Справа № 621/1621/16-к Провадження № 1-кп/621/161/16
ВИРОК
Іменем України

08.09.16 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Змієві кримінальне провадження № 0001599 за обвинуваченням -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 05.08.2005 року вироком Київського районного суду м.Харків за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки на підставі ст.75 КК України;

- 28.04.2006 року вироком Червонозаводського районного суду м.Харків за ч.2 ст.296 КК України із застосуванням ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 21.12.2006 року вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харків за ч.3 ст.185, ч.2 ст.296, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.260 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В період з початку серпня 2015 року по 02 жовтня 2015 року ОСОБА_4 приймав участь у діяльності не передбачених законом збройних формуваннях « ДНР» в м. Ясинувата Донецької області, де здійснював контрольно-пропускний режим на блокпості та мав у своєму користуванні РПК-74, набої до нього, гранату РГД-5 та гранату Ф-1, які отримав від особи, невстановленої в ході досудового розслідування.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таким чином з прямим умислом, направленим на незаконне придбання, перенесення та зберігання бойових припасів, з метою використання їх в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 знаходячись на вказаному блокпосту, придбав шляхом присвоєння гранату Ф-1, гранату РГД-5 та 15 патронів до автоматичної зброї калібру 5,45, які став незаконно зберігати у нежитловій будівлі на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

11.06.2016 року під час проведення обшуку за вказаною адресою, у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено корпус гранати Ф-1, запал УЗРГМ, які в спорядженому стані складають гранату Ф-1, яка належить до категорії бойових припасів, корпус гранати РГД-5, запал УЗРГМ-2, які в спорядженому стані складають гранату РГД-5, яка відноситься до категорії бойових припасів, 15 проміжних патронів калібру 5,45х39 з кулями «ПС», які належать до категорії бойових припасів, які ОСОБА_4 незаконно придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, на початку серпня 2015 року, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Ясинувата Донецької області, вступив до незаконного збройного військового формування самопророголошеної « Донецької народної республіки»

Ознайомившись із встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_4 дав згоду на їх дотримання та виконання, тим самим підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванню та виконанню його цілей і завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванню, невстановленою особою на початку серпня 2015 року, ОСОБА_4 було призначено рядовим роти батальйону "Восток" та передано йому у використання вогнепальну зброю ( РКП-74), набої до неї, дві гранати ( РГД-5 та Ф-1), формений одяг та військове спорядження.

Продовжуючи протиправну діяльність, у період з початку серпня 2015 року до початка жовтня 2015 року, ОСОБА_4 здійснюючи свої умисні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого керівництва та будучи бійцем незаконного збройного формування здійснював пропускний режим на блокпості при виїзді в м.Ясинувата по напрямку до м. Мар`їнка Донецької області зі зброєю в руках, а також виконував інші протиправні накази із використанням вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної Донецької народної республіки.

Таким чином, дії ОСОБА_4 на невстановлених досудовим слідством осіб носили тривалий характер, а саме, в період з початку червня 2015 року до початку жовтня 2015 року, та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, із використанням автоматичної вогнепальної зброї.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, участі у діяльності не передбачених законами України збройних формуваннях.

09.08.2016 року між прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001599 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.260 КК України. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 ( один) місяць та ОСОБА_4 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.260 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні в якому бере участь потерпілий не допускається. Потерпілий у вказаній справі відсутній.

Судом встановлено, що злочини, у вчиненні якого ОСОБА_4 безастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої не має компрометуючих даних. Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості, від 09.08.2016 року, була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 незаконно придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, а тому його дії кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, за якою належить призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; крім того є доведеним те, що ОСОБА_4 брав участь у діяльності не передбачених законами України збройних формуваннях, а тому його дії кваліфіковані за ч.2 ст.260 КК України, за якою належить призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць без конфіскації майна. За сукупністю злочинів, відповідно до ст.70 КК України ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць без конфіскації майна, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватост.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 згідно до ст.ст. 124, 126 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 09 серпня 2016 року укладену між прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів,передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.260 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки;

-за ч.2 ст.260 КК України у виді позбавленні волі на строк 3 ( три) роки 1 (один) місяць без конфіскації майна.

Відповідно до ст.70 КК України при сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавленні волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

Речові докази - корпус гранати Ф-1, запал УЗРГМ, які у спорядженому стані складають гранату Ф-1, корпус гранати РГД-5, запал УЗРГМ-2, які у спорядженому стані складають гранату РГД-5, 15 проміжних патронів калібру 5,45х39 з кулями "ПС" передати на склад УЛМТЗ ГУ НП в Харківській області для знищення, мобільний телефон марки " Nokia " 5230 IMEI НОМЕР_1 та картою пам"яті мікро на 2гб, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області, конфіскувати, паспорт ОСОБА_4 направити до особової справи за місцем відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 2819,20 грн. за проведення судової вибухотехнічної експертизи № 6903 від 04.08.2016 року, 881 грн. за проведення експертизи зброї №6902 від 03.08.2016 року, а всього 3700 ( три тисячі сімсот) грн.20 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -