Справа №718/178/16-к
Провадження №1-кп/718/14/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000516 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Ошихліби, Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта базова середня, працюючого в СВК «Зоря» на посаді їздового, розлученого, раніше не судимого, не військовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2015 року близько 11:30 години, ОСОБА_3 перебуваючи у громадському місці, а саме будучи вболівальником на території стадіону, що розташований в с. Малятинці, Кіцманського району Чернівецької області, під час футбольного матчу між командами сіл Киселів Ставчани, не погодившись з рішенням судді по футболу, безпричинно,з хуліганських спонукань, в присутності сторонніх осіб, виражаючи демонстративну, явну неповагу до суспільства, вчинив хуліганські дії, що супроводжувались особливою зухвалістю, вибіг на футбольне поле та умисно наніс судді футбольного матчу ОСОБА_5 один удар ногою в ліву частину тулубу, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відносяться до розряду ушкоджень середнього ступеню важкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю та підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що коли ним було винесено рішення по футбольному матчі, який відбувався на стадіоні с. Малятинці, між селами Киселів-Ставчани, ОСОБА_3 , який був вболівальником це не сподобалося і він у наніс йому удар.

За згодою учасників судового провадження, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, оцінюючи в сукупності дослідженні в судовому засіданні всі докази по справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, суд вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.1 ст.296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_3 відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.

Також судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні четверо дітей, його майновий стан, те що працює, тобто займається суспільно корисною діяльністю, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, думку потерпілого, який просив суворо обвинуваченого не карати, тому суд, приходить до висновку про те, що до ОСОБА_3 слід застосувати покарання, яке не пов`язане з обмеженням волі.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Судових витрат по кримінальному провадженню немає.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1. ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи, повідомляти органу кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1