Справа №638/5341/16к
№1-кп/638/425/16
2016 рік
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1
При секретареві ОСОБА_2
За участі прокурора ОСОБА_3 .
За участі адвоката ОСОБА_4
За участі обвинуваченого ОСОБА_5
За участі потерпілого ОСОБА_6
у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч1 ст.121 КК України, УСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 будучи неодноразово засудженим за скоєння корисних злочинів та злочину, пов`язаного з протиправним позбавленням життя, не зважаючи на ті обставини, що його було звільнено з місць позбавлення волі умовно-достроково на строк 2 роки 11 місяців 13 днів, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв тяжкий злочин (кримінальне правопорушення) при наступних обставинах:
25.02.2016 року біля 22 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою : АДРЕСА_1 , після сумісного вживання спиртних напоїв разом зі своїм братом ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння розв`язав з ОСОБА_9 сварку на підґрунті особистих неприязних стосунків, яка перейшла в бійку.
Під час бійки, в ході цього конфлікту ,обвинувачений ОСОБА_8 діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень своєму братові ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, взяв парасольку, що знаходилася в коридорі вищевказаної квартири та наніс ОСОБА_9 удар по голові, після чого ОСОБА_9 впав на підлогу в кімнаті. Після цього, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії наніс ОСОБА_9 не менш ніж 5 ударів ногами в область тулуба ОСОБА_9 . Внаслідок нанесення ударів, ОСОБА_9 було заподіяно на підставі висновку судово- медичної експертизи № 307-а/16 від 29.02.2016 року забиту рану волосистої частини голови, синець верхньої повіки лівого ока, субкон`юктивальний крововилив в області склери лівого ока, садна на обличчі, перелом 8-го ребра зліва по задньо підм`язовій лінії та розрив селезінки з крововиливом в черевну порожнину, який має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по ознакам небезпеки для життя. Забита рана волосистої частини голови, синець верхньої повіки лівого ока, субкон`юктивальний крововилив в області склери лівого ока, садна на обличчі згідно з висновком судово- медичної експертизи № 317-А/16 від 02.03.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, перелом 8-го ребра зліва по задньо підм`язовій лінії відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такий що тягне за собою тривалий розлад здоров`я, розрив селезінки з крововиливом в черевну порожнину, який має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по ознакам небезпеки для життя.
Після нанесення ОСОБА_9 ударів, обвинувачений ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, вважаючи, що їм виконані всі дії для нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. 26 лютого 2016 року ОСОБА_9 доставлено до Лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. Мещанінова, де його було прооперовано та видалено ушкоджену селезінку.
Вислухавши позицію обвинуваченого, який не оспорює обставини події, які викладені в обвинувальному акті, ознайомившись з позицією прокурора, захисника, потерпілого, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження події та обставин, які мали місце 25.02.2016 року біля 22 години 00 хвилин в квартирі за адресою : АДРЕСА_1 , не зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, та діючи на підставі вимог ч. 1 і ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про доцільність дослідження доказів в повному обсязі.
Як в досудовому слідстві так і в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватим себе визнав в повному обсязі, проявив щиросердечне каяття, просив вибачення у свого брата та своєї матері.
В судовому засіданні пояснив, що 25.02.2016 року вони разом з братом ОСОБА_10 вживали спиртні напої, випили багато, бо неодноразово купляли спиртне. Під час вживання алкоголю між ними виникла сварка з побутових причин, брат став над ним глузувати та насміхатися з якого питання він не пам`ятає, бо багато випив, він образився, пішов до коридору, взяв парасольку та вдарив брата по голові. Брат упав на підлогу , тоді він наніс йому декілька ударів (скільки точно) не пам`ятає по тулубу. Після чого пішов з квартири, ще купив собі горілки, наступного дня зустрів дільничного інспектора і той повідомив йому, що вони з другим інспектором їдуть з лікарні швидкої та невідкладної допомоги, де його брату зробили операцію. Дуже шкодує, що так трапилося. Сварки між ними і раніше завжди відбувалися, було таке, що і брат його бив, бувало й таке, що він бив брата. Не хотів нанести брату такі тяжкі ушкодження, пояснив, що в нього тромбофлебіт та хворі ноги, тому як виникли такі наслідки не знає.
