Провадженя по справі 1-в/3320/16
У Х В А Л А
18 серпня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника колонії - ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку з установою виконання покарань, розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,-

У С Т А Н О В И В :
Захисник засудженої ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного вироком Болградського районного суду Одеської області від 24.03.2014 року.

В судовому засіданні захисник та засуджена підтримала клопотання. Прокурор вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , на його думку, довела своє виправлення.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 7 місяців за вироком Болградського районного суду Одеської області від 24.03.2014 року, яким засуджена за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення 1 рік 2 місяці 5 днів. Кінець строку покарання 21.09.2016 року.

Раніше ОСОБА_4 тричі була засуджена: 30.03.2012 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 1 рік; 24.01.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 3, 15 ч. 3, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 25.06.2013 року за ст.ст. 186 ч. 3, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Засуджена відбула 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає підставу звернутися до суду з клопотанням про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як видно з наданого представником колонії витягу з протоколу № 17 засідання комісії Чорноморської виправної колонії управління ДПтСУ в Одеській області (№ 74) від 06.05.2016 року, адміністрацією колонії було вирішено не направляти матеріали до суду з приводу умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки вона не довела свого виправлення.

Разом з цим, відповідно до характеристики, наданої Одеською виправною колонією (№ 74), ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, була працевлаштована швачкою-ручником у швейному цеху, виконувала обов`язки бригадира, з січня 2016 року працює в бригаді № 22 обліковцем. За сумлінне ставлення до праці має 1 заохочення. Бере участь у реалізації програми диференційного виховного впливу «Духовне відродження».

З пояснень ОСОБА_4 в судовому засіданні видно, що на теперішній час вона залучається до праці відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України.

Крім того у характеристиці зазначено, що ОСОБА_4 дотримується ввічливого ставлення до персоналу установи, на профілактичному обліку не перебуває, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна, дотримується правил пожежної безпеки, підтримує родинні стосунки зі співмешканцем та іншими членами сім`ї.

Будь-яких негативних рис особистості або поведінки ОСОБА_4 , які б свідчили про те, що вона не стала на шлях виправлення, в характеристиці засудженої не наведено і таких даних суду не надано. Також в розпорядженні суду немає відомостей, що ОСОБА_4 під час відбування покарання не дотримувалася інших встановлених норм і правил поведінки.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд вважає, що наявні переконливі докази сумлінної поведінки засудженої ОСОБА_4 , яка не тільки не порушувала режиму відбування покарання, додержувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й сумлінно виконувала доручення адміністрації колонії при залученні її до праці, має добру поведінку в побуті, прагнула своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Сумлінне ставлення ОСОБА_4 до праці виражалось у свідомій участі в суспільно корисній праці, у виконанні покладений на неї завдань.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 розкаялася у скоєному злочині, своїм відношенням до праці і поведінкою в побуті під час відбування покарання довела своє виправлення, що є підставою для її звільнення від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст.ст. 6, 153 КВК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком апеляційного суду Вінницької області від 24 березня 2014 року, умовно-достроково на 01 місяць 03 дні.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1