Справа № 737/1044/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/387/2016
Категорія - арешт майна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

особи, у володінні якої перебуває майно ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2016 року задоволено клопотання слідчого Куликівського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та накладено арешт майно, а саме на: кукурудзу вагою 6580 кг, з подальшим правом передачі такого майна під письмову розписку на зберігання безпосередньому власнику, в разі його встановлення під час досудового розслідування; та автомобіль типу самоскид, марки «ЗИЛ ММЗ» моделі «554», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.06.2016.

Своє рішення суд мотивував тим, що слідчим відділом Куликівського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000340 від 23.10.2016 за ч.1 ст.185 КК України та в судовому засіданні слідчим доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 КПК України, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу факту чи обставин.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 в інтересах особи, у володінні якої перебувало майно - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити слідчому в задоволенні його клопотання про накладення арешту на майно.

Свої вимоги автор скарги аргументує тим, що слідчим суддею не було належним чином досліджено всі істотні обставини справи та не досліджено наявні докази, які були надані його довірителем. Крім того, зазначає, що майно на яке слідчим суддею накладений арешт не відповідає жодному з критеріїв визначених у ст. 98 КПК України, а слідчим в судовому засіданні не доведено, що особа у якої вилучене майно причетна до вчинення злочину чи саме майно набуте незаконним шляхом.

Заслухавши доповідача, доводи захисника, що наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, позицію ОСОБА_8 (особи, у володінні якої перебувало майно), думку прокурора, який вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню. Таке рішення суду обґрунтовує наступним чином.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Як вбачається з матеріалів судового провадження в провадженні слідчого відділу Куликівського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000340 від 23.10.2016 за ч.1 ст.185 КК України

В межах вказаного кримінального провадження слідчий звернувся до Куликівського районного суду Чернігівської області з клопотанням про накладення арешту накладення арешту на майно, а саме кукурудзу вагою 6580 кг., з подальшим правом передачі такого майна під письмову розписку на зберігання безпосередньому власнику, в разі його встановлення під час досудового розслідування; та автомобіль типу самоскид, марки «ЗИЛ ММЗ» моделі «554», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевикладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Вказані обставини вплинули і на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні слідчого, правової підстави для накладення арешту на це майно.

Задовольняючи зазначене клопотання, слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для накладення арешту на майно.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, відповідно до матеріалів кримінального провадження, які були досліджені апеляційним судом, немає підстав вважати, та ні слідчим, ні прокурором в судовому засіданні не доведено, що кукурудза та автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно матеріалів клопотання, на даний час органом досудового розслідування не зібрано достатніх доказів про те, що кукурудза, яка на даний час, згідно наданих ОСОБА_8 документів належить йому, має відношення до предмету злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не було надано таких доказів для дослідження і слідчому судді, а також не встановлено їх при апеляційному розгляді, тому, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді і слідчого та наявність правової підстави, передбаченої ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 167 КПК, для накладення арешту є помилковими.

В засіданні апеляційного суду прокурор повідомив, що на даний час власник майна, яким, на його думку, ОСОБА_8 , не являється, досвірно не встановлений, проте майно у ОСОБА_8 вилучене. Водночас стороною обвинувачення ніяк не спростовано того, що ОСОБА_8 надав суду оригінали документів, з яких слідує, що вилучене в нього зерно кукурудзи він придбав у комерційної фірми. Хоча можливість перевірити ці твердження у органів поліції об`єктивно були, ніяких дій в цьому напрямку вжито не було.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на кукурудза та автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Слід також вказати, що згідно ст. 170 КПК України арешт майна полягає у забороні власнику (володільцю) майна можливості відчужувати певне майно.

Заборона на ж використання майна, а також заборона розпоряджатися майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Тобто, у випадку застосування відповідних обтяжень слідчий повинен мотивувати своє прохання, а слідчий суддя переконатися, що воно є обґрунтованим. Разом з тим ні слідчий, ні слідчий суддя не дотрималися вказаних вимог закону жодним чином не довели необхідності заборонити власнику майна можливості використовувати та розпоряджатися майном.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 407 ч.3, 422, 424 ч.4 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2016 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Куликівського ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме: кукурудзу вагою 6580 кг. та автомобіль типу самоскид, марки «ЗИЛ ММЗ`моделі «554», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Вказане майно повернути ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4