Незважаючи на визнання вини ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, здобутими досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні ,а саме:
- висновком судово- медичної експертизи № 317-А/16 від 02.03.2016 року, у відповідності з яким у ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: забита рана волосистої частини голови, синець верхньої повіки лівого ока, субкон`юктивальний крововилив в області склери лівого ока, садна на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, перелом 8-го ребра зліва по задньо підм`язовій лінії, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такий що тягне за собою тривалий розлад здоров`я, розрив селезінки з крововиливом в черевну порожнину, який має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по ознакам небезпеки для життя. Кількість травматичних дій по тулубу постраждалого, а також послідовність положення тіла постраждалого, при якому завдані ушкодження встановити не є можливим(арк. 42-43);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.03.2016 року, під час якого обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих показали при яких обставинах було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_9 (арк. 40-41);
- стенограмою слідчого експерименту від 16.03.2016 року, під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих показали при яких обставинах було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_9 (арк. 38-39);
- висновком судово- медичної експертизи № 392-А/16 від 24.03.2016 року, на підставі з яким у ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: забита рана волосистої частини голови, синець верхньої повіки лівого ока, субкон`юктивальний крововилив в області склери лівого ока, садна на обличчі, перелом 8-го ребра зліва по задньо підм`язовій лінії, розрив селезінки з крововиливом в черевну порожнину. Перераховані ушкодження виникли від дій тупих твердих предметів та можливі при обставинах, викладених в протоколі слідчого експерименту (арк..справи44-45).
Ретельно дослідивши докази кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до наступного:
У відповідності зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи не можливість використання інших доказів.
У відповідності з частиною 1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно до вимог ч 2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Суд виключає з доказів по кримінальному провадженню :
- показання потерпілого ОСОБА_9 в досудовому слідстві, у зв`язку з тим, що в судовому засіданні 21.04.2016 року потерпілий ОСОБА_9 з посиланням на вимоги ст.63 Конституції України відмовився давати показання відносно дій свого брата та пояснив суду, що також відбував покарання в місцях позбавлення волі і не бажає, щоб його брат там знову опинився. Також пояснив, що, якби він не був би у лікарні, то не допустив би відкриття кримінального провадження, ніякої заяви про внесення відомостей до ЄРДР не писав.
- показання свідка ОСОБА_11 в досудовому слідстві, у зв`язку з тим, що в судовому засіданні 21.04.2016 року свідок ОСОБА_11 з посиланням на вимоги ст.63 Конституції України відмовилася давати показання відносно дій свого старшого сина та пояснила суду, що і обвинувачений і потерпілий її сини, їй жаль обох і тому вона не може виділити схиляння до захисту когось з них.
Проаналізувавши доводи адвоката ОСОБА_12 відносно того, що її підзахисний ОСОБА_8 хоч і вчинив кримінальне порушення, проти чого не заперечує, але перебування її підзахисного в нетверезому стані не доведене, суд вважає, що ці доводи не знайшли свого підтвердження та в повному обсязі спростовані самим обвинуваченим ОСОБА_8 .
Вислухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає вказане формулювання обвинувачення доведеним та визнає ОСОБА_7 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч 1 ст.121 КК України, тобто в умисному тілесному ушкодженні , небезпечному для життя у момент заподіяння та такому, що спричинило втрату органу.
Згідно з відомостями щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше неодноразово був засудженим , скоїв кримінальне порушення під час умовно-дострокового звільнення, не перебуває на обліку в психоневрологічному і наркологічному диспансерах, має постійне місце проживання, до обрання запобіжного заходу не працював, не має утриманців, щиро розкаявся у скоєному, вибачився перед ОСОБА_9 та матір`ю ОСОБА_11 , хворіє на варикозне розширення вен, трофічні виразки нижніх кінцівок, потребує постійного медичного лікування, при відбування покарання визнаний в місцях позбавлення волі інвалідом 2 групи, за місцем проживання характеризується негативно.
Як обставини, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття і стан здоров`я обвинуваченого.
У відповідності до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння .
При призначенні обвинуваченому покарання за скоєне, ураховуючи відомості про його особу, суд приходить до висновку, що подальше виправлення та перевиховання ОСОБА_8 є можливим з застосуванням до нього покарання, пов`язанного з позбавленням волі, також суд вважає, що до призначеного за цим вироком покарання у порядку ст.71 , ст.81 КК України слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.03.2005 року.
Цивільний позов по провадженню не заявлено.
Судових витрат та речових доказів не має.
Керуючись ст. ст. 375-376 КПК України, -
СУД УХВАЛИВ:
ОСОБА_13 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання 5(п`ять ) років позбавлення волі .
У порядку ст.71,81 КК України частково приєднати до призначеного покарання за цим вироком покарання, невітбуте за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.03.2005 року, остаточно призначивши ОСОБА_8 для відбування покарання 5(п`ять) років 1(один) місяць позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою в установі виконання покарань Управління Державної Пенітенціарної служби України в Харківській області ( №27) залишити без змін, до набуття вироком суду чинності, зарахувавши в термін перебування під вартою строк утримання під вартою в ІВС ГУМВС України в Харківській області та в установі виконання покарань Управління Державної Пенітенціарної служби України в Харківській області ( №27) із моменту фактичного затримання (04 березня 2016 року ) до набрання вироком суду законної сили у порядку, передбаченому ч 5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів (тридцяти) з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку, який не набув чинності негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Головуючий, суддя ОСОБА_14

Вирок виготовлено головуючим власноруч в нарадчій кімнаті.

Головуючий, суддя ОСОБА_14