Справа № 487/2106/16-к
Провадження № 1-кп/487/244/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0001348 від 18.03.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, українець, громадянин України, не одружений, не працює, освіта середня спеціальна, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
Наприкінці лютого 2016 року (точної дати в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, знаходячись у вказаний час у вказаній квартирі, ОСОБА_5 в кімнаті, де проживав ОСОБА_4 , під ліжком, побачив бездротовий маршрутизатор «TP-Link TL WR841N», білого кольору. Після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний корисливий умисел направлений та таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, таємно заволодів бездротовим маршрутизатором «TP-Link TL WR841N», який належить ОСОБА_4 , та в подальшому утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В результаті чого, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , спричинив матеріальну збиток ОСОБА_4 на загальну суму 400 гривень.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

На підставі ч.1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення від між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

Сторони кримінального провадження просять затвердити вказану угоду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору, для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_4 також просить затвердити угоду про примирення з підозрюваним ОСОБА_5 і розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердив суду, що не має до підозрюваного матеріальних претензій. Матеріальну шкоду йому відшкодовано в повному обсязі.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, в скоєнні якого ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним, згідно з вимогами ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди згідно зі ст. 66 КК України судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.
Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Керуючись Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди", статтями 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 18.04.2016 р., укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення від 18.04.2016 року покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1