АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/694/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 336 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000951, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Повстанське Біляївського району Одеської області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 з апеляційною скаргою звернувся прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , в якій, не оспорюючи фактичні обставини події, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Після цього, просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ст. 336 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Апелянт вважає, що судом обвинуваченому необґрунтовано призначено покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України за наступних підстав:

- ОСОБА_7 умисно знехтував своїм конституційним обов`язком, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у важкий для країни час, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією;

- суд у вироку визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , щире каяття, водночас, щире каяття згідно зі ст. 66 КК України визнається обставиною, що пом`якшує покарання, якщо воно ґрунтується на визнанні особою своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася, проте, даних про таку оцінку своїх дій ОСОБА_7 у висновках суду, викладених у вироку, показаннях обвинуваченого, не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, прокурор вважає, що ОСОБА_7 має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

У запереченнях обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст. 336 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Як вказано у вироку суду, ОСОБА_7 , будучи придатним до військової служби за станом здоров`я та віком, 23 квітня 2015 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , під підпис отримав повістку про призов за мобілізацією, що підтверджується розпискою № 00000145.
Тим самим, він був належним чином повідомлений про необхідність прибуття о 07 годині 30 хвилин 25 квітня 2015 року за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою відправки в команду № НОМЕР_1 для подальшого несення служби у період проведення часткової мобілізації згідно з указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року, № 15/2015. Однак, 25 квітня 2015 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_7 за викликом у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, належним чином про причини неприбуття військомат не повідомив, таким чином, умисно ухилився від призову за мобілізацією.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримав скаргу прокурора у провадженні, обвинуваченого, який заперечував проти скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження, ніким не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оспорюється і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років , враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробовуванням.

Як вбачається із вироку, суд при призначенні ОСОБА_9 покарання, врахував зазначені вимоги кримінального закону та, мотивувавши в ньому свої висновки, обґрунтовано призначив йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Так, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, його особу та обставини, що пом`якшують покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнав вину у вчиненому ним злочині, щиро покаявся у його вчиненні, за місцем мешкання характеризується позитивно.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 теж повністю визнав вину у вчиненому ним злочині, щиро покаявся у його вчиненні, пояснив, що не з`явився до військкомату, так як навчався на 4 курсі у вищому навчальному закладі і хотів його закінчити, на даний час ухилятися від призову на військову службу не буде, та коли отримає повістку про призов за мобілізацією, піде служити до Збройних Сил України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд не обґрунтував висновок про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування реального покарання, є необґрунтованими і підстав для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4