Єдиний унікальний номер 227/5477/15-к
Номер провадження 11-кп/775/714/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційні скарги законного представника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 ( далі- прокурора ) на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, учня Білицького професійного ліцею Донецької області, не судимого, який зареєстрований у АДРЕСА_1 та мешкає у АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин

На зазначений вирок суду законним представником ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурором подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі законний представник ОСОБА_5 :

-зазначає, що її син ОСОБА_6 лише штовхнув ОСОБА_9 долонею в область обличчя та більше не наносив йому ударів руками та ногами, як це зазначено у вироку суду першої інстанції;

-вказує, що свідки підтвердили покази обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що той тільки штовхнув ОСОБА_9 в область обличчя та не наносив йому ударів;

-вказує, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили суду, що удар ОСОБА_9 в область голови наніс ОСОБА_13 , про що на стадії досудового розслідування заявляв і сам ОСОБА_9 ;

-зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 на досудовому розслідуванні змінив свої покази заявивши, що знаходячись в несвідомому стані, після нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_6 двох ударів кулаком в область обличчя, він бачив, що саме обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому удар ногою в область голови;

-зазначає, що судово-медичний експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що тілесні ушкодження у потерпілого могли бути спричинені, як ударом рукою так і ударом ногою;

-вказує, що підтверджуючи винуватість ОСОБА_6 суд першої інстанції послався лише на покази потерпілого ОСОБА_9 та висновки судово-медичної експертизи, не давши оцінку показам свідків, які підтвердили невинуватість ОСОБА_6 ;

-зазначає, що судовий розгляд проведено необ`єктивно та односторонньо, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 ґрунтуються лише на помилкових та суперечливих показах потерпілого ОСОБА_9 , які є необ`єктивними та необґрунтованими;

-вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним, оскільки його висновки суперечать фактичним обставинам справи;

-зазначає, що при задоволенні цивільного позову на користь ОСОБА_9 суд першої інстанції грубо порушив вимоги КПК України, оскільки з позовної заяви законного представника потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_15 вбачається, що вона прохає суд стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду, який на момент розгляду кримінального провадження був повнолітньою та дієздатною особою, проте суд стягнув моральну шкоду з його законного представника ОСОБА_5 , що визначений судом розмір моральної шкоди на користь ОСОБА_15 не відповідає вимогам розумності та справедливості, що судом не було враховано той факт, що на стадії досудового розслідування потерпілій стороні було виплачено, в якості відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі ) грн.

-прохає скасувати вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р. та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, а також відмовити у відшкодуванні моральної шкоди з представника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 ;

В апеляційній скарзі прокурор:

-прохає змінити вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р. відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначення більш тяжкого покарання ніж передбачено відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, а саме у резолютивній частині вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р. відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити строк призначеного йому покарання у виді громадських робіт з двохсот сорока на сто двадцять годин, оскільки судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин не враховано вимоги, передбачені ч.1 ст. 100 КК України, відповідно до якої покарання у виді громадських робіт призначається неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора у повному обсязі та про часткове задоволення апеляційної скарги законного представника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 за таких підстав.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 02.04 2015р. приблизно о 20.30 год. будучи неповнолітнім, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , в ході конфлікту з малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс тому удар кулаком руки в область обличчя, в результаті якого потерпілий ОСОБА_9 впав на землю. Після цього ОСОБА_6 умисно наніс потерпілому ОСОБА_9 удар ногою по голові. В результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 було заподіяне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді синця тім`яної області справа та струсу головного мозку.

Так, судом першої інстанції повно досліджені фактичні обставини справи, а саме подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо. Висновки суду першої інстанції підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, при цьому в вироку зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

Як видно з вироку обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, показав, що 02.04.2015р. він з хлопцями знаходився біля під`їзду будинку, за місцем мешкання. На телефон хлопця на прізвище ОСОБА_16 подзвонив ОСОБА_12 та сказав, що розмовляв з ОСОБА_9 , який повідомив, що хоче їх побити. Він запропонував ОСОБА_16 подзвонити тому, хто бажає це зробити, і по телефону відповів ОСОБА_9 , який висловлювався нецензурно і пропонував прийти до школи № 3. Вони прийшли до знайомого ОСОБА_17 , та попросили щоб той викликав ОСОБА_9 , після чого чекали на вулиці. Коли ОСОБА_9 під`їхав на велосипеді, він підійшов до нього і вдарив того долонею, внаслідок чого ОСОБА_9 впав. До нього підійшов ОСОБА_17 та відтягнув, більше він ударів потерпілому не наносив і не бачив, чи бив його ще хтось. Вважає, що тілесні ушкодження потерпілий міг сам собі заподіяти.

