своєї вини та розкаяння, виключно позитивну характеристику за місцем проживання, його сімейний стан та наявність утриманців, а також з урахуванням віктимної поведінки самого потерпілого ОСОБА_7 , який своїми діями створив конфліктну ситуацію на спільній з ОСОБА_9 території домоволодіння, колегія суддів, застосувавши принцип часткового складання покарань, визначає ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі та вважаєможливим звільнити ОСОБА_9 від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Таке рішення, на думку колегії суддів буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2016 року в кримінальному провадженні № 0006858 від 27 липня 2015 року стосовно ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строк на 1 ( один) рік.

На підставі ч.2 ст. 71 та ч.1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за даним вироком суду частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року та призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 2, 3 та 4 ч.1 ст. 76 КК України ОСОБА_9 зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

В решті вказаний вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2016 року стосовно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ: (підписи )
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .