Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
08 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000276 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Поліське, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, одруженої, непрацюючої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , законного представника потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 , -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно із вироком Березнівського районного суду від 02 серпня 2016 року, ОСОБА_5 16 квітня 2015 року близько 14 год. 30 хв, перебуваючи на узбіччі проїжджої частини дороги по вул. Шевченка в с. Друхів Березнівського району Рівненської області, що навпроти будинку № 47, під час словесного конфлікту з ОСОБА_9 умисно нанесла один удар долонею правої руки в обличчя її малолітньої доньки - ОСОБА_8 , заподіявши останній фізичного болю.

ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 год.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

Обвинувачена ОСОБА_5 , покликаючись на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції, доводить, що тілесні ушкодження в малолітньої ОСОБА_8 ймовірно виникли в результаті поштовху її матері ОСОБА_9 , яка вироком Березнівського районного суду від 04.06.2015 року засуджена за фактом нанесення їй ( ОСОБА_5 ) тілесних ушкоджень. Зазначає, що суд, на її думку, не дав відповідної правової оцінки вказаним обставинам і безпідставно визнав її винною в умисному завданні удару ОСОБА_8 , який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо неї закрити за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду щодо визнання ОСОБА_5 винною в умисному завданні удару малолітній ОСОБА_8 , що спричинив їй фізичний біль, який вважає незаконним і необґрунтованим, просить за відсутності вини ОСОБА_5 в інкримінованому злочині вирок скасувати із закриттям кримінального провадження.

В запереченнях на апеляційні скарги представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду залишити без зміни, як законний, мотивований та справедливий, а апеляційні скарги - без задоволення, оскільки винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, доведена повністю, а призначене покарання відповідає вимогам закону.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено. Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданих апеляційних скарг, думку потерпілої ОСОБА_8 , законного представника потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10 та прокурора, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим і просять залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 в умисному завданні малолітній ОСОБА_8 удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, за наведених у вироку обставин, підтверджується сукупністю розглянутих в судовому засіданні доказів, яким дана правильна юридична оцінка, і є обґрунтованим.

З технічного носія інформації перебігу судового розгляду провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 2001 року народження в присутності законного представника - матері ОСОБА_9 показала, що 16 квітня 2015 року в обідню пору маму покликала ОСОБА_5 , де на дворі обидві сварилися через дітей. Коли вона підбігла і просила маму йти додому, тітка ОСОБА_11 , тобто ОСОБА_5 , вдарила її долонею руки в область губи, після чого мама, заступившись за неї, нанесла ОСОБА_5 декілька ударів рукою по обличчю. Від удару ОСОБА_5 в неї напухла губа і болів зуб, у зв`язку з чим дідусь возив її в амбулаторію.

Показання малолітньої ОСОБА_8 повністю узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_12 , яка категорично ствердила, що, перебуваючи на відстані близько 20 метрів від місця події, бачила, як дві жінки, біля яких була дівчинка, і яких раніше не знала ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , сварилися між собою. В процесі сварки ОСОБА_5 вдарила дівчинку в область обличчя, після чого ОСОБА_9 у відповідь вдарила ОСОБА_5 рукою по обличчі.

Твердження апелянтів про те, що вказаний свідок не могла бачити даного конфлікту, так як розмовляла по телефону, не заслуговують на увагу, оскільки показання свідка ОСОБА_12 є чіткими і послідовними, як при досудовому розслідуванні даного кримінального провадження, так і при його розгляді в суді першої інстанції.

При проведенні слідчого експерименту ( а. с. к.п. 24-27) потерпіла ОСОБА_8 показала, як і за яких обставин ОСОБА_5 нанесла їй удар долонею правої руки в область обличчя, що підтвердила при проведенні слідчого експерименту ( а.с. к.п. 32-35) і свідок ОСОБА_12 .

Показання малолітньої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 узгоджуються і з показаннями матері малолітньої - ОСОБА_9 , покладеними в основу обвинувального вироку стосовно останньої за ч. 1 ст. 125 КК України, який набрав законної сили, де ОСОБА_9 підтвердила факт заподіяння нею ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, передумовою чого стало нанесення удару в обличчя її доньці ОСОБА_8 ОСОБА_5 .

Згідно висновку судово - медичної експертизи ( а. с. к.п. 40), підтверджено описану в медичних документах травму ОСОБА_8 легка травма 1 та 2 зуба зверху зліва та припухлість верхньої губи зверху зліва, яка при відсутності у зазначених ділянках опису тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, крововиливів, ран тощо вказує на те, що подібні зміни є проявами ( швидкоминучими наслідками) локального впливу тупого предмету, проте їх не можна віднести до тілесних ушкоджень і кваліфікації за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень вони не підлягають.

Також про наявність у ОСОБА_8 травми підтвердив свідок ОСОБА_13 - лікар який оглядав потерпілу 16.04.2015 року о 17.30 год, і якому було повідомлено, що удар в обличчя малолітній завдала ОСОБА_5 .

Враховуючи, що зазначені вище докази були отримані відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства України, узгоджуються між собою і не суперечать один одному, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги досліджені докази, підстав для визнання яких неналежними чи недопустимими не вбачається, і вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Оскільки, в судовому засіданні не здобуто доказів і про те, що травма у малолітньої ОСОБА_8 виникла від інших сторонніх факторів, то твердження обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, є безпідставними.

При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та розяснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, віднесеного законом до злочинів невеликої тяжкості, особу ОСОБА_5 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, ніде не працює та має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, троє з яких є малолітніми, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо малолітнього, і призначив ОСОБА_5 покарання в межах закону, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 02 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3