Суд першої інстанції надав правильну оцінку зазначеним показанням обвинуваченого про його непричетність до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, обґрунтовано не взяв їх до уваги, оскільки вони суперечать іншим доказам по справі та не узгоджуються з ними.

Так витягом з ЄРДР від 04.04.2015р., підтверджується, що 04.04.2016р. до Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області звернулась ОСОБА_15 з повідомленням про те, що 02.04.2016р. о 20.30 год. невідомі по вул. Добролюбова, м. Добропілля Донецької області нанесли численні удари по голові та тулубу її сину ОСОБА_9 , чим спричинили йому тілесні ушкодження.

(а.п. 1)

Зазначене вище узгоджується із заявою ОСОБА_15 від 04.04.2016р., в якій вона прохає вжити заходів до ОСОБА_6 та його знайомих, які 02.04.2016р. о 20.30 год. знаходячись по вул. Добролюбова, м. Добропілля, Донецької області нанесли численні удари по голові та тулубу її сину ОСОБА_9 , чим спричинили йому тілесні ушкодження.

(а.п. 2)

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 10.04.2015р., проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 та його законного представника ОСОБА_15 , потерпілий показав на місці територію, де йому були заподіяні тілесні ушкодження.

( а.п. 5-6)

Висновком судово - медичної експертизи № 37 від 10.04 10.09.2015р., яким підтверджується, що при огляді ОСОБА_9 у нього виявлені тілесні ушкодження: синець тім`яної області справа, струс головного мозку, які могли утворитися від дії тупих предметів, можливо у зазначений строк, тобто 02.04.2015р., і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. З урахуванням кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень ОСОБА_9 було нанесено не менше однієї дії травмуючим предметом.

( а.п. 25-27)

Зазначені письмові докази в свою чергу узгоджуються з показаннями потерпілого та показаннями численних свідків.

Так потерпілий ОСОБА_9 показав, що 02.04.2015р. саме ОСОБА_6 наніс йому два удари в область голови, після нанесення яких, він впав на землю, та ще один удар ногою по голові коли він знаходився на землі.

Свідок ОСОБА_17 , показав, що 02.04.2015р. обвинувачений ОСОБА_6 вдарив потерпілого ОСОБА_9 по обличчю та штовхнув, після чого той впав. Він підбіг та став відтягувати ОСОБА_6 від ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_6 вдарив й його самого.

Свідок ОСОБА_18 , показав, що він працює вчителем в школі № 3 та до нього додому повинні були прийти учні, а саме ОСОБА_9 з хлопцями. ОСОБА_9 прийшов пізніше, куртка у нього була брудною, а під оком гематома, жалівся на погане самопочуття. ОСОБА_9 сказав, що його вдарив ОСОБА_6 . Як йому стало відомо з розповіді, коли ОСОБА_9 їхав до нього на велосипеді, ОСОБА_6 його зустрів, ударив , хлопець упав та його били лежачого.

Свідок ОСОБА_16 , показав, що разом з ОСОБА_6 та іншими хлопцями чекали ОСОБА_9 , якому подзвонив ОСОБА_17 та запропонував під`їхати . Коли ОСОБА_9 під`їхав на велосипеді, до нього підійшов ОСОБА_6 , та вдарив по обличчю, ОСОБА_9 впав.

Свідок ОСОБА_19 , показав, що він знаходився в компанії з ОСОБА_6 . ОСОБА_9 приїхав на велосипеді, зупинився, до нього підійшов ОСОБА_6 та вдарив ОСОБА_9 по обличчю, другий раз наніс удар кулаком, після чого ОСОБА_9 впав на землю. ОСОБА_6 поривався бити ще, його зупиняв ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_13 , показав, що коли ОСОБА_9 приїхав на велосипеді, до нього підійшов ОСОБА_6 та він побачив, як ОСОБА_9 впав. Потім ОСОБА_9 підняли, і він пішов разом з ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_11 , показав, що разом із ОСОБА_6 та іншими хлопцями вони прийшли до місця, куди на велосипеді приїхав ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_9 протягнув руку ОСОБА_6 поздоровкатись, той його одразу двічі вдарив, ОСОБА_9 впав на землю. ОСОБА_17 відтягував ОСОБА_6 від лежачого на землі ОСОБА_9 , коли той намагався його вдарити. Він бачив у ОСОБА_9 синець під лівим оком.

Свідок ОСОБА_12 , показав, що з ОСОБА_9 він бачився на другий день після події, у того на обличчі був синець. ОСОБА_9 розповів, що його чекала компанія, в якій був ОСОБА_6 , який його побив. На куртці ОСОБА_9 залишились сліди від взуття.

Так зазначені покази потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами по справі.

Тому на підставі викладеного вище, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 законно та обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України також, на думку колегії суддів є правильною.

Таким чином доводи апеляційної скарги законного представника ОСОБА_5 про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи є неспроможними, та спростовуються наведеним вище.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції після дослідження кожного доказу та їх сукупності в цілому прийшов до правильного висновку, що подія злочину за участю обвинуваченого ОСОБА_6 мала місце при обставинах вказаних у вироку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 , умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше двадцяти одного дня.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості проти життя та здоров`я особи, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який досяг повноліття, навчається у професійному ліцеї та має посередню характеристику за місцем навчання, а за місцем мешкання має позитивну характеристику.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції визнав вчинення ним злочину у неповнолітньому віці.

Проте при призначені обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин судом першої інстанції не врахував вимоги ч.1 ст. 100 КК України, відповідно до якої покарання у виді громадських робіт може бути призначено неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин.

Тому доводи прокурора про те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин не враховані вимоги, передбачені ч.1 ст. 100 КК України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р. відносно ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначення йому покарання в бік його пом`якшення.

Що стосується доводів апеляційної скарги законного представника ОСОБА_5 щодо цивільного позову про стягнення з неї як з законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то вони, на думку колегії суддів є слушними.

Так, як видно з кримінального провадження законним представником потерпілого ОСОБА_15 23.11.2015р. був поданий цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення з нього на її користь моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Прокурором Добропільської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_20 10.11.2015р. був поданий цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення з нього на користь КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» Донецької області 3078 (три тисячі сімдесят вісім) грн. витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_9 .

Проте суд першої інстанції в порушення вимог ст. 128, 129 КПК України, ст. ст. 1206, 1166-1168, 1179, 1180 ЦК України, не врахував те, що відповідач ОСОБА_6 на момент ухвалення вироку був повнолітньою, дієздатною особою.

У відповідності із ст. 1179 ЦК України обов?язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється: а) після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття; б) коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги з цього приводу є переконливими та підлягають задоволенню, а вирок в цій частині скасуванню з призначенням нового судового розгляду цивільних позовів в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Що стосується розміру стягнутої моральної шкоди, то вона на думку колегії суддів відповідає завданим потерпілому ОСОБА_9 фізичним та моральним стражданням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 409, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р., яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин задовольнити частково.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_7 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р., яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин задовольнити у повному обсязі.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р., відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначення йому покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на сто двадцять годин.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р., відносно ОСОБА_6 скасувати в частині задоволення цивільного позову законного представника потерпілого ОСОБА_15 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди, завданої ОСОБА_9 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. та цивільного позову прокурора Добропільської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_20 про стягнення з ОСОБА_6 на користь Комунального закладу охорони здоров`я « Добропільська лікарня інтенсивного лікування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 3078 (три тисячі сімдесят вісім) грн.

Призначити новий судовий розгляду цивільного позову законного представника потерпілого ОСОБА_15 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_9 у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. та цивільного позову прокурора Добропільської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_20 про стягнення з ОСОБА_6 на користь Комунального закладу охорони здоров`я « Добропільська лікарня інтенсивного лікування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 3078 (три тисячі сімдесят вісім) грн. в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.04.2016р., відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала в частині засудження ОСОБА_6 за ст. 125 ч.2 КК України може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.