Справа № 1-156/2011 Провадження № 1-в/478/852/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2016 року. Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, -
У квітні 2016 до Казанківського районного суду Миколаївської області з заявою про звільнення майна з-під арешту звернулася ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви зазначено, що на розгляді в Казанківському районному суді Миколаївської області перебувала кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочинів передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.15 та ч.3 ст.368, ч.1 ст.364, ч.1 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.4 ст.369 КК України (в редакції від 05.01.2001 року). Під час досудового слідства було накладено арешт на майно. Заявниця просила суд скасувати арешт з майна, яке є її приватною власністю та зобов`язати прокуратуру Дніпропетровської області повернути зазначене майно.
Відповідно до вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.15, ч.3 ст.368, ч.1 ст.364, ч.1 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.4 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді та посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих функцій в державних установах строком на 3 роки з конфіскацією ? частини майна та зі сплатою штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 4250 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто моральну шкоду в сумі 1000 гривень.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25.01.2013 року вищевказаний вирок залишений без змін і вступив в законну силу.
Згідно зі ст.81 КПК України (в редакції 1960 року), питання про речові докази вирішуються вироком, ухвалою чи постановою суду, при цьому гроші, цінності та інші речі, які були об`єктом злочинних дій, повертаються їх законному володільцю, а якщо їх не встановлено, то ці гроші цінності та речі переходять у власність держави.
Згідно ст.324 КПК України (в редакції 1960 року), постановляючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна, що зробити з речовими доказами, зокрема з грошима, цінностями та іншими речами, нажитими злочинним шляхом.
Під час досудового слідства в процесі обшуку в домоволодінні за АДРЕСА_1 ОСОБА_2 добровільно видано співробітникам СБУ належні їй золоті вироби.
Постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , від 26.08.2011 року було накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_3 , в тому числі і на належні ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності золоті вироби.
На час винесення вироку Казанківським районним судом Миколаївської області від 15.10.2012 року, та під час апеляційного оскарження від 25.01.2013 року ОСОБА_2 брала участь в справі в якості захисника ОСОБА_3 і була присутня в судовому засіданні, але нею не було ініційовано питання щодо речових доказів, зокрема грошових коштів, цінностей та інших речей,належних їй на праві особистої приватної власності.
Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Судовий розгляд по справі по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочинів передбачених.3 ст.368, ч.2 ст.15, ч.3 ст.368, ч.1 ст.364, ч.1 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.4 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України закінчився 25.01.2013 року, на час ухвалення судового рішення, питання про скасування арешту майна, яке є особистою власністю ОСОБА_2 не піднімалось.
Згідно пункту 9 розділу XІ Перехідні Положення КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Верховний Суд України постановою Судової палати у цивільних справах від 15 травня 2013 року по справі № 6-26цс13, зазначив, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. У порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.
За таких обставин, заява ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту підлягає поверненню заявнику, оскільки питання щодо зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України, ст.ст.81, 324 КПК України (в редакції 1960 року), висновками Верховного Суду України викладеними в постанові від 15 травня 2013 року по справі № 6-26цс13, суддя,-
Заяву ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, повернути заявнику.
Роз`яснити право власника майна на звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